Справа № 502/1790/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2019 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000371 від 21.06.2019 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоганнівка Краснодонського району Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого пекарем в ТОВ «Лад», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що 16.06.2019 р. приблизно об 11:00 він перебуваючи за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , в якому також проживала власниця будинку ОСОБА_6 , в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його протиправні дії не будуть помічені, знаючи місцезнаходження грошових коштів, зайшов до кімнати потерпілої, де з-під подушки таємно викрав грошові кошти в сумі 1800 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

26.08.2019 р. під час досудового розслідування між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на підставі письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості на підставі статей 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; обставини, яка обтяжує покарання: вчинення злочину щодо особи похилого віку. Вказаною угодою передбачено, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке за ч. 1 ст. 185 КК України повинен понести ОСОБА_4 у виді 160 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та просив затвердити зазначену угоду.

Захисник в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути, серед іншого, укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 5 вказаної статті укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до ст. 12 КК України стосується вчинення ним злочину середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України і вона укладена після надання потерпілою відповідної письмової згоди, яку долучено в судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену на підставі письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 26.08.2019 р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 21.06.2019 р. відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1