ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/328/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/171/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0000044 від 11 лютого 2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, який не працює, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1805,84 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу.
Згідно вироку суду, 26 листопада 2018 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на території міського скверу неподалік дитячого майданчика, що по вул.Л.Українки в м.Бучач Тернопільської області, на грунті особистих неприязних відносин, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 та наніс останньому один удар кулаком в голову і, схопивши за верхній одяг, наніс ще один удар ногою по ногах, внаслідок чого завдав ОСОБА_8 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок в частині задоволення цивільного позову, стягнувши з нього на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень та майнову шкоду в розмірі 453 грн. У решті вирок суду залишити без змін.
Свої доводи мотивує тим, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень є завищеним та не підтверджується жодними доказами.
Також частина медичних препаратів придбана для потерпілого не обгрунтовано, а витрати на таксі є безпідставними.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції вірно встановлено розмір майнової та моральної шкоди, що була завдана потерпілому, а апеляційна скарга обвинуваченого є безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора та представника потерпілого, що вважають вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначена міра покарання відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, а також відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Що ж стосується визначеного судом розміру моральної шкоди на суму 5000 грн., то в цій частині вирішення цивільного позову суд дійшов вірного висновку виходячи з наступного.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиN 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку, приймаючи до уваги ступінь фізичних, душевних та психічних страждань, яких потерпілий зазнав внаслідок вчинення щодо нього злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, беручи до уваги тривалість його лікування та відновлення, а отже зусилля до відновлення попереднього стану, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування спричиненої моральної шкоди потерпілому, та у відповідності до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи глибину страждань потерпілої особи, ступінь вини обвинуваченого та інших обставин справи, вірно визначив її у розмірі 5000 грн..

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав до зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, як про це ставиться питання в апеляції обвинуваченого.

Разом з тим, що стосується вирішення пред`явленого ОСОБА_8 цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, то в цій частині суд першої інстанції допустився невірних висновків, у зв`язку із чим вирок в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до зміни, виходячи з наступного.
У своїй апеляційній скарзі, не заперечуючи обов`язку по відшкодуванню завданої потерпілому матеріальної шкоди, апелянт просить зменшити суму стягнення до розміру фактично понесених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , звернулася із позовом до ОСОБА_7 про відшкодування понесеної матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування у сумі 505 грн. 84 коп. та витрат на проїзд автомобілем таксі з м.Бучача у м.Тернопіль та у зворотньому напрямку, у зв`язку з необхідністю проведення медичного огляду, що становить 1300 грн., а всього витрат на суму 1805, 84 грн.

На підтвердження понесених матеріальних витрат позивач ОСОБА_8 долучила довідку КНП Бучацька ЦРЛ Бучацької районної ради №826 від 15.03.2019 року про призначення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 лікування із зазначенням призначених медичних засобів; товарний чек №Г4-Чк-0105072 від 26.11.2018 року щодо вартості призначених медикаментів та засобів, а також товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_10 від 29.11.2018 року про вартість проїзду у автомобілі таксі.

Згідно матеріалів провадження, позивачем ОСОБА_8 надано суду товарні чеки щодо вартості майна та послуг, однак не додатно будь-яких підтверджень факту здійснення нею оплати цих товарів та послуг (касових, фіскальних чеків, відмітки на товарних чеках про здійснення оплати тощо).

Відповідно дло ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

При цьому, згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку позивачем не надано суду жодних доказів понесених нею реальних витрат на лікування потерпілого та витрат пов`язаних з лікуванням.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_8 не довела реально понесені нею матеріальні витрати на лікування неповнолітнього потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог останньої про стягнення з ОСОБА_7 на її користь 1805,84 грн. матеріальної шкоди слід відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено розмір моральної шкоди, але не знайшли свого підтвердження доводи позивача про понесені нею майнові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року задовольнити частково.

Вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК України змінити в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_8 1000 (одну тисячу) грн. витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи