У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000015

за апеляційною скаргою прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року, у відношенні ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2019 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, - повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку апелянта, не зазначення в обвинувальному акті реквізитів юридичної особи, яка є потерпілим, та анкетних даних її представника, не є прямим порушенням вимог ст. 291 КПК України. Крім того, суд першої інстанції не позбавлений права за потреби визнати певну юридичну особу потерпілою в ході судового провадження.

Вважає, що твердження суду про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального провадження, та не зазначенням анкетних відомостей потерпілих є безпідставним.

Звертає увагу на необхідність дотримання розумних строків кримінального провадження, чому не сприяє безпідставне повернення обвинувального акта прокурору.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції зазначив, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального провадження, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор або не виклали всіх обставин кримінального провадження або не сформулювали належним чином обвинувачення ОСОБА_6 і у такий спосіб дезорінтують обвинуваченого щодо розуміння фактичних обставин кримінального провадження, суті і обсягу обвинувачення.

Крім того, згідно висунутого обвинувачення, діями ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду державі на загальну суму 2822234,35 грн. Разом з тим, у висунутому йому обвинуваченні не зазначено, хто був власником вказаних коштів, не зазначено потерпілих, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про апеляційний розгляд. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Однією із підстав для повернення обвинувального акта прокурору судом першої інстанції вказано на не викладення у ньому всіх обставин кримінального провадження та про те, що обвинувачення ОСОБА_6 не сформульовано належним чином.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки в ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, викладено чітко і конкретно. Також наведені усі обов`язкові ознаки інкримінованого злочину.

За своїм змістом обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 є достатньо зрозумілим і конкретним. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не викликає сумнівів.

Окрім того, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що у висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні не зазначено, хто був власником коштів на загальну суму 2822234,35 грн, не зазначено потерпілих.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2018 року вже приймалося рішення про повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні. Однією із підстав для повернення обвинувального акта зазначалося про не зазначення у ньому потерпілого.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 січня 2019 року задоволена апеляційна скарга прокурора та вище зазначена ухвала скасована, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що недоліки обвинувального акта, на які послався суд першої інстанції, не є суттєвими і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, мотивуючи рішення про повернення обвинувального акта, зазначив такі самі недоліки обвинувального акта, які вже визнано судом апеляційної інстанції не суттєвими.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції 14.06.2017 р., тобто знаходиться у провадженні суду вже понад два роки, апеляційний суд повторно звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному проваджені, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000015, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9