Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1840/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.09.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000517 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 12.05.2018 року близько 22 години, в порушення вимог п.10.1 ПДР України «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», керуючи автомобілем марки «Опель-Комбо», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Миру в с.Онок Виноградівського району у сторону м.Виноградів зі швидкістю близько 60-70 км/годину, не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу в момент, коли у нього була технічна можливість запобігти ДТП застосуванням екстреного гальмування із зупинкою, не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини дороги в кювет.

У результаті ДТП пасажир автомобіля марки «Опель-Комбо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №75 від 06.11.2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійної рани правого плеча, рани обличчя, садно на шкірних покривах внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, тупої травми черева з пошкодженням внутрішніх органів, розрив правої долі печінки, гемоперітонеум.

Тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву печінки це ушкодження, що є небезпечним для життя у момент його отримання і за цією ознакою у відповідності з п.2.1.1/а «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, його слід кваліфікувати як тяжке тілесне ушкодження.

Згідно висновку автотехнічної експертизи з дослідження обставин ДТП №9822 від 11.07.2018 року з технічної точки зору, причиною даної ДТП стали дії водія автомобіля «Опель-Комбо», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який керуючи даним транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини дороги в кювет.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вищевказаних вимог ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України, визнав вину у вчиненні цього кримінального правопорушення. Пояснив, що 12.05.2018 року за обставин, які вказані у обвинувальному акті, сталася ДТП. Разом із ним в якості пасажира у автомобілі їхав ОСОБА_6 , якому відразу після ДТП він надавав допомогу. Дуже жалкує, що так сталося, просив вибачення.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 12.05.2018 року, він у якості пасажира, разом із ОСОБА_4 , їхали у м.Виноградів. На відрізку дороги, якою вони рухалися, проводилися ремонтні роботи, у зв`язку з чим відбулася ДТП. Додав, що претензій до обвинуваченого не має, витрати на його лікування поніс особисто ОСОБА_4 .

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п.114), по місцю проживання характеризується посередньо (а.п.116), на «Д» обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з 2015 року (а.п.113), має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.п.115), досудову доповідь уповноваженого органу пробації, згідно якої виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, врахувавши думку сторін та інших учасників судового провадження, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, наявність обставин, які пом`якшують, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Враховуючи тяжкість злочину, основне покарання за який встановлено в межах позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, особу винного, який є молодим за віком, вчинив злочин вперше, характеризується посередньо, має на утриманні одну неповнолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому, та інші обставини справи, а саме характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкі наслідки, а відтак визнає за можливе застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для обрання більш м`якого покарання суд не знаходить.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався та підстави для його застосування до набрання вироком законної сили відсутні.

З огляду на вищевказане, керуючись статтями 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази:

- транспортний засіб автомобіль марки «Опель Комбо», р.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_4 (а.п.168-169) повернути власнику ОСОБА_8 (а.п.14).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи №10/141 від 25.06.2018 у розмірі 715,00 (сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп.) гривень (а.п.58).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №9946 від 29.03.2019 у розмірі 3140,00 (три тисячі сто сорок грн. 00 коп.) гривень (а.п.99).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №9822 від 11.07.2018 у розмірі 1430,00 (одна тисяча чотириста тридцять грн. 00 коп.) гривень (а.п.77).

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору та засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1