ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/717/18 Номер провадження 11-кп/814/762/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційні скарги

прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції - ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000118 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Новомінська Канівського району Краснодарського краю, РФ, фактично проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , особа без громадянства, освіта базова загальна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше судимого:

- 01.12.2017 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. (штраф сплачений 07.12.2017 року),

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.194 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання за ч.2 ст.125 КК України - у виді двох місяців арешту; за ч.2 ст.309 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді двох років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

ОСОБА_8 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Початок відбування строку покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_8 , 06.04.2018 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу магазину «Продукти» за адресою: с. Мала Рублівка Котелевського району Полтавської області, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час сварки з ОСОБА_11 , долонею лівої руки завдав останньому три удари в область обличчя, після чого наніс один удар дерев`яною дошкою по лівій руці та обличчю потерпілого ОСОБА_11 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, крововиливу та забійної рани на нижній губі зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_8 у грудні 2017 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно, усупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», знайшов поблизу р. Мерло в с. Дем`янівка, Котелевського району Полтавської області, дикоростучі рослини коноплі, та зірвав їх для власного вживання, без мети збуту, чим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який у подальшому переніс до свого місця проживання (домогосподарства), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , подрібнив рослини коноплі та помістив їх на горище сарайного приміщення вказаного домогосподарства, чим виготовив та, в подальшому, зберігав за місцем свого проживання, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який у ході проведення обшуку 19.04.2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено працівниками поліції Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області на горищі сарайного приміщення, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 10,0387 г.

Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто в тому, що він умисно знищив чуже майно, вчинене шляхом підпалу за таких обставин. 06.04.2018 року ОСОБА_8 близько 21 год. 30 хв., маючи намір на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прибув до території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний умисел, будучи переконаним у відсутності власника та сторонніх осіб в житловому будинку за вищевказаною адресою, пошкодивши віконне скло веранди житлового будинку, свідомо виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме за допомогою запальнички, вчинив підпал занавіски у вказаному будинку, що призвело до знищення житлового будинку, належного потерпілій ОСОБА_7 . Унаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду, яка згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 868 від 07.06.2018 року становить 213758 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину, суд вказав, що немає беззаперечних доказів, що він перебував на місці вчинення злочину домогосподарстві, за адресою: АДРЕСА_3 , в момент виникнення пожежі в житловому будинку та безпосердньо причетний до вчинення підпалу будинку.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Апеляційне провадження здійснюється за апеляційними скаргами прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції - ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 .

Прокурор у принесеній апеляції просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та, як наслідок , невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2ст. 125, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання :

-за ч. 2 ст. 125 КК України арешт строком на 6 місяців;

-за ч. 2 ст. 309 КК України позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 194 КК України позбавлення волі строком на 6 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавленні волі строком на 6 років.

Також, прокурор просить повторно дослідити докази по справі.

В обґрунтування поданої апеляції прокурор зазначає, що в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано суду та досліджено судом беззаперечні докази , які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом вказували на вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

При цьому, судом вказані доказ дослідженні, визнані належними та допустимими , що дає законні підстави покласти їх в основу обвинувального вироку.

Також, прокурор зазначає, що ненадання судом правової оцінки у вироку наявним доказам є порушенням вимог ст. 374 ч. 3 КПК України.

Всі надані стороною докази взаємо узгоджуються між собою , вказують на безсумнівний мотив і доводять вину ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_7 у принесеній апеляції зазначає про незаконність вироку, оскільки ОСОБА_8 необґрунтовано та невмотивовано виправданий у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України , а покарання , яке йому призначене є явно несправедливим через м`якість. При цьому апелянт зазначає, що обвинувачений є людиною молодого віку, вчинив 3 епізоди злочинної діяльності за наявності обтяжуючих покарання обставин, завдав їй великого майнового збитку, жодним чином його не відшкодував, не розкаявся у вчиненому, тому вважає що йому повинно бути призначене більш суворе покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні потерпіла та прокурор свої апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з наведених в них підстав.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляцій.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційних скарг , допитавши обвинуваченого , потерпілу , свідків , дослідивши матеріали кримінального провадження , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочинів за які він засуджений за обставин викладених у вироку , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 94 КПК України.

Вказані висновки суду не оскаржуються сторонами кримінального провадження , не перевіряються вони і колегією суддів виходячи із приписів ст.404 ч.3 КПК України.

Правильним є висновок суду першої інстанції і щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Натомість , доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції з цього питання.

Так , доводи прокурора та потерпілої в цілому зводяться до того , що у обвинуваченого був мотив вчинення підпалу , на місці події було знайдено слід взуття , який був вилучений у обвинуваченого , встановлено спосіб підпалу шляхом розбиття вікна та підпалу занавіски на веранді запальничкою , яку видав обвинувачений , він раніше вже вчиняв подібний злочин , а тому за версією слідства схильний до цього.

Аналізуючи зазначені доводи апеляцій прокурора та потерпілої колегія суддів виходить з такого.

За приписами статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом , а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Колегія суддів не заперечує того факту , що мав місце підпал домоволодіння потерпілої , спричинення потерпілій злочином майнової шкоди , можливого існування у обвинуваченого мотиву вчинення злочину , яким за версією слідства є те , що співмешканець потерпілої розборонив бійку за участю обвинуваченого та ОСОБА_11 , в якій були спричинені тілесні ушкодження останньому.

Натомість , колегія суддів наголошує на тому , що існування мотиву у підпалі має бути оцінено лише у сукупності із іншими доказами , які б поза розумним сумнівом вказували на вчинення обвинуваченим саме об`єктивної сторони вказаного злочину.

Колегія суддів погоджується із тією оцінкою доказів сторони обвинувачення , яка була надана судом першої інстанції. Вказана оцінка є досить змістовною і відповідає фактичним обставинам по справі.

Оцінюючи в свою чергу доводи апеляцій про наявність доказів вини обвинуваченого у підпалі колегія суддів звертає увагу на таке.

Органом досудового слідства не було встановлено жодного свідка , який би безпосередньо бачив обвинуваченого ОСОБА_8 біля будинку потерпілої до моменту підпалу тобто до 21-30 годин або після цього.

На місці пожежі під час додаткового огляду місця події 07.04.2019 року , дійсно було вилучено слід протектору взуття (лівої ноги) та було призначено проведення трасологічної експертизи.

За результатами проведеної експертизи (висновок експерта №872 від 13.04.2018 року) відповісти на питання «Чи придатний ідентифікації один слід взуття, вилучений під час додаткового огляду місця події від 07.04.2018 року?» на момент проведення дослідження не представляється можливим. Слід низу взуття на наданій на дослідження фотокартці, виявлений під час додаткового огляду місця події міг бути залишений, як взуттям на ліву ногу, наданим на дослідження, яке вилучено 07.04.2018 року у гр. ОСОБА_8 так і іншим, схожим за розміром, конструкцією, формою та взаємному розміщенні елементів низу підошви взуття. В сліді взуття не встановлено індивідуалізуючої ознаки низу підошви , що збігаються , а встановлено загальні ознаки , у зв`язку з чим відповісти на питання «Чи міг він бути залишений кросівками, вилученими у ОСОБА_8 .?» в категоричній формі не представляється можливим.

Отже , експерт не зміг з впевненістю дати відповідь , що слід взуття був залишений саме обвинуваченим.

До того ж , колегія суддів звертає увагу на таку обставину як вилучення сліду взуття.

В матеріалах провадження (т.1 а.к.п.185-190) міститься протокол додаткового огляду місця події від 07.04.2019 року з фототаблицею місця події. У вказаному протоколі зазначено , що на місці події було виявлено слід протектору взуття шляхом фотографування. Два фотозображення сліду взуття було вилучено та приєднано до матеріалів провадження.

Водночас , як вбачається з фототаблиці до протоколу , вони не містять жодного зображення сліду взуття. Фототаблиця містить лише загальний вигляд місця де виявлено слід протектору взуття.

Пояснень щодо питання , чому фотозображення , яке було направлено експерту не відображено у протоколі додаткового огляду місця події в ході апеляційного розгляду колегії суддів надано не було , як не було надано і суду першої інстанції.

Звертає увагу колегія суддів в цьому контексті і на таку обставину як події , що передували вилученню. Додатковий огляд був проведений 07.04.2019 року. Попередній же огляд проводився 06.04.2019 року. Огляду 06.04.2019 року передувала подія самої пожежі та гасіння із залученням в тому числі пожежників.

З урахуванням усіх обставин проведення як первинного так і додаткового огляду , самої події пожежі , гасіння із залученням великої кількості людей , у колегії суддів виникають великі сумніви , що слід взуття навіть імовірно був залишених обвинуваченим.

Не погоджується колегія суддів також із доводами апеляцій прокурора та потерпілої , що саме під час підпалу шляхом використання запальнички обвинувачений залишив на своєму одязі слід зміненого нафтопродукту і це свідчить , що саме він здійснив підпал.

Як вбачається із матеріалів провадження , обвинуваченим було добровільно видано , в тому числі серед інших речей , і запальничку , яка в подальшому була оглянута. Проте сам огляд запальнички є досить формальним. Він не містить жодної інформації щодо запальнички крім її назви. Під час огляду не було встановлено , чи має запальничка залишки пального , якого саме , її технічний стан , чи придатна вона для використання тощо.

Не сприймає колегія суддів також і доводи , що залишки зміненого світлого нафтопродукту на одязі у обвинуваченого свідчать про те , що це стало наслідком використання запальнички під час підпалу.

На підтвердження вказаної версії органом досудового слідства не було проведено жодної процесуальної дії.

Натомість , обвинувачений стверджує , що одяг , як і взуття він взяв з сараю коли добровільно видавав працівникам поліції і використовував його при ремонті транспортного засобу (мотоцикла).

Вказана версія обвинуваченого органом досудового слідства взагалі не перевірялась і , відповідно , спростована не була.

Звертає увагу , також , колегія суддів і на пояснення свідка ОСОБА_12 , який є сином потерпілого ОСОБА_11 , якому було спричинено тілесні ушкодження. Із вказаних пояснень вбачається , що обвинувачений прийшов саме до господарства ОСОБА_13 . Всі вказані свідчення ОСОБА_12 щодо подальшого перебігу подій повністю узгоджуються із показаннями самого обвинуваченого.

Не погоджується колегія суддів , також , із доводами апеляцій , що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо , нібито , підпалу їх домоволодіння обвинуваченим в 2017 році свідчать про схильність останнього до вчинення підпалів.

Щодо вказаних доводів колегія суддів звертає увагу , що обвинуваченим з приводу цих подій була висловлена своя версія , яка докорінно різниться із версією свідків ОСОБА_16 і вказана версія органом досудового слідства не спростована. Крім того , вказаний факт можливого підпалу будівлі ОСОБА_16 , жодним чином не був зафіксований і перевірка по ньому не проводилась.

Насамкінець , колегія суддів звертає увагу , що із матеріалів кримінального провадження жодним чином не прослідковується , а тим паче підтверджується належними доказами , спосіб вчинення підпалу.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду було надано всіляке сприяння сторонам кримінального провадження у перевірці доводів апеляційних скарг шляхом допиту свідків , дослідження письмових доказів у справі.

Підсумовуючи аналіз доводів апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційних скарг потерпілої та прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення злочину обвинуваченим.

Призначаючи обвинуваченому покарання , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , дані про особу обвинуваченого , який має непогашену судимість , нестабільні характеристики , від негативних до позитивних , обставини , що обтяжують та пом`якшують його покарання , досудову доповідь.

Обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнав вчинення злочинів за якими він визнаний винним у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді , виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Врахувавши зазначені обставини , суд дійшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Правильно , на думку колегії суддів , в даній ситуації суд не застосував і положення статті 71 КК України оскільки обвинувачений відбув покарання за попереднім вироком сплатив штраф.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , які були б допущені судом першої інстанції , колегією суддів не встановлено.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку , що апеляційні скарги прокурора та потерпілої слід залишити без задоволення , а вирок суду щодо ОСОБА_8 - без змін.

Враховуючи набрання вироком законної сили обвинуваченого слід взяти під варту в залі суду.

Керуючись ст.ст.376 , 404,405,407,419 КПК України , колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції - ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 22 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін;

У зв`язку із набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4