Справа № 296/7636/19
УХВАЛА
Іменем України

07 серпня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 06.08.2019 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього ж.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 24 березня 2014 року солдата запасу ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року та в той же день направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу по 27 жовтня 2014 року, після чого військовослужбовця переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 29 жовтня 2014 року №13 солдат ОСОБА_4 зарахований в розпорядження командира вказаної військової частини, та відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 30 жовтня 2014 року №14 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлений на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_3 , його призначено та допущено до виконання обов`язків за посадою робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, окрім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 17 березня 2017 року оголошене не було.

Згідно вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний взято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до ч. 2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Однак, 06 січня 2015 року, близько 08 год. 00 хв., під час ранкового шикування, виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 , який, будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу З інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил і України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилення від проходження військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, без дозволу командування та інших поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної діяльності, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, до 02 лютого 2015 року.

02 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 14 березня 2015 року №59 солдата ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. 4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року та направлено для зарахування на військовий облік до Дніпропетровського РВК Дніпропетровської області.

17 червня 2015 року старшим прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону у кримінальному провадженні №0000236, в порядку ст.ст. 111, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру солдату ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема:

- повідомленням командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 09.06.2015 року;

- матеріалами службового розслідування стосовно самовільного залишення військової частини солдат ОСОБА_4 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

- матеріалами виконаних доручень;

- іншими матеріалами кримінального провадження окремо та у їх сукупності.

29 червня 2015 року, у зв`язку з невстановленням місцезнаходження ОСОБА_4 , зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

17 вересня 2016 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про зміну анкетних даних солдата ОСОБА_4 .

Дані про підозрюваного: ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Алчевськ, Луганської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В разі успішного розшуку ОСОБА_4 , з метою запобігання його подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою.

Враховуючи те, що на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено, за адресою своєї фактичної реєстрації він відсутній, до органів досудового розслідування та суду він не прибув, враховуючи вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний стан, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик подальшого переховування від органів досудового розслідування та/або суду підозрюваним ОСОБА_4 .

Крім того, слід дійти висновку про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто повторного вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких затримання особи.

Статтею 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості цього провадження, тобто забезпечення ефективності реалізації завдань кримінального провадження, закріплених ст. 2 КПК України та завдань окремих стадій кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст. 187 КПК України якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_4 17.06.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України.

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від подальшої явки для участі у судовому розгляду даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною другою вказаної статті визначено, що таке клопотання може бути подане, зокрема, після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Підсумовуючи вищевказане слідчий суддя дійшов висновку, що в органу досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні наявні обставини, зазначені у пунктах 1,2 частини четвертої статті 189 КПК України, особа об`єктивно підозрюється у вчиненні пред`явленого кримінального правопорушення, а ризики, регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами, а тому клопотання в частині надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що затримання підозрюваного та його привід не здійснено, доказів того, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, прокурором під час розгляду клопотання також не надано, тому у задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.176-178, 188-190, 193 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Алчевськ, Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Решту клопотання залишити без задоволення.

Строк дії ухвали - шість місяців із дати постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її винесення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1