Справа № 296/5253/19
Вирок
Іменем України

09 жовтня 2019 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001890 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомир, освіта середня, не працюючий, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 28.05.2019 р., 25.04.2019 приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебував в дворі будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 .

В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном, що належить ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в цей час та місці, зловживаючи довірою, попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Ergo» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , під приводом зателефонувати.

В свою чергу ОСОБА_6 , будучи впевненим у правдивості намірів ОСОБА_4 передав останньому вищезазначений телефон.

Отримавши у такий спосіб даний мобільний телефон, ОСОБА_4 , утримуючи його при собі та не маючи наміру повертати, залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Ergo» вартістю 250 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

28 травня 2019 року в м. Житомирі між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В свою чергу потерпілий не має до обвинуваченого ОСОБА_4 жодних претензій стосовно матеріальної та моральної шкоди, оскільки викрадене майно їй повернуто. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, яка пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 28.05.2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 28 травня 2019 року, укладену в м. Житомирі між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1