Справа № 135/1392/19
Провадження № 1-кс/135/593/19
25.11.2019 м. Ладижин Вінницької області
Заявник вважає, що підстав для закриття кримінального провадження не має, оскільки не було проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дії, фактично спрямувавши хід досудового розслідування на його закриття. Таким чином, оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 10.09.2019, на думку заявника, винесена з порушенням вимоги кримінального процесуального законодавства, та підлягає скасуванню через неповноту досудового розслідування у кримінальному проваджені.
Слідчий слідчого відділення Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.
Проаналізувавши доводи скарги та зміст постанови про закриття кримінального провадження, вислухавши думку заявника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Постановою слідчого СВ Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 10.09.2019 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.
З матеріалів скарги вбачається, що слідчий, відповідно до ч. 2. ст. 9 КПК України, виносячи оскаржувану постанову зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Однак, органом досудового розслідування вимоги ст. 9 КПК України не виконані, не проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Правова оцінка доказам у кримінальному проваджені не надана, не встановлено фактичних обставин, не вжито усіх заходів для їх встановлення, а отже слідчий передчасно зробив висновок щодо існування обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.
Однак, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в скарзі, є обґрунтованими.
Наведене свідчить про те, що обставини, які викладені ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не стали предметом належного їх розслідування слідчим.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження є одним зі способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.
За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92,93, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя