Справа № 758/6292/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2015 за № 0001096за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей 2006 та 2008 року народження, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні, кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 16.02.2015 близько 18:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , разом із своїми знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими разом вживав спиртні напої.
Під час спільного вживання спиртних напоїв, до підвального приміщення зайшов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із яким у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт з причини того, що останній наказав ОСОБА_10 покинути приміщення, на що той відмовився.
На ґрунті вказаних раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяв зі столу кухонного ножа та наніс ним один удар ОСОБА_10 в область черевної порожнини, в результаті чого заподіяв останньому проникаюче колото-різане поранення живота, яке, відповідно до висновку експерта від 25 травня 2015 року № 964/Е за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.02.2015 близько 20:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , та в цей же час, до підвального приміщення зайшли його знайомі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими він вживав спиртні напої. І в той час, у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, виник намір на позбавлення життя ОСОБА_8 ..
Реалізуючи свій намір, ОСОБА_7 умисно почав завдавати ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_11 ..
Після чого, взяв в руку кухонного ножа та умисно завдав ним два удари ОСОБА_8 в область грудей, в результаті чого спричинив останньому поранення, від якого той помер на місці події.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні указаних кримінальних правопорушень (злочинів), визнав повністю, дав покази у яких підтвердив обставини їх вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, останній указав, що 16.02.2015 близько 18:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , разом із своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими разом вживав спиртні напої.
У певний момент до підвального приміщення зайшов ОСОБА_10 із яким у нього виник словесний конфлікт з причини того, що останній наказав йому покинути приміщення, на що він відмовився та взяв зі столу кухонного ножа, й наніс ним один удар потерпілому в область черевної порожнини.
Надалі, того ж дня, близько 20:00 год. знаходився у тому ж підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , та в цей же час, до підвального приміщення зайшли його знайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з якими він вживав спиртні напої.
У певний момент з мотивів особистої неприязні у нього виник намір на позбавлення життя ОСОБА_8 , він умисно почав завдавати ударів кулаками рук по його обличчю. Після чого, взяв в руку кухонного ножа та завдав ним два удари ОСОБА_8 в область грудей, в результаті чого спричинив останньому поранення, від якого той помер.
Також, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено, що обставини регламентовані ст. 91 указаного Кодексу є дійсними та доведеними у повні мірі.

Так, з висновку експерта від 25 травня 2015 року № 964/Е, слідує, що завдане ОСОБА_10 проникаюче колото-різане поранення живота відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п.2.13 К. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року. Саме тілесне ушкодження нанесене у вигляді колото-різаної рани в ділянці епігастрію на 4 см. нижче мечеподібного відростка правіше білої лінії живота з рівними краями, розмірами біля 1,5x0,3 см. з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується ліва частка печінка та сальникова сумка, крововилив в черевну порожнину (до 1,5 л. крові) - проникаюче колото-різане поранення живота.
Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, до яких відноситься клинок ножа, могли утворитись в термін вказаний у постанові, тобто 16 лютого 2015 року.
Згідно висновку експерта № 510, при проведенні судово-медичної експертизи трупа у ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження:
А) проникаюче сліпе колото-різане поранення грудей: колото-різана рана (рана №1) на грудях справа спереду з рановим каналом що відходить від неї, та йде спереду дозаду, зверху донизу, справа наліво, по його ходу ушкоджені м`які тканини грудей, пристінкова плевра, далі раньовий канал проникає до правої плевральної порожнини, наскрізне ушкодження верхньої частки правої легені, пошкоджує межистіння та де він сліпо закінчується. Довжина раневого каналу становить біля 10 см;
Б) непроникаюче сліпе колото-різане поранення грудей: колото-різана рана (рана №2) на грудях зліва спереду з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду дозаду, зверху донизу та зліва направо, по його ходу ушкоджена підшкірно-жирова клітковина та де він сліпо закінчується, маючи довжину 2,3 см;
В) синець, дві забійні рани та три садна на слизовій оболонці верхньої губи, травматична екстракція третього зуба зліва на верхній щелепі.
Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, інтенсивність та окраску крововиливів в ділянках ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (відсутність клітинної реакції), можливо вважати, що: ушкодження в п.п.1.А), Б) виникли в короткий проміжок часу, який становить до 30-40 хвилин до настання смерті, від дії гострого предмету маючого колючо-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), котрий в своєму складі мав обушок та лезо.
Ушкодження описані п. 1 В) виникли від дії тупого предмету.
Ушкодження описані в п.п..А), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Ушкодження описане в п. 1 Б); В) має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я та не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті, окрім синця та саден котрі мають ознаки легкого тілесного ушкодження та не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного проникаючого поранення грудей з ушкодженням правої легені, крововтрати та шоку, на що вказують: колото-різане поранення грудей (рана №1) описане в п.1.А), наявність крові в правій плевральній порожнині (приблизно 1800 мл рідкої крові), переважне недокрів`я внутрішніх органів, з ознаками порушення гемореології; шунтування кровотоку в нирці, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця, гостра альвеолярна емфізема легень.
Дані регламентовані ст. 91 КПК України, установлені також і з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі№ 521/11693/16-к, а саме: судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як-то: протоколами огляду місця події від 16 лютого 2015 року; протоколами огляду місця події від 17 лютого 2015 року; висновком експерта від 22 травня 2015 року № 510 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 ; актом судово-токсикологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_8 від 17 лютого 2015 року № 367; актом судово-медичного дослідження від 12 березня 2015 року №132; актом судово-медичного дослідження від 27 лютого 2015 року №168; висновком експерта від 10 квітня 2015 року № 97; висновком експерта від 15 квітня 2015 року № 98; висновком експерта від 10 квітня 2015 року № 96, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Також, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілих, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру вони не мають.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та за ч. 1 ст. 115 КК України, так як він здійснив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей відносно яких останній батьківських прав не позбавлений.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є учинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, має середню-спеціальну освіту, одружений, наявність на утриманні членів сім`ї які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 121, 115 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому до строку відбування покарання терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) у такому ракурсі, що якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
У цій ситуації, обвинувачений дані кримінальні правопорушення вчинив 16.02.2015, тобто, як до 23 грудня 2015 року (включно), так ідо 20 червня 2017 року (включно), а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII як в силу прямої дії так і в як такий, що має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
З огляду на, що обвинуваченому слід зарахувати термін його попереднього увязнення у період з 17.02.2015 до 24.05.2019, що відповідає 4 рокам 3 місяцям 7 днів з розрахунку день за два становить 8 років 6 місяців 1 днів.
Даний термін відповідає строку позбавлення волі, який судом йому визначається для відбування покарання, а тому всилу ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі безпосередньо по його повному відбуттю, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання:

· за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

· за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закон № 838-VIII зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 17.02.2015 до 24.05.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі безпосередньо по його повному відбуттю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою скасувати, у зв`язку з чим звільнити останнього з-під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 76 копійок за проведення трасологічної експертизи.
Речові докази: шість слідів папілярних узорів рук - залишити при матеріалах кримінального провадження; чоловічу куртку, кофту, штани, пару чобіт, дев`ять ножів, рукоятку від ножа знищити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3