Справа № 199/7653/19
УХВАЛА
Іменем України

17 вересня 2019 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001236, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001236, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що до АНД ВП ДВП звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про те, що ОСОБА_6 в період часу з 2015 року умисно вчинив дії, направлені на перешкоджання в користуванні гаражем № НОМЕР_1 , який відповідно до договору купівлі-продажу від 12.08.2013 серія та номер ВТЕ 602870 належить ОСОБА_5 , а саме зрізав замок на воротах гаражу № НОМЕР_1 та встановив свій замок, чим з 2015 року перешкоджає ОСОБА_5 здійснювати вільний доступ в гараж № НОМЕР_1 .

19.07.2019 року за даним фактом відомості внесені в ЄРДР за № 0001236 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Під час досудового розслідування допитано потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що 12.08.2013 він купив гараж № НОМЕР_1 по вул. Каруни 16 у м. Дніпро, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер ВТЕ 602870, що розташований в гаражному кооперативі «Віраж» у ОСОБА_7 . Протягом 2-х років, останній користувався даним гаражем, а вже в 2015 році, директор фірми «Алтей» - ОСОБА_6 почав чинити йому перешкоди та не давав ОСОБА_5 ставити свій транспортний засіб у гараж, а також користуватися ним та знаходитись на території гаражного кооперативу. Так, у 2015 році, ОСОБА_6 виставив усі речі ОСОБА_5 на вулицю, які в подальшому були розібрані невідомими особами.

Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.07.2018 (справа № 199/2602/18) власником гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 визнано ОСОБА_5

03.07.2019 виконавчою службою виконано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2018 (справа № 199/2602/18) і в той же час ОСОБА_5 в гаражі № НОМЕР_1 поставив свій замок та почав їм користуватись, однак вже 10.07.2019 коли ОСОБА_5 приїхав ставити свій транспортний засіб до гаражу № НОМЕР_1 , він побачив зрізані замки на воротах гаражу № НОМЕР_1 та встановлений новий замок, у зв`язку із чим останній не зміг користуватись вищевказаним гаражем. ОСОБА_5 було викликано співробітників поліції, які опечатали даний гараж. Наступного дня, вночі, останній вирішив з`їздити до гаражу та перевірити його, де по приїзду побачив, як на автомобілі «Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , вивозять речі з його гаражу, який був опечатаний. ОСОБА_5 знову викликав поліцію з метою зафіксувати даний факт.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності гараж № НОМЕР_1 площею 20,0 кв.м., з підвалом, площею 18,8 кв.м. (загальною площею 38,8 кв.м.), належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

У ході розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який є директором ПНВП «Алтей». Останній пояснив, що гараж № НОМЕР_1 належить йому, однак документів, які підтверджують право власності на гараж не надав.

Також, у ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що до 2013 року він перебував на посаді голови ГК «Віраж» та в нього є гараж під № НОМЕР_3 у ГК «Віраж», що знаходиться по вул. Каруни 16 у м. Дніпро. В 2013 році ОСОБА_5 придбав гараж під номером НОМЕР_1 у ОСОБА_7 . Власниками гаражу були Бокій, Гопкало, ОСОБА_9 , потім гараж був куплений ОСОБА_10 , у якої згодом купила гараж ОСОБА_7 , після чого власником даного гаражу став ОСОБА_5 .

ОСОБА_11 , який був головою ГК «Віраж» на час продажу ОСОБА_5 гаражу № НОМЕР_1 визначав нумерацію гаражів, яка в подальшому при укладанні договорів купівлі-продажу вже вказувалась у правоустановчих документах. Але, відповідно до відповіді КП «ДМБТІ» за вих. № 12027 від 29.12.06 зазначено, що гараж № НОМЕР_4 ГК «Віраж» по вул. Каруни, 16 зареєстровано за гр. ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1996 посвідченого 1-ю ДДНК за реєстром № 2-2550. В подальшому зазначений гараж продавався Добровольському, а потім гараж був куплений ОСОБА_10 . Враховуючи відомості, які зазначені в інвентаризаційній справі №121-Г, ОСОБА_10 продала вказаний гараж вже під №21 ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 , продала гараж № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , про що свідчить договір купівлі-продажу від 12.08.2013 серія BTE 602870.

Також встановлено, що на момент купівлі ОСОБА_5 гаражу № НОМЕР_1 , останній звернувся до нотаріуса ОСОБА_13 з метою перевірки, чи не знаходиться гараж № НОМЕР_1 в арешті та з метою перевірки нумерації в ГК «Віраж». За отриманою інформацією гараж № НОМЕР_1 не знаходився під арештом, а стосовно нумерації нотаріусом ОСОБА_13 зроблено запит до БТІ, який визначив гараж під номером « НОМЕР_1 ». Фактично він розташований з лівої сторони від в`їзду до ГК «Віраж» по вул. Каруни, 16. Чому на теперішній час змінена нумерація невідомо, але додає, що якщо рахувати гаражі справа наліво номер гаражу, який придбав ОСОБА_5 є № 21, а якщо зліва направо то номер гаражу який придбав ОСОБА_5 є № 9, але мова йде про один і той самий гараж.

Відповідно до довідки з міжміського бюро технічної інвентаризації, станом на 24.12.2006, власником гаражу № НОМЕР_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1996, яка в подальшому продала гараж ще деяким особам, серед яких кінцевим покупцем є ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.08.2013 серія BTE 602870 та технічним паспортом з інвентаризаційної справи №121-Г.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що у період з 2015 року вчиняються самоправні дії по відношенню до гаражу № НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та майну, яке знаходиться у вказаному гаражі, які, зокрема, виразилися у зміні замків на воротах вказаного гаражу, розпорядженні речами, що знаходилися у гаражі.

13.09.2019 гараж № НОМЕР_1 площею 20,0 кв.м., з підвалом, площею 18,8 кв.м. (загальною площею 38,8 кв.м.), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , визнаний речовим доказом у кримінальному проваджені.

Враховуючи вище викладене, а також те, що з метою збереження речових доказів, що зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкт злочинного посягання гаражу № НОМЕР_1 , площею 20,0 кв.м., з підвалом, площею 18,8 кв.м. (загальною площею 38,8 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Вивчивши подане клопотання та додатки до нього, докази, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, заслухавши пояснення слідчого та прокурора, суд вважає необхідним у задоволенні поданого клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження №0001236, внесеного до ЄРДР 19.07.2019, зафіксовано, що до АНД ВП ДВП звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про те, що ОСОБА_6 в період часу з 2015 року умисно вчинив дії, направлені на перешкоджання в користуванні гаражем № НОМЕР_1 , який відповідно до договору купівлі-продажу від 12.08.2013 серія та номер ВТЕ 602870 належить ОСОБА_5 , а саме зрізав замок на воротах гаражу № НОМЕР_1 та встановив свій замок, чим з 2015 року перешкоджає ОСОБА_5 здійснювати вільний доступ в гараж № НОМЕР_1 . ( НОМЕР_5 ).

Постановою слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 13.09.2019 року гараж № НОМЕР_1 площею 20,0 кв.м., з підвалом, площею 18,8 кв.м. (загальною площею 38,8 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0001236.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Дане клопотання є не доведеним, не ґрунтується на законі, протирічить вимогам ст.170 КПК України, оскільки не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001236, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

17.09.2019