Справа №560/182/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В ніч із 21 на 22 червня 2017 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який прогулюючись в АДРЕСА_2 , виник умисел проникнути до господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Переконавшись, що в господарстві нікого нема, ОСОБА_4 шляхом віджиму вхідних дверей у підсобному приміщенні, котрі були замкнені на врізний замок, проник в середину приміщення звідки викрав подовжувач, електротример, електродриль та болгарку марки "Ферм". Вийшовши із підсобного приміщення, ОСОБА_4 пішов до свого нежилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Крім того, у червні 2017 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел проникнути до господарства ОСОБА_6 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , для того, щоб щось викрасти, оскільки знав, що ОСОБА_6 являється приватним підприємцем, а тому в нього мають бути цінні речі. Зайшовши до господарства із тильної сторони, помітив гаражне приміщення, де за допомогою вільного доступу, через відкриті двері проник у середину гаражного приміщення та викрав бензопилу марки "Штіль", електролобзик "Енхель" та подовжувач довжиною близько 30 метрів. Вийшовши із гаражного приміщення, ОСОБА_4 пішов до свого нежилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

В подальшому, 15 листопада 2017 року близько 16 год. 30 хв. у ОСОБА_4 знову виник умисел проникнути до господарства ОСОБА_6 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , для того, щоб щось викрасти, оскільки він раніше проникав до даного господарства та знав, що ОСОБА_6 має цінні речі. Зайшовши до господарства із тильної сторони, помітив гаражне приміщення, де за допомогою віджиму вікна проник у середину даного приміщення та викрав бензопилу марки "Штіль", електрорубанок марки "Бош" та пилосос марки "Домотек". Вийшовши із гаражного приміщення, ОСОБА_4 склав викрадені речі у сміттєвий бак та завіз їх до свого нежилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Всього ОСОБА_4 таємно викрав чужого майна на загальну суму 13626 грн.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Згідно копії актового запису про смерть №90 від 27.12.2018 року, ОСОБА_5 , який визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що розмір завданої йому шкоди не є співмірною із розміром, вказаним у даному кримінальному провадженні. При цьому він не погоджується з тим, що при встановлені пом`якшуючих обставин ОСОБА_4 , досудовим розслідуванням визнано таку обставину як добровільне відшкодування завданої шкоди, хоча таке відшкодування добровільним не було, оскільки ті речі, які йому були повернуті, поверталися працівниками поліції, а не обвинуваченим особисто. До того, у діях обвинуваченого вбачається наявність обтяжуючої обставини як рецидив злочинів. Крім того, з його господарства обвинувачем було двічі здійснено крадіжку, а саме у червні 2017 року та у листопаді 2017 року, однак у обвинувальному акті при встановлені правової кваліфікації вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не вказано такої кваліфікуючої ознаки як повторність. Із зазначеного слідує, що обвинувальний акт не відповідає встановленим до нього вимогам та підлягає поверненню.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 23.06.2017 року та доданих до нього фототаблиць (а.с.7, 8-15) місцем події є приміщення сараю ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу огляду місця події від 19.12.2017 року та доданих до нього фототаблиць (а.с.20, 21-23) оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , де було виявлено та вилучено електрорубанок, бак для сміття, металевий прут, електроподовжувач, електропаркетку та пилосос.

Згідно протоколу огляду місця події від 20.12.23017 року та доданих до нього фототаблиць (а.с.24, 25-26) місцем огляду являється житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та прилегле до даного будинку господарство. В ході огляду виявлено та вилучено електрорубанок та електродриль.

З висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна, складеного 20.12.2017 року (а.с.29-34) вбачається, що на основі проведеного товарознавчого дослідження та розрахунків, встановлено, що середня ринкова вартість бувшої у використанні електродрилі невстановленого виробника, на момент вчинення злочину, в задовільному, технічно справному стані, з врахуванням фізичного та функціонального зносу, з врахуванням коефіцієнта індексу інфляції, становила 315 грн.

Згідно довідок ФОП ОСОБА_7 , виданих 20.12.2017 року (а.с.38, 39, 40) станом на 23.06.2017 року середня ринкова вартість бувшого у використанні електроподовжувача довжиною 5 метрів становить 96 грн.; середня ринкова вартість бувшої у використанні електрокоси (електротримера) марки "RQ-745" становить 390 грн.; середня ринкова вартість бувшої у використанні болгарки марки "Ferm FAG-125N" становить 450 грн.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 16.11.2017 року та доданих до нього фототаблиць (а.с.62-63, 64-65) місцем події являється господарство, що в АДРЕСА_6 , а саме підсобне приміщення, де було виявлено пошкодження пластикової рами вікна та на склі виявлено та вилучено на клейку стрічку слід, ззовні схожий на слід пальця руки.

З висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна, складеного 20.12.2017 року (а.с.72-79) вбачається, що на основі проведеного товарознавчого дослідження та розрахунків, встановлено, що середня ринкова вартість бувших у використанні пилососа "DOMOTEK-2200W", бензопили "STIHL MS 260", електрорубанка марки "BOSCH PH01" та сміттєвого бака (контейнера) на колесах об`ємом 240 л., на момент вчинення злочину, в задовільному, технічно справному стані, з врахуванням фізичного та функціонального зносу, становила 8873 грн.

З висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна, складеного 20.12.2017 року (а.с.100-107) вбачається, що на основі проведеного товарознавчого дослідження та розрахунків, встановлено, що середня ринкова вартість бувших у використанні електролобзика "Einhell-BPSL 750", бензопили "STIHL-MS180" та електроподовжувача на котушці довжиною близько 30 метрів на момент вчинення злочину, в задовільному, технічно справному стані, з врахуванням фізичного та функціонального зносу, з врахуванням коефіцієнта індексу інфляції становила 3502 грн.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2018 року (а.с.123-128) ОСОБА_4 розповів та продемонстрував дії спрямовані на вчинення крадіжок.

Що стосується твердження потерпілого ОСОБА_6 , що сума збитків, вказана у обвинувальному акті не є співмірною із сумою реально завданих йому збитків, то слід зазначити наступне.

Згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 07.02.2018 року (а.с.150) ОСОБА_6 , як потерпілому у даному кримінальному провадженні надано доступ до матеріалів досудового розслідування №0000426 в підшитому та пронумерованому стані в 1 томі на 149 аркушах. Ознайомлення з матеріалами розслідування потерпілий ОСОБА_6 підтвердив власноручним підписом. При цьому, у вказаному протоколі зазначив, що заяв, доповнень та клопотань немає, що також підтвердив своїм підписом.

Отже, на день надання потерпілому ОСОБА_6 доступу до матеріалів досудового розслідування, в останнього не викликала сумнівів вказана у даних матеріалах сума завданого збитку.

При цьому суд погоджується із зауваженнями потерпілого ОСОБА_6 відносно відсутності у правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки повторність.

Так, згідно ч. 1 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Отже, за змістом статті 32 КК та роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" (долі - Постанова) повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:

1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК;

2) передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.

Згідно п. 7 Постанови вбачається, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Зважаючи на вказане, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 суд вбачається кваліфікуючу ознаку злочинів повторність, яка має бути відображена у правовій кваліфікації дій обвинуваченого.

Що стосується обтяжуючої обставини рецидив злочинів, яку пропонує визначити обвинуваченому ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 , то слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив. Якщо після вчинення особою нового злочину виникли обставини, які усувають передбачені статтею 34 КК підстави для визнання вчинених нею діянь рецидивом злочинів, то судам належить виходити з того, що рецидив злочинів у поведінці такої особи був відсутній. У зв`язку з цим втрачають своє правове значення всі несприятливі для особи наслідки, які виникли внаслідок визнання вчинених нею діянь рецидивом злочинів. (п. 15 Постанови).

Зі змісту п. 17 Постанови вбачається, що при вирішенні питання про наявність рецидиву злочинів або повторності злочинів, коли таку повторність утворює злочин, за вчинення якого винну особу було засуджено раніше, судам необхідно перевіряти, чи не усунуто законом злочинність і караність попереднього діяння, чи не погашено або не знято судимість за цей злочин. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у такої особи судимості за раніше вчинений злочин, суди мають враховувати положення статей 88, 89, 90, 108 КК та роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості".

Виходячи із наведених норм законодавства, слід зазначити, що попередня судимість обвинуваченого ОСОБА_4 за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 24.07.2013 року у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є погашеною, а тому обвинувачений ОСОБА_4 на момент розгляду даного кримінального провадження вважається таким, що не має судимості.

Отже, суд, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна - крадіжку, вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому, а тому кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України є правильною.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебування на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ".

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, частково добровільно відшкодував завдану шкоду, а саме 315 грн. потерпілому ОСОБА_5 та 2775 грн. потерпілому ОСОБА_6 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Слід зазначити, що як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі та рахує за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст.ст.373, 374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- металевий прут- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1