ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 665/346/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Номер провадження : 11-кп/819/407/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року травня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7
Захисника: ОСОБА_8
Потерпілої: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження № №0000341 від 01.08.2017 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2019 року щодо: ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України -
в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрестівка, Чаплинського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався. Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Вирішено питання щодо судового збору та витрат на проведення авто-технічної експертизи. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду у сумі 56235 грн.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 31.07.2017 року близько 21.40 год., на 35 км + 800 м. автодороги О-221801 М-17 - Чаплинка - Асканія Нова, поблизу с. Хрестівка Чаплинського району Херсонської області, керуючи технічно справним автомобілем Jaguar S Туре, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони смт. Чаплинка в напрямку с. Хрестівка, в порушення вимог п. 2.3. б), п. 12.1, Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впоравшись з керуванням здійснив з`їзд з проїжджої частини на ліве узбіччя з послідуючим наїздом на дерево. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля Jaguar S Туре, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №196к від 30.08.2017 року, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла в Чаплинській ЦРЛ. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням з боку водія ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3. б) згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд першої інстанції обираючи міру покарання не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який почав відшкодовувати матеріальні та моральни збитки лише після початку судового розгляду, а свою вину визнав лише під час судових дебатів під тиском та боязні призначення судового покарання.

Просить вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 6 років позбавлення волі та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Також не погоджуючись із вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, повністю відшкодував матеріальні збитки та частково моральні. Обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину. Крім того вважає, що судом не надано належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання. Також зазначає, що суд не надав належної оцінки показам обвинуваченого щодо причин порушення ним Правил дорожнього руху та не надав належної оцінки письмовим доказам, внаслідок чого призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що достатнім було б призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке б було достатнім для виправлення обвинуваченого.
Просить вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити більш м`яке основне покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки із застосуванням ст.75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, думку прокурора який заперечував щодо задоволення апеляцій, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляції, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з апеляційних скарг на вирок суду, потерпіла та захисник обвинуваченого висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України не оспорюють.
Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким неумисним злочином; дані про особу винного, який вину у вчиненому злочині перед проведенням судових дебатів визнав повністю, за місцем проживання характеризується посередньо, не працюючого, одруженого вдруге, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, за місцем проживання характеризується посередньо, та те, що відносно обвинуваченого в сільську раду за місцем його проживання надходили усні скарги від жителів села щодо перевищення ним швидкості на автомобілі, а також те, що ним були вжиті частково заходи по відшкодуванню шкоди потерпілій ОСОБА_9 після звернення останньою із позовною заявою до суду в рамках даного кримінального провадження; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За таких обставинах, суд обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, та про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з поміщенням до кримінально - виконавчої установи, а також про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що є, у даному випадку, справедливим і таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції обставин вчинення злочину та особи обвинуваченого, зокрема: відсутність судимостей, наявність дружини та малолітньої дитини, не перебування на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, відшкодування потерпілій матеріальної шкоди та частково моральної, наявність на утриманні хворої матері-пенсіонерки, не можуть бути в даному випадку підставою для пом`якшення покарання та звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин в результаті якого настала смерть потерпілої.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та принципам індивідуалізації і справедливості, та є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання не можуть бути взяті до уваги. Всі пом`якшуючи покарання обставини були враховані судом першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання, тому колегія суддів не знаходить жодних підстав для застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, як на тому наполягають в апеляційній скарзі обвинувачений та захисник.
Також з вищенаведених обставин не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та характер суспільної небезпеки і, як наслідок, призначення обвинуваченому м`якого покарання, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності і у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого рішення.
На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання є достатнім та відповідає меті призначення покарання.
Твердження потерпілої про те, що обвинувачений почав відшкодовувати матеріальні та моральні збитки лише після початку судового розгляду, а свою вину визнав лише під час судових дебатів під тиском та боязні призначення судового покарання судом враховано і з огляду на сукупність обставин та характеристик не може бути як визначальне для призначення більш тяжкого покарання.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілої та захисника обвинуваченого та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2