Справа № 333/4233/19
Провадження № 1-кп/333/595/19
ВИРОК
Іменем України

09 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, українця, освіта повна середня, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 22.09.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;
- 03.01.2018 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України з урахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 12.10.2018 року,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучі раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які, в установленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв злочин проти власності за таких обставин:
11.07.2019 року, об 11-00 год., ОСОБА_5 маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими для оточуючих, перебуваючи в приміщенні квартири де проводив ремонтні роботи, за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме:
- будівельний міксер «Зубр» модель М 1050-1, в корпусі сірого кольору, вартістю 2000 гривень;
- болгарку «Дніпро - М», діаметром 125 мм., в корпусі зеленого кольору, вартістю 800 гривень;
- перфоратор «Протон» ПЕ 900 М, в корпусі зеленого кольору, вартістю 1700 гривень;
- паяльник для пайки водопроводу «Contact» в корпусі сірого кольору, вартістю 1400 гривень;
- електрокабель ШВВП 3х2,5, довжиною 100 метрів, білого кольору в кількості 3 штук, вартість одного метра 23 гривні 80 копійок, загальною вартістю 7140 гривень;
- електрокабель ШВВП 3х1,5, довжиною 100 метрів, білого кольору в кількості 4 штук, вартість одного метра 20 гривень 50 копійок, загальною вартістю 8200 гривень;
- електроавтоматик фірми «АББ» 16 ампер, в кількості 34 штук, вартість кожної 50 гривень, загальною вартістю 2550 гривень, а всього майна на загальну суму 23 790 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов 24.07.2019 року, відповідно до якого останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повідомив, що він з потерпілим уклали угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, 13 липня 2019 року між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2019 року у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.
У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у повному обсязі та пояснив, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою. Потерпілий підтвердив, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
ОСОБА_5 та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши потерпілого, обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Зі змісту угоди про примирення від 13.07.2019 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести обвинувачений. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. Враховуючи вимоги ст.75 КК України обвинувачений буде звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.2 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі не був заявлений.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_5 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0002313, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого та потерпілого під час досудового розслідування, але останні відсутні.
Також, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, і обставини, що пом`якшують йому покарання, а саме: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Встановлено, що слідчий своєю постановою від 16.07.2019 року визнав речовим доказом паяльник для пайки водопроводу «Contact» в корпусі сірого кольору, який на цей час зберігається у потерпілого.
Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Отже, викрадене майно, необхідно залишити потерпілому.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 13.07.2019 року у кримінальному провадженні №0002313, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ:
- паяльник для пайки водопроводу «Contact» в корпусі сірого кольору, що зберігається у потерпілого ОСОБА_4 залишити останньому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1