Справа № 755/4000/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016900 від 22 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей 2013 та 2019 року народження, громадянина України, раніше не судимого, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21 грудня 2017 року, приблизно о 22 год 50 хв перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_11 , який на плечі тримав сумку чорного кольору, в якій знаходився білий поліетиленовий пакет із медикаментами та документами.
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого групою осіб за попередньою змовою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за раптово виниклою домовленістю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_11 та повалили останнього на землю, після чого почали наносити удари ногами у різні частини тіла, чим застосували насильство, з метою подолання опору останнього, що не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи за домовленістю із ОСОБА_6 , притримував потерпілого ОСОБА_11 для того, щоб ОСОБА_6 безперешкодно заволодів майном потерпілого, після цього нахилився до ОСОБА_11 та з плеча зірвав належну йому сумку чорного кольору, в якій знаходився білий поліетиленовий пакет, в якому знаходились тонометр чорного кольору марки «Artery Mark» та чохол, вартістю 300 грн 00 к., фонендоскоп марки «Рапапорта», вартістю 300 грн 00 к., таблетки «Біфрен 250 мл», вартістю 102 грн 05 к., печатка з написом «лікар ОСОБА_11 », одноразові шприци, об`ємом 2 мл, у кількості 11 шт, а також інші речі та робочі документи різного змісту, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.
Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном із місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що десь наприкінці грудня 2017 року, у вечірній час доби він разом із ОСОБА_6 знаходились за адресою: АДРЕСА_4 , де побачили незнайомого чоловіка на плечі, якого знаходилась сумка чорного кольору. Після цього, вони вирішили її викрасти. Підбігли до потерпілого повалили його на землю, нанесли декілька ударів ногами, після чого він тримав потерпілого, а ОСОБА_6 зірвав сумку з плеча ОСОБА_11 . З викраденою сумкою вони залишили місце злочину. У вчиненому щиро кається та просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_6 , незважаючи на те, що протягом усього судового розгляду провадження не визнавав вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте будучи допитаним в судовому засіданні, визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у повному обсязі, дав показання, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що наприкінці грудня 2017 року, у вечірній час доби він разом з ОСОБА_5 знаходились на проспекті Гагаріна, у місті Києві, де побачили незнайомого їм чоловіка на плечі, якого знаходилась сумка чорного кольору. Вирішили його пограбувати. Підійшли до потерпілого, повалили його на землю, нанесли декілька ударів ногами, після чого ОСОБА_5 тримав потерпілого, а він зірвав сумку. Потім вони втекли у двори, сумку викинули. У вчиненому щиро кається та просить суворо не карати. Просив при визначені йому покарання врахувати ту обставину, що з 2014 року він перебуває під вартою, а також застосувати ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII та здійснити зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, у зв`язку із чим звільнити його з-під вари в залі судового засідання за відбуття покарання.

Крім визнання обвинуваченими вини, винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні за вказаних вище обставин кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.

Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що працює лікарем та наприкінці 2017 року пізнього вечора він повертався від хворого і знаходився на зупинці громадського транспорту біля «Дарницької площі», де зупиняється 414 маршрутне таксі. На відстані, приблизно 5-7 м знаходилась група молодих осіб, серед яких було дві дівчини. Потім двоє чоловіків підійшли та повалили його на землю, під час цього нанесли декілька ударів, забрали з плеча сумку та втекли, їх дії були узгоджені. Дівчата які були на зупинці стали кричати, а після втечі нападників, допомагали йому переслідувати їх та викликали працівників поліції. Після приїзду поліції було встановлено, можливе місце перебування нападників у хостелі, що знаходився неподалік. Коли прибули до хостелу, то біля вікна знайшли пакет з його речами. Нападників він не помітив, адже вони швидко на нього напали та знаходились позаду нього. Обвинувачених бачив коли вони стояли зупинці громадського транспорту, а нападники були такої ж тіло будови, які і обвинувачені. Хто саме з обвинувачених наніс йому удари не бачив, так як лежав обличчям вниз. Матеріальних та моральних претензій до обвинувачених він немає. У призначенні покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду.

Додатково винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема даними:
протоколу огляду місця події від 22 грудня 2017 року з ілюстративною таблицею, під час якого оглянуто відкриту ділянку місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де виявлено поліетиленовий пакет, в якому, зокрема, знаходились наступні речі, а саме: тонометр із стетофонендоскоп та чохол; упаковка з таблетками у кількості 10 шт., з написом «Біфрен 250 мл» та інструкція до них; два поліетиленових пакети світлого кольору; пакет блакитного кольору в якому знаходиться одна печатка з написом «лікар ОСОБА_11 »; блістер з 10 таблетками з написом «Біфрен 250 мл»; прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком в якому знаходились частини експрес тесту; одноразовий шприц, об`ємом 2 мл; два одноразові шприци, об`ємом 2 мл, які знаходились у поліетиленовому пакеті білого кольору; джгут червоного кольору; упаковка з написом «Комбінований тест для виявлення гепатиту С» (т. 2 а.с. 50, 51-55);
протоколу огляду місця події від 22 грудня 2017 року з ілюстративною таблицею, об`єктом огляду якого була зупинка громадського транспорту, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Гагаріна, 2/35. На даній зупинці знаходиться знак з написом «Маршрутні таксі Ленінградська площа» (т. 2 а.с. 56, 57-58);

протоколу огляду речей від 16 лютого 2018 року з ілюстративною таблицею, об`єктом огляду був поліетиленовий пакет білого кольору із зеленим написом «Viridis», в якому знаходились: тонометр чорного кольору марки «Artery Mark» та чорний шкіряний чохол, фонендоскоп марки «Рапапорта» синього кольору, джгут червоного кольору, упаковка таблеток «Біфрен 250 мл», використаний тест на ВІЛ, гепатит В, гепатит С, сифіліс, одноразові шприци, об`ємом 2 мл, у кількості 11 шт, поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходиться печатка з написом «лікар ОСОБА_11 » (т. 2 а.с. 61-62, 63-64);
протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 лютого 2018 року з додатком, під час якого свідок ОСОБА_12 вказала на фотознімок ОСОБА_6 , як на особу, яка 21 грудня 2017 року о 22 год 50 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Гагаріна, 2/35, застосувавши насильство, відкрито викрали майно ОСОБА_11 . Впізнання відбулось за таких ознак: плотна тіло будова, овальне обличчя, коротке русяве волосся, прямий ніс та великі губи (т. 2 а.с. 66-68, 69);
протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 лютого 2018 року з додатком, під час якого свідок ОСОБА_12 вказала на фотознімок ОСОБА_5 , як на особу, яка 21 грудня 2017 року о 22 год 50 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Гагаріна, 2/35, відкрито заволодів майном ОСОБА_11 . Впізнання відбулось за таких ознак: овальне обличчя з легкою щетиною, коротке русяве волосся, зріст приблизно 185 -190 см (т. 2 а.с. 70-72, 73);

протоколу проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2018 року, з додатком СD-R диском з відеозаписом даної слідчої (розшукової) дії, який проведений при участі понятих, у відповідності до ст. 42, 104, 223, 240 КПК України та із застосуванням відеозйомки. Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 на місці події розказав та показав обставини вчинення злочину (т. 2 а.с. 74-75, 76);

постанови про визнання та приєднання речових доказів від 16 лютого 2018 року (т. 2 а.с. 59).
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної комісійної експертизи № 69 від 29 січня 2019 року: для уточнення ступеню вираженості наявних у ОСОБА_6 психічних порушень та відповіді на експертні питання потребується призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (т. 2 а.с. 21-22).
Відповідно до висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 47 від 02 квітня 2019 року: у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_6 (21 грудня 2017 року), він виявляв ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з емоційно-вольовими розладами, церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.8). За своїм психічним станом у період часу до якого відноситься правопорушення, в скоєні якого ОСОБА_6 обвинувачується (21 грудня 2017 року), він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Психічний розлад, який виявлений у ОСОБА_6 - органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу з емоційно-вольовими розладами, церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.8). У теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з емоційно-вольовими розладами, церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.8), а також ознаки установчої поведінки. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу у ОСОБА_6 поступово розвинулось після перенесення ним черепно-мозкових травм. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У теперішній час у ОСОБА_6 не виявлено психічних вад, через які він не може реалізувати своє право на захист. У теперішній час у ОСОБА_6 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії. У теперішній час ОСОБА_6 не потребує проведення протиалкогольного та протинаркоманічного лікування (т. 2 а.с. 41-48).

Будь-яких інших доказів під час судового розгляду зі сторони обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було.

Аналізуючи докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним повторного відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Дніпро, не одружений, офіційно непрацюючий, не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на молодий вік обвинуваченого ОСОБА_5 , на ту обставину, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що не зважаючи на те, що прокурором в судових дебатах зазначено обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття, у зв`язку з визнанням в повному обсязі вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для визначення цього, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. Крім того, розкаяння передбачає дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Проте з боку ОСОБА_6 дані обставини не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, а також під час судового розгляду справи. Крім того, протягом судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 спростовував свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, поводився зверхньо та зухвало. Позиція ОСОБА_6 змінилась після стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи і лише при наданні показів він визнав свою вину у вчиненні злочину.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації у м. Дніпро, неодружений, офіційно не працюючий, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, у якого наявний психічний розлад, а саме органічне ураження головного мозку травматичного ґенезу з емоційно-вольовими розладами, церебрастенічним синдромом (згідно з МКХ-10, шифр F 06.8), не судимий, проте 28 жовтня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 суд не вбачає.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дані міри покарання є достатніми для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 21 грудня 2017 року.

Щодо вимог ОСОБА_6 про застосування щодо нього ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), то слід зазначити таке.

Згідно правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), який викладений у постанові Великої палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року справа №663/537/17, зазначено, що якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження кримінальне правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинене 21 грудня 2017 року, а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, підлягає застосуванню ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, яка розраховує, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. У зв`язку із чим вимоги ОСОБА_6 у даній частині є необґрунтованими.

Щодо тверджень ОСОБА_6 , щодо того, що він з 2014 року перебуває під вартою, то вони теж не підтверджуються жодними фактичними даними, крім того, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_13 від 22 грудня 2017 року (відповідно до постанови про уточнення анкетних даних підозрюваного від 22 грудня 2017 року, заяви про видачу паспорта, зазначена особа є ОСОБА_6 (т.2 а.с. 93-95, 96, 97)), випливає, що ОСОБА_6 фактично затримано 21 грудня 2017 року о 23 год 20 хв.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 21 грудня 2017 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без зміни.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: поліетиленовий пакет білого кольору із зеленим написом в якому містяться: тонометр чорного кольору марки «Artery Mark» та чорний шкіряний чохол, фонендоскоп марки «Рапапорта» синього кольору, джгут червоного кольору, упаковка таблеток «Біфрен 250 мл», використаний тест на ВІЛ, гепатит В, гепатит С, сифіліс, медичні шприци, об`ємом 2 мл, у кількості 11 шт., поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходиться печатка з написом «лікар ОСОБА_11 » залишити у володінні потерпілого ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1