Провадження № 11-кп/824/1139/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0008210 від 25.09.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Васильків Київської обл., громадянина України,

маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
вирішене питання про процесуальні витрати.
Відповідно до вироку ОСОБА_7 , знаходячись в Х - парку по вул. Шухевича, 1-А в м. Києві, 24.09.2018 приблизно о 20 годині 00 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, на футбольному полі № 2 на лавці для вболівальників викрав ключі від роздягальні та за їх допомогою проник до приміщення № 4 Х- парку, звідки таємно викрав чуже майно належне ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на загальну суму 13 613, 34 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування своїх доводів указав, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, має посередню характеристику та на даний час займається добровільним відшкодуванням завданих збитків. Просив призначити більш м`яке покарання.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 указав, що оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання не відповідає вимогам ст. 368 КПК України, оскільки при обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину і усунення заподіяної шкоди (обвинувачений самостійно на досудовому слідстві вказав де він залишив барсетку, що дало можливість потерпілим повернути свої особисті речі). Окрім того, звернув увагу, що потерпілими у даному кримінальному провадженні цивільні позови заявлено не було, що вказує на малозначність шкоди для останніх, а вчинений ОСОБА_7 злочин не являє значної суспільної небезпеки, що в свою чергу також не було враховано судом при обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 . Додатково звернув увагу, що судом не було розглянуто питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, а отже суд не дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що вказує на відсутність повноти та об`єктивності дослідження судом обставин справи. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення. Правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового провадження не оскаржується.
Щодо доводів апеляційної скарги з доповненнями про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість злочину та конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працевлаштований, має посередню характеристику по місцю проживання, а також повернення обвинуваченим частини викраденого майна потерпілим.

Так, відсутність у обвинуваченого судимостей, посередня характеристика за місцем проживання дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. На думку колегії суддів покарання у виді позбавлення волі строком на три роки за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями, які були подані його захисником щодо неповного встановлення даних про особу обвинуваченого, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, неврахування судом як пом`якшуючої покарання обставини активного сприяння обвинуваченим у розкритті злочину та усунення заподіяної шкоди не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, судом першої інстанції були встановлені усі дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема: його посередні характеристики, сімейний стан, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та інші дані і вони були враховані при призначенні покарання. Посилання захисника на те, що обвинувачений негативно ставиться до свого вчинку, усунув заподіяну шкоду та активно сприяв розкриттю злочину, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Так, у ході апеляційного розгляду встановлено, що із моменту вчинення злочину пройшов тривалий період часу. Будь-яких дій, направлених на відшкодування шкоди, обвинуваченим вчинено не було. Із пояснень самого обвинуваченого у суді апеляційної інстанції вбачається, що після вчинення злочину він був затриманий працівниками поліції та саме на їх вимогу ним було вказано місце, де він залишив викрадене майно, яке в подальшому було повернуто потерпілим.

Обставини поведінки обвинуваченого після вчинення злочину та відношення обвинуваченого як до злочину, так і до обов`язку по відшкодуванню шкоди указують на те, що судом першої інстанції обґрунтовано не визнано обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4