Провадження №: 1-кп/755/273/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
провівши в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2017 року за №0006577 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадження Дніпровського районного суду м.Києва з Київської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006577 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03.09.2019 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою був продовжений до 03.11.2019 2019 року.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В судовому засіданні було обговорено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки судове провадження, з урахуванням визначеного судом обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні, неможливо завершити до закінчення строку обраного щодо останнього запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, посилаючись на відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою останньому, виходячи з практики Європейського Суду, оскільки прокурором не наведено обґрунтованих підстав для подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі не зазначено ризиків, які б виправдовували такий запобіжний захід, крім того у останнього погіршився стан здоров`я та потребує лікування.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання адвоката та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, виходячи з тяжкості злочину у вчиненні якого він обвинувачується та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні йому запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 і також зазначив про погіршення стану здоров`я.
Вислухавши клопотання захисника ОСОБА_4 , думку прокурора, та обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на потерпілого.
Так, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з даних обвинувального акту ОСОБА_5 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, за вчинення якого передбачене покарання лише у виді позбавлення волі строком від 5-ти до 8-ти років.
Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, суворість, передбаченого законом покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який непрацює, не має постійно джерела доходів, з урахуванням майнової шкоди, на яку потерпілим заявлено позов, що на даний час не відшкодована, враховуючи поряд з цим 24.10.2016 року повідомленй про підозру Броварським ВП ГУНП у Київській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_5 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне збереження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на два місяці, тобто до 01 січня 2020 року, оскільки за заявленим клопотанням захисника, неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, у зв`язку із необхідністю виклику та допиту свідків сторони захисту.
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.
Керуючись вимогами ст.ст.331, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання підвартою на два місяці, тобто по 01 січня 2020 року (включно).

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом семи днів з моменту оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09 годин 30 хвилин 06 листопада 2019 року.

Суддя: