Справа № 202/4776/19
Провадження № 1-кс/202/7678/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001175 від 20.09.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001175 від 20.09.2018 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001175 від 20.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Чумаківської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області спільно з головою Чумаківської виборчої комісії за попередньою змовою із представниками суб`єктів господарської діяльності, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють заволодіння бюджетними коштами.
Так, привласнення бюджетних коштів Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області відбувається за допомогою підконтрольних керівництву сільської ради підприємств на стадії проектування робіт, а в подальшому шляхом систематичного внесення її посадовими особами недостовірних відомостей в акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2в щодо об`ємів виконаних робіт та постачання товарів приватними підприємцями, яких за попередньою домовленістю без їх участі зареєстровано підконтрольним відділом реєстрації Чумаківської сільської ради чи змінено КВЕД їх діяльності під конкретні роботи та послуги, замовлення по яким здійснюється за бюджетні кошти.
В грудні 2018 року ФОП ОСОБА_4 на території с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області, що входить до Чумаківської об`єднаної територіальної громади, проводились роботи за бюджетні кошти із вуличного освітлення. При цьому за результатами виїзду на об`єкти будівництва із залученням судового експерта встановлено, що роботи виконані не в повному обсязі та не відповідають проектно-кошторисній документації, а до актів приймання виконаних робіт за формою Кб-2в були внесені завідомо неправдиві відомості. Так, фактично було зафіксована відсутність проведення робіт по вулицях Миру, Весняній, Тітова, Першотравневій в с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області. Також допитано мешканців цього села, які підтвердили, що роботи по проведенню поточного ремонту освітлення по цим вулицям у 2018 році не виконувались, в результаті чого місцевому бюджету завдано збитків у великому розмірі.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що протягом 2017-2019 років між Виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради та ФОП « ОСОБА_5 », РНОКПП НОМЕР_1 , було укладено низку договорів на постачання м`ясної, молочної продукції, овочів, риби, на суму 1500 тис. гривень.
При укладанні договорів з Чумаківською сільською радою ФОП ОСОБА_5 використовувала розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк», НОМЕР_3 .
На теперішній час відносно вказаних осіб проводяться слідчі (розшукові) дії, направлені на документування злочинної діяльності вказаних осіб, збору доказів з метою подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відносно службових осіб Чумаківської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області кримінальне правопорушення з боку вищевказаних осіб продовжується, що виражається у систематичному психологічному тиску на потерпілого, з вимогою передачі прав на його майно вищевказаними особам. А також те, що накладання слідчим суддею вказаного виду обмеження, забезпечить уникнення негативних наслідків, а саме, несанкціоноване та протиправне зняття грошових коштів з вказаного розрахунковому рахунку ФОП « ОСОБА_5 » вказаними особами, які вчинили та продовжують вчиняти кримінально-протиправні дії, направлені на привласнення та розтрату бюджетних грошових коштів, шляхом зняття грошових коштів, перерахованих з бюджету місцевої громади з рахунків вказаних підприємців.
Крім того, накладення арешту на майно, а саме грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на рахунки вказаних підприємств, забезпечить збереження речових доказів, за договорами про надання послуг, постачання товарів, виконання робіт вказаними підприємствами, забезпечить недопущення приховування, пошкодження, псування, пересування, передачу майна тощо, до встановлення всіх обставин у вказаному кримінальному провадженні.
Тому прокурор з метою збереження речових доказів просив накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, що належить ФОП « ОСОБА_5 », РНОКПП НОМЕР_1 .
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001175 від 20.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак прокурор зазначених вимог закону не дотримався.
Так, клопотання не містить відомостей, зазначених в ч.ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку передбаченому пунктом три частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Клопотання прокурора не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій службовій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань на заявлений цивільний позов, а також залишено поза увагою, що відповідно до ст. 96-3 КК України, у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна відповідно до процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в клопотанні прокурор просив накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на вказаний рахунок, з метою збереження речових доказів, проте матеріали клопотання не містять постанову про визнання їх речовими доказами.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001175 від 20.09.2018 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1