КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представника володільця майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 , в інтересах володільця майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання начальника відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: скретч картку від сім карти № НОМЕР_1 ; micro SD карту MC1GR128UACY-PA; ключ-брелок «Land Rover», з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні за № 0000011 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 425 КК України.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що вказане майно вважається тимчасово вилученим майном, є предметом кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речового доказу, що перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню, а тому арешт потрібно накласти з метою належного збереження речового доказу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник володільця майна майна ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Апелянт стверджує, що ухвала слідчого судді прийнята з істотними порушеннями процесуального права та підлягає скасуванню.
Як зазначає представник, оскільки майно, на яке прокурор просив накласти арешт, мало правовий статус саме тимчасово вилученого, то розгляд відповідного клопотання слідчим суддею мав здійснюватися за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 172 КПК України. В свою чергу слідчий суддя суду першої інстанції, розглянув відповідне клопотання прокурора без виклику й за відсутності власників майна та їх представників, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, як зазначає представник, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про призначення експертизи тимчасово вилучених електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, що, відповідно до п. 2 ст. 2 ст. 168 КПК України, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

В ухвалі суду не зазначено на підставі яких саме даних ключ-брелок «Land Rover» підпадає під вичерпні, необхідні або достатні ознаки, визначені статтею 98 КПК України, оскільки не надано жодних доказів того, що ключ-брелок «Land Rover» набутий злочинним шляхом та які ознаки сліди кримінального правопорушення він містить.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Апеляційний розгляд проводиться без участі прокурора, який належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду і неявка якого не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000011 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 425 КК України.
Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами військових прокуратур Центрального регіону України, Дарницького, Черкаського та Чернігівського гарнізонів.
18 липня 2019 року начальник відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: скретч картку від сім карти № НОМЕР_1 ; micro SD карту MC1GR128UACY-PA; ключ-брелок «Land Rover», з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні за № 0000011 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 425 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року зазначене клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на вказане майно.
Колегія суддів не погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.
Відповідно до ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві (а.с.6-7).
Приписами ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України задекларовано, що судовий контроль за дотриманнямправ, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КПК України, органом досудового розслідування є:
1) слідчі підрозділи:
а) органів Національної поліції;
б) органів безпеки;
в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства;
г) органів державного бюро розслідувань;
ґ) органів Державної кримінально-виконавчої служби України;
2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України Про Державне бюро розслідувань, систему Державного бюро розслідувань складають: центральний апарат, територіальні органи, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи.
У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні та інші підрозділи.

Організаційну структуру Державного бюро розслідувань затверджує Директор Державного бюро розслідувань за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Частина 5 вказаної статті визначає, що територіальні органи Державного бюро розслідувань є юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 938-р від 13 грудня 2018 року Про погодження затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про Державне бюро розслідувань, було погоджено пропозицію Держаного бюро розслідувань щодо затвердження організаційної структури зазначеного Бюро.

Таким чином, структуру Державного бюро розслідувань утворюють: центральний апарат, сім територіальних управлінь, Академія та Науково-дослідний інститут.

Територіальні управління, як визначено Законом України Про Державне бюро розслідувань, розташовані у містах: Львів, Хмельницький, Миколаїв, Мелітополь, Полтава, Краматорськ та Київ.
Відповідно до наявної інформації на офіційному сайті Державного бюро розслідувань, фактичне місце знаходження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, що територіально відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Більш детальна інформація щодо Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яке безпосередньо здійснює досудове розслідування, у матеріалах кримінального провадження відсутня.

За положеннями п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, зокрема, якщо порушено правила підсудності.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор, в порушення вимог закону, у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, в той час як до цього, у цьому ж провадженні, уже звертався з клопотанням про проведення обшуку, під час якого і було вилучене вказане вище майно, до Печерського районного суду м. Києва (а.п.36).
Зазначене вище порушення правил підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім цього, в порушення вимог ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна без повідомлення власника, володільця майна, чим також допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також, відповідно до постанови прокурора про визнання майна речовими доказами від 18.07.2019 року, скретч картка від сім карти № НОМЕР_1 речовим доказом не визнавалась взагалі, а microSD карта MC1GR128UACY-PAта ключ-брелок «Land Rover» визнані речовими доказами суто формально, без посилання на ознаки, визначені ст.98 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено істотне порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422, 379 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 , в інтересах володільця майна ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, якою задоволено клопотанняначальника відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: скретч картку від сім карти № НОМЕР_1 ; micro SD карту MC1GR128UACY-PA; ключ-брелок «Land Rover», з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні за № 0000011 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 425 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотанняначальника відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: скретч картку від сім карти № НОМЕР_1 ; micro SD карту MC1GR128UACY-PA; ключ-брелок «Land Rover» - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4943/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1