Ухвала
Іменем України
13 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 751/9365/15-к
провадження № 51-5583ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 07 червня 2019 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду

від 01 жовтня 2019 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч вищевказаному касаційна скарга захисника не містить обґрунтування його посилання на допущені судами істотні порушення вимог процесуального закону, оскільки ним не наведено таких порушень, які в силу статей 412, 419 КПК України у їх взаємозв`язку є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, захисник в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
До того ж, захисник, порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження, не обґрунтував підстав для такого закриття, передбачених у ст. 284, 440 КПК України.
Крім того, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій її додатків (копій судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Крім цього, відповідно до ст. 425 КПК України захисник має право подати касаційну скаргу лише в межах, що стосуються інтересів засудженого.
Однак, захисник ОСОБА_4 , який подав касаційну скаргу в інтересах засудженої ОСОБА_5 , стверджує про незаконність оскаржуваних судових рішень, в тому числі, і щодо іншого засудженого ОСОБА_6 та ставить вимогу про їх скасування в повному обсязі.
Окрім зазначеного, захисник вказує на оскарження ним, у тому числі, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року, якою вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому поза увагою захисника залишились положення

ст. 424 КПК України, з огляду на які вказане судове рішення не може бути оскаржено в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. Більш того, за результатами нового судового розгляду зазначеного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді першої інстанції ухвалено новий вирок, який ухвалою апеляційного суду залишено без зміни. З огляду на наведене позиція захисника є незрозумілою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2019 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3