Справа № 716/1224/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2019 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000243 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Київ, мешканця АДРЕСА_1 , має середню освіту, не працює, не одружений, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 10.05.2019 приблизно о 03 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault-Laguna», номерний знак НОМЕР_1 Республіки Польща, рухався поза межами населених пунктів по автодорозі «Т26-02» сполученням «Чернівці - Заставна», зі сторони м.Чернівці в напрямку м.Заставна, на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості - 40 км/год.», в темну пору доби, із включеним ближнім світлом фар, на швидкості більше 93 км/год., що перевищує допустиму. Проїжджаючи 13 км + 250 м. вказаної автодороги, обвинувачений ОСОБА_6 неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі безпечної швидкості руху, безпідставно змінив напрямок руху праворуч на узбіччя, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем. При цьому перетнувши дві смуги руху виїхав за межі проїжджої частини дороги ліворуч, де допустив перекидання транспортного засобу в кювет.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Renault-Laguna», ОСОБА_7 , у відповідності до висновку СМЕ № 324 від 05.06.2019 спричинено смерть, яка настала від розриву атланто-окципітального з`єднання з ушкодженням довгастого мозку.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 розділу 33 та пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.2 та 12.9 (б) встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
-розділ 33 «Дорожні знаки»: 3.29. «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові;
-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
-п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
-п. 12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_7 , скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.286 ч.2 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі та показав наступне. Користувачем транспортного засобу на іноземній реєстрації, яким він керував того вечора є його двоюрідний брат. Стаж навиків керування у нього невеликий та складає близько одного року. 09.05.2019 року близько 21-00 години він в колі своїх друзів вживав алкогольні напої в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. В подальшому він, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, сів за кермо транспортного засобу марки «Renault-Laguna», номерний знак НОМЕР_1 . З ним разом в салоні в якості пасажирів перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння подробиць дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає, однак не заперечив, що саме він перебував за кермом та їхав по дорозі із перевищенням швидкості. Пригода мала місце на автодорозі неподалік с.Васловівці Заставнівського району Чернівецької області. Вказав, що дуже шкодує з приводу вчиненого та просив суворо не карати його. Щодо заявленого цивільного позову, то вказав, що визнає його частково, оскільки дійсно його незаконними діями потерпілому завдано моральну шкоду у зв`язку із втратою сина, однак просив стягнути шкоду в меншому розмірі.

Потерпілий ОСОБА_4 будучи допитаним в судовому засіданні показав, що будь які обставини дорожньо-транспортної пригоди йому відомі зі слів сторонніх осіб, він не був очевидцем події. Вказав, що має до обвинуваченого претензії морального характеру, у зв`язку з чим подав цивільний позов, підтримав його в повному обсязі та просив задовольнити. Щодо виду та розміру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , то поклався на розсуд суду.

Вислухавши покази обвинуваченого, приймаючи до уваги, що останній, не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу, обґрунтовують цивільний позов, а також змістом досудової доповіді.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України «людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Обвинувачений ОСОБА_6 є суб`єктом злочину в якому він обвинувачується, оскільки на момент його вчинення він досяг 22-річного віку та керував транспортним засобом. Як вбачається з копії посвідчення водія (а.с. 95) обвинувачений ОСОБА_6 мав право на керування транспортними засобами відповідної категорії «В» з 29.08.2018 року.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, відповідно до положень доктрини кримінального права, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до вказаної статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи. Транспортними засобами є всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби. Відповідно до реєстраційних документів на транспортний засіб марки «Renault-Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , він зареєстрований в Республіці Польща (а.с. 96-98) та перебував в користуванні обвинуваченого ОСОБА_6 . Таким чином, органом досудового розслідування та в суді встановлена та обставина, що транспортний засіб, яким керував обвинувачений відноситься до категорії автомобілів.

Об`єктивна сторона складу злочину за яким обвинувачується ОСОБА_6 характеризується такими ознаками як діяння, обстановка, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. В зв`язку з цим суд зазначає, що діяння обвинуваченого полягало в порушенні правил безпеки дорожнього руху, які передбачені вимогами ПДР України та зазначені вище. Обстановка вчинення злочину характеризувалася тим, що діяння вчинено обвинуваченим та отримало наслідки, що настали в обстановці дорожнього руху, а саме в процесі пересування автомобіля. Діянням обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяно наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 . В ході судового розгляду достеменно встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого, що полягали в грубому порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали у виді загибелі пасажира транспортного засобу, яким керував останній.

Судом береться до уваги, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин з суб`єктивної сторони характеризується необережністю, яка проявилась у його злочинній самовпевненості. Цей факт підтверджується тим, що останній спричинив смерть потерпілого ОСОБА_7 внаслідок свідомого порушення та нехтування вимог безпеки дорожнього руху. Обвинувачений не бажав настання таких наслідків.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена. Його дії необхідно кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Суд також в даній категорії справ повинен враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, що проявилося в його ставленні до вчиненого кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, що проявилося у наданні органу досудового розслідування об`єктивних даних необхідних для повного та всебічного проведення досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом береться до уваги посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , який після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не залишав її місця, не переховувався від органів досудового розслідування.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, характеристику особи винного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, раніше не судимий. Судом враховано також ту обставину, що обвинувачений не має сім`ї, проживає з матір`ю. Враховується також і думка потерпілого, який вказав, що має до обвинуваченого претензій морального характеру, однак щодо виду та розміру покарання поклався на суд.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні останній характеризується з позитивної сторони. Орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, суд не може погодитись з органом пробації та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в виді позбавлення волі в межах санкції статті. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України також не буде відповідати загальним засадам призначення покарання.
Крім того, обвинуваченому необхідно також призначити додаткове покарання передбачене санкцією статті за якою визнано обвинувачення доведеним у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В цьому випадку призначення додаткового покарання буде цілком відповідати його меті та цілям, оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в результаті грубого порушення та нехтування вимогами правил безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.05.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді застави в розмірі 140 000 гривень (а.с. 103-104). Відповідно до квитанції №11-117206/1 від 11.05.2019 року (а.с. 107) заставодавцем ОСОБА_5 внесена відповідна сума на депозитний рахунок суду. В ході судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не змінювався. На думку суду, вказаний запобіжний захід належним чином забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого до набрання вироком законної сили, а тому підстав для його зміни в судовому засіданні не встановлено.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди заданої злочином. Вирішуючи питання щодо вказаного позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України і внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_4 завдано моральні страждання, які полягають в перенесеному ним душевному стражданні та нервовому потрясінні у зв`язку з втратою рідного сина. Розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину моральних страждань потерпілого, перенесеного нервового стресу. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов щодо стягнення на його користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. З обвинуваченого на користь потерпілого необхідно стягнути грошові кошти в сумі 300 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кіцманським РС УДМС України в Чернівецькій області 22.09.2012 року, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 300 000 (триста тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Речові докази по справі:

-подушку безпеки з переднього правого пасажирського сидіння, подушку безпеки з керма автомобіля, дві резинові накладки з педалей керування автомобілем, фрагмент переднього вітрового скла зі сторони водія, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Заставна, вул.Незалежності, 67 Чернівецька область) повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_9 (який проживає відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 96-98) в Республіці Польща Starostwo Powiatowe, w Nowym Tomysly ul. Poznanska 33, 64-300 Nowy Tomusl) за належністю;

-транспортний засіб марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Заставна, вул.Незалежності, 67 Чернівецька область) повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_9 (який проживає відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 96-98) в Республіці Польща Starostwo Powiatowe, w Nowym Tomysly ul. Poznanska 33, 64-300 Nowy Tomusl) за належністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 2198,14 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень (а.с. 196, 213).

Скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.05.2019 року (а.с. 111).
До набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили внесену визначену судом грошову заставу в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м.Чернівці повернути заставодавцю ОСОБА_5 (квитанція №11-117206/1 від 11.05.2019 року (а.с. 107).
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ