МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/812/842/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 331 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0003088 матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року, якою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, непрацюючого, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2019 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає ухвалу суду незаконною.
Вказує на погіршення його стану здоров`я.
На думку апелянта, суд не заслухав думку всіх учасників судового провадження, а саме думку потерпілих.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 127 Кримінального кодексу України (надалі КК України), ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189, частиною 2 статті 127 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2019 року включно.
Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, які враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зменшились, а тому обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити нові злочині.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній сказі, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали надані судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0003088 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 127 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, визначені при застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу, не зменшились.
Судом вірно встановлено, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, максимальне покарання за які передбачено у виді позбавлення волі строком до 10 років, враховано обставини їх вчинення, а тому обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, що йому інкримінується..
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити нові злочині, що свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.
Посилання апелянта на погіршення стану здоров`я, як безумовну підставу для зміни запобіжного заходу є неслушними, виходячи з наступного.
Медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Будь яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовлять ОСОБА_6 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали не містять.
Посилання обвинуваченого на неповноту з`ясування думки всіх учасників судового провадження також є безпідставними, оскільки відповідно до журналу підготовчого засідання від 16 серпня 2019 року, потерпілі у цей день були відсутні.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: