ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/2279/19 (провадження № 1-кп/201/585/2019), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000041 і № 0000330, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше судимого: 19 серпня 1994 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст.ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого 23 червня 1997 року за відбуттям строку покарання; 24 лютого 2011 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 04 червня 2014 року за ухвалою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік сім місяців 12 днів; 30 травня 2019 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин. Так, 19 січня 2019 року близько 19.00 години, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , побачив на столі гаманець чорного кольору, у якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, що належать ОСОБА_6 , і які він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у обвинуваченого ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу взяв з гаманця, належному потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 550 грн.: 5 купюр номіналом 100 гривень та 1 купюра 50 гривень, які поклав у ліву кишеню штанів, одягнені на ньому.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 550 гривень.

2. Обвинувачений ОСОБА_5 01 лютого 2019 року приблизно о 17.30 годині, прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де вони сиділи на кухні та спілкувались. В ході розмови, обвинувачений ОСОБА_5 побачив, що на підвіконні кухні, лежав мобільний телефон ОСОБА_9 - марки «НТС One S», моделі «Z560е». В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_5 , побачивши вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_9 та, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), визначив його як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, вчинюючи кримінальне правопорушення повторно, взяв з підвіконня мобільний телефон ОСОБА_9 і заховав його у карман, одягнених на ньому брюк, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Так, обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 400 гривень, розпорядившись викраденими мобільним телефоном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальних актах.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів, у зв`язку із його засудженням за ч. 2 ст. 307 КК України.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, епізодам злочинної діяльності, конкретним їх обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, однак не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, а отже, сукупність зазначених даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з його реальним відбуванням, або застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, при цьому, призначення саме такого покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 30 травня 2019 року був засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до ухвалення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд вважає за необхідне не стягувати з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні документальні підтвердження розміру таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року у виді одного року одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 05 лютого 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні у розмірі 286 грн. (двісті вісімдесят шість гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1