ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000256 від 16 березня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Слободзея, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдови, з середньою технічною освітою, працюючого майстром по бетону ТОВ «Біаспро Люкс», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем «SUZUKI SX4», р/н НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 24 січня 2017 року органом республіки Молдова належить ТОВ «Біаспро Люкс», з правом керування ОСОБА_3 , у темну пору доби, при достатній видимості, здійснював рух по освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтному мокрому дорожньому покриттю вул. Дальницька в Малиновському районі м. Одеси, на якій організовано двосторонній трьохрядний рух у кожному напрямку, дорожня розмітка відсутня, з боку вул. Бугаївська в напрямку вул. Новікова, по середньої смузі руху, зі швидкістю приблизно 65 км/год., яка перевищує установлену на даній ділянці дороги швидкість 40 км/год., чим допустив порушення вимог п/п «б» п. 12.9. та дорожнього знаку 3.29 п. 3 Розділу 33 Дорожні знаки «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

п.12.9. «Водієві забороняється
п/п б)перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;
Розділ 33 «Дорожні знаки».
3. Заборонні знаки.
3.29 Обмеження максимальної швидкості 40 км/год. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові»;
Діючи самовпевнено, ОСОБА_3 був неуважним, рух керованого автомобіля постійно не контролював, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

Здійснюючи подальший рух та наближаючись до розташованого праворуч будинку № 56 по вул. Дальницька та нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» які обладнані люмінесцентним освітленням, видимість яких настає завчасно та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» шириною 3.9 м, яка у правого та лівого краю проїзної частини затерта, на добре освітленій міським вуличнім ліхтарним освітленням ділянці, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п.п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п/п «в» п. 8.4., п. 12.1., 18.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
п.8.4 «.Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:
в)заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі»;
п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
відволікся від керування, внаслідок чого, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких можуть бути створені перешкоди або небезпека для руху.

З моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину з ліва на право за ходом руху його транспортного засобу у встановленому для переходу місці по зазначеному пішохідному переходу, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_3 проігнорував вимоги п. 18.1. «Правил дорожнього руху», не прийняв мір до зупинки керованого ним транспортного засобу, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, продовжив рух керованого автомобілю, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де передньою лівою частиною автомобіля «SUZUKI SX4», р/н НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину зліва на право за ходом руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , 26.01.1990 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку тяжкого ступеню (забою лобних, тім`яних і лівої потиличної часток головного мозку), що супроводжувалась субарахноїдальним крововиливом (крововилив під павутинну мозкову оболонку) та крововиливами в шлуночки головного мозку; закритих багатоуламкових переломів обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, забою обох легенів, садно голови.

Всі вищевказані ушкодження згідно з п. 2.1.3 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Встановлено, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «SUZUKI SX4», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 8.4 в) та 18.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «SUZUKI SX4», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування, дотримуючись вимог 18.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_3 у сукупності допустив порушення вимог п.п.1.5., п/п «б» п. 2.3., п/п «в» п. 8.4., п. 12.1., 18.1., п/п «б» п. 12.9. та дорожнього знаку 3.29 п. 3 Розділу 33 Дорожні знаки «Правил дорожнього руху України» (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні указаного злочину повністю доведена.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує визнання обвинуваченим вини, щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, не одружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: визнання обвинуваченим вини, щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, критичне відношення винного до вчиненого, а також позицію потерпілої в провадженні, яка просила обвинуваченого суворо не карати, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, без застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки таке покарання буде відповідати ступеню суспільної небезпеки вчинених ним дій та наслідків.

При цьому, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, те, що він раніше не судимий, працює та має постійне місце реєстрації та проживання, наявність декількох пом`якшуючих обставин, а саме: визнання обвинуваченим вини, щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

-1287 гривень 00 копійок за проведення автотехнічної експертизи, з дослідження технічного стану автомобіля «SUZUKI SX4», р/н НОМЕР_1 , в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № 472-А від 15.05.2018.

-4290 гривень 00 копійок за проведення транспортно-трасологічної експертизи, в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № 471-А від 15.05.2018.

-1716 гривень 00 копійок за проведення автотехнічної експертизи, в Одеському НДЕКЦ МВС України, з дослідження обставинами ДТП, висновок експерта № 536-А від 25.06.2018.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 7293 гривні 00 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.

Потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В судовому засіданні представником потерпілої, були змінені вимоги цивільного позову, відповідно до яких просив стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 123000 (сто двадцять три тисячі) гривень відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином. Та просив стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 77000 (сімдесят сім тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вимоги позову визнав.

Вирішуючи заявлений в провадженні цивільний позов, суд приходить до висновку.

Оскільки судом встановлено, що було вчинене кримінальне правопорушення, внаслідок яких ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 123000 (сто двадцять три тисячі) гривень, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню в цій частині

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 суд, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач (потерпілий), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням тяжкості вимушених змін у житті потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов в цій частині.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 01 жовтня 2019 року.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком суду законної сили залишити без змін, а після набрання вироком законної сили, скасувати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2019 року (справа №522/4484/18, №1-«кс»/522/5200/18), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на транспортний засіб «SUZUKI SX4» р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого офіційним органом республіки Молдова 24.01.2017 належить фірмі «Autoturism», з правом керування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди, - задовольнити.

Після скасування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_3 , заставу внесену 12.07.2019 року за ОСОБА_3 , квитанція №0.0..1, в сумі 122944 (сто двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири) гривень на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - звернути повністю на виконання вироку в частині стягнення з ОСОБА_3 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , розміру матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в сумі 56 (п`ятдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 77000 (сімдесят сім тисяч) гривень.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів ОНДЕКЦ МВС України, для проведення експертиз, а саме: автотехнічної експертизи, висновок експерта № 472-А від 15.05.2018, автотехнічної експертизи, висновок експерта № 536-А від 25.06.2018, транспортно-трасологічної експертизи, висновок експерта № 471-А від 15.05.2018, у сумі 7293 (сім тисяч двісті дев`яносто три) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1