Справа № 378/233/19
УХВАЛА

29.11.2019 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
за участі:
представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 : ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

відкрито провівши в залі суду в м. Тараща в режимі відеоконференції судове засідання по кримінальному провадженні №0000241 щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ставище Ставищенського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого вищу освіту, виключеного з військового обліку на підставі ст. 75 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», працюючого слюсарем у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів. В обґрунтування у клопотанні прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що ризики підтверджується тим, що обвинувачений, на даний час, у власності нерухомості та власного житла не має, не одружений, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не має міцних соціальних зв`язків, а тому може у будь-який момент змінити місце свого проживання, виїхати за межі Київської області та за межі території України так як неодноразово виїжджав за кордон, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та кримінального переслідування, внаслідок чого зможе переховуватися від суду та перешкоджатиме швидкому судовому розгляду кримінального провадження в межах розумного строку.
Ризик того, що може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні 08.04.2019 про те, що ОСОБА_5 після скоєння вказаної ДТП до обрання запобіжного заходу їздив на автомобілі по сільській місцевості на великій швидкості, створюючи при цьому небезпеку для пішоходів. Крім цього на вказану обставину також зазначають свідки, допитані під час проведення досудового розслідування, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначають про неодноразове вживання обвинуваченим алкогольних напоїв та керування після цього автомобілем в стані сп`яніння, рухаючись при цьому на великій швидкості. Також, свідок ОСОБА_14 підтверджує показання зазначених свідків та вказує на те, що напередодні, а також в день ДТП ОСОБА_5 вживав алкогольні напої та керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Крім цього, з боку родини обвинуваченого періодично відбувається психологічний тиск на сторони кримінального провадження, а саме на потерпілу ОСОБА_9 через її батька ОСОБА_15 , що підтверджується його письмовим зверненням, а також самою потерпілою ОСОБА_9 під час судового розгляду.
На даний час призначена комплексна експертиза.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 в період часу з 01.01.2018 року до 07.11.2018 регулярно перетинав державний кордон України в напрямку Польщі та Білорусії, а на території України востаннє в`їхав 07.11.2018 року, що свідчить про те, що ОСОБА_5 в будь-який момент може покинути межі території України, що підтверджується відповіддю УІАП ГУНП в Київській області від 15.11.2018 року.
Всі наведені ризики не зменшились та продовжують існувати, жодні дані, що могли б свідчити про інше відсутні.

Захисник ОСОБА_4 в режимі відеоконференції заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором у судовому засіданні жодним чином не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а зроблені лише припущення щодо можливої наявності ризиків. Вказані прокурором свідки у судовому засіданні не допитувались. Протоколи допитів не є в даному випадку належними доказами. Домилівський обвинувачується у вчиненні неумисного злочину тому є недоречним припущення про вчинення нового злочину. Прохав відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений в режимі відеоконференції заперечував проти продовження строку тримання під вартою, підтримав позицію захисту.

Представник потерпілих ОСОБА_8 підтримав позицію прокурора та просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Ризики, на які посилався суд при продовження строку тримання під вартою не зменшились і продовжують існувати. Зазначив, що в кримінальному провадження призначено проведення комплексної експертизи, необхідно дочекатися результатів експертизи.

Потерпіла ОСОБА_9 заперечувала проти зміни запобіжного заходу та наполягала на продовженні строку тримання під вартою. Наполягала, що бачила керування обвинуваченим транспортним засобом у межах населеного пункту з перевищенням швидкості.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прохали продовжити строк тримання під вартою, заперечували проти зміни запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд доходить до наступного.

Суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 на даний час у власності нерухомості та власного житла не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не навчається, тобто не має міцних соціальних зв`язків, неодноразово виїжджав за кордон.
Згідно відповіді УІАП ГУНП в Київській області від 15.11.2018 року обвинувачений в період часу з 01.01.2018 року до 07.11.2018 ОСОБА_5 регулярно перетинав державний кордон України в напрямку Польщі та Білорусії, а на території України востаннє в`їхав 07.11.2018 року, що свідчить про те, що ОСОБА_5 в будь-який момент може покинути межі території України.
Зазначені ризики також підтверджується заявою ОСОБА_15 від 15.05.2019 року щодо погроз з боку сім`ї ОСОБА_5 , а також поясненнями потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні, щодо неодноразових погроз з боку сім`ї ОСОБА_5 .
Крім того, ухвалою суду від 28.08.2019 призначено у кримінальному провадженні № 0000241 щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України комплексну автотехнічну, транспортно-трасологічну та судово-медичну експертизу.
Після проведення експертизи може виникнути необхідність повторного допиту свідків, отже ризик впливу на свідків залишається актуальним.
Тому ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.
Суд оцінив баланс інтересів, а саме право обвинуваченого на свободу і особисту недоторканість, передбачене ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також інтереси держави щодо забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних прав і інтересів і приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, оскільки прокурором доведено наявність ризиків, вищенаведені інтереси держави превалюють над правом ОСОБА_5 на свободу і особисту недоторканість.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в засіданні не встановлено.
Вирішуючи питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оцінивши обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України відносно обвинуваченого, приймаючи до уваги, що, на даний час, існують ризики того, що перебуваючи на волі він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також не вбачає будь-яких підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який, у зв`язку з чим є доцільним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, відсутні такі дані про стан здоров`я обвинуваченого, які б категорично спростовували можливість тримання під вартою.
Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченому під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 177, 194, 199, 205, 331, 369, 372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ставище Ставищенського району Київської області, в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 27 січня 2020 року включно.
Копію ухвали негайно після її оголошення направити Державній установі «Київський слідчий ізолятор», обвинуваченому, захисту.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий:ОСОБА_1