Ухвала
Іменем України
17 травня 2019 року

м. Київ
справа № 278/319/18

провадження № 51-2485 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, Житомирський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2019 року, виходячи з приписів ст. 392 та керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.307 Кримінального кодексу України (далі КК) та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК.

Прокурор, не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції, звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) з касаційною скаргою, в якій порушує питання про її перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Статтею 392 КПК визначений перелік судових рішень, які може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
У силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала Житомирського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2019 рокуокремому оскарженню не підлягає й відмовляючи у відкритті провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Що стосується доводів прокурора, викладених у касаційній скарзі, про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень, то вони не ґрунтуються на положеннях закону.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
За таких обставин наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Окрім цього, слід зазначити, що посилання прокурора на висновок Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 жовтня 2017 року № 5-142 кс 15 (17), не є обґрунтованими, оскільки в ньому йдеться про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, які не передбачені КПК, на відміну від ухвал суду про відвід прокурора під час судового розгляду, які згідно з вимогами ч. 2 ст. 392 КПК окремому оскарженню не підлягають.
Зважаючи на наведене, доводи прокурора щодо порушення апеляційним судом вимог КПК є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК в разі, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Cуд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва