УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника Державної установи «Херсонська виправна колонія (№61)» - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали скарги ОСОБА_3 на незаконне позбавлення волі в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на незаконне позбавлення волі в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить: негайно звільнити з Державної Установи виконання покарань №61, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що він підлягає негайному звільненню з ДУ ХВК-61, оскільки станом на 13 березня 2019 року він утримується під вартою протиправно, без достатніх правових підстав та понад максимально можливий строк. На день звернення зі скаргою він не є засудженням.
Скаржник вказує, що його спільницю вже звільнили з під варти у зв`язку із перерахуванням строку у відповідності до так званого «Закону Савченко». Але у зв`язку із тим, що його документи не потрапили у Апеляційний суд Києва вчасно, його не звільнили з під варти та перенесли засідання з розгляду його клопотання про перерахунок строку.
Скаржник зазначає, що він не згоден з тим, що має знаходитись під вартою понад строк визначений вироком( з урахуванням «Закону Савченко» у місцях позбавлення волі хоча його вирок не набув законної сили.
09.12.2013 р. Сімферопольський районним судом АР Крим було винесено обвинувальний вирок, яким скаржника засуджено до 15 років позбавлення волі. Вироком залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили. На вищезазначений вирок скаржником та іншими обвинуваченими особами було подано апеляційну скаргу, у зв`язку із чим вирок не набрав законної сили. Наразі справа за обвинуваченням скаржника знаходиться на розгляді у Київському апеляційному судді.
На думку скаржника, з урахуванням так званого «закону Савченко», на день подання скарги він перебуває в місцях позбавлення волі без достатніх правових підстав, понад строк передбачений вироком та понад строк, що є максимально можливим згідно КК України.
Посилаючись на порушення норм діючого законодавства України та міжнародного права щодо захисту прав та основоположних свобод людини, скаржник просить заяву задовольнити та негайно звільнити його з під варти.
В судовому засіданні скаржник та його захисник підтримали скаргу, просили її задовольнити з викладених в ній підстав та звільнити особу з під варти.
Представник Державної установи «Херсонська виправна колонія (№61)» у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Надав до суду копії матеріалів особової справи.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Просив відмовити у її задоволенні посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи .

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зокрема зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінально процесуальним законодавством не встановлені.

При розгляді клопотання суд враховує вимоги ч. 1, 3 ст. 377 КПК України, відповідно до яких, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Як встановлено в судовому засіданні, вирок Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі законної сили не набрав, оскільки Київським апеляційним судом призначений розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 та інших осіб.
Таким чином, згідно вироку Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 року на теперішній час стосовно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід може бути змінено чи скасовано судом апеляційної інстанції, на розгляді якого знаходяться апеляції на вирок суду першої інстанції. Будь-яких даних про таку зміну або скасування запобіжного заходу слідчому судді не надано. Зазначене вище свідчить про те, що слідчий суддя, при розгляді справ, зокрема такої категорії, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та перевіряти законність прийнятого судом рішення. Що стосується посилання скаржника на ту обставину, що він утримується під вартою незаконно, оскільки відповідно до ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, ОСОБА_3 має бути звільнений так як утримується понад строк передбачений вироком та понад строк, що є максимально можливим згідно КК України, необхідно зазначити, що особа звільняється з під варти за наслідком набрання відповідного судового рішення законної сили, яким здійснюється перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк покарання. При цьому, як встановлено у судовому засіданні, таке рішення щодо скаржника на сьогоднішній день відсутнє.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що тримання ОСОБА_3 під вартою у Державній установі «Херсонська виправна колонія (№61)» є законним, підстав для звільнення останнього з-під варти не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на незаконне позбавлення волі в порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 09.07.2019 р. о 12 год. 40 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1