Справа № 438/838/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/35/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 05 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особу з інвалідністю 1 групи, працюючого різноробочим ПП "Янабуд", раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільнений умовно достроково 07 вересня 2012 року,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання - у виді позбавлення волі строком на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирішено питання з речовими доказами.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за те, що він 09 червня 2018 року, близько 01 год. 00 хв., перебуваючи неподалік будинку № 171 по вул. В. Великого у м. Бориславі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_14 , схопив останню за праву руку та викрутивши її, відкрито, повторно, викрав мобільний телефон марки "Alcatel 4034D", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 700 гривень, з встановленою в нього сім-картою оператора мобільного зв`язку "Лайфселл", вартістю 15 гривень, який потерпіла тримала у руці, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 715 гривень.

На даний вирок суду прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України, оскільки належні і достатні мотиви та підстави застосування ст. 75 КК України не наведені. Крім того зазначає, що суд першої інстанції не врахував і не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, зокрема судом не враховано, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та, маючи непогашену судимість, знову з корисливих мотивів вчинив умисний тяжкий злочин повторно відкрито викрав чуже майно.
Просить даний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 щодо відхилення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням особи винного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, не одружений, працює, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю 1 групи, на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, хворіє рядом захворювань, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням останнього від відбуття покарання з випробуванням, думку потерпілої про обрання покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі.

При цьому, вирішуючи питання про обрання виду покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом першої інстанції вірно враховано обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність, а також відсутність настання тяжких наслідків, вчиненим кримінальним правопорушенням. Крім цього суд прийняв до уваги те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю 1 групи, та хворіє ряжом захворювань, а також думку потерпілої про обрання покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі, оскільки потерпіла пробачила обвинуваченого.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи до уваги те, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та приймаючи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк, прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання та що його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України та встановивши іспитовий строк, враховуючи мету покарання як виховання.

Що стосується доводів прокурора про безпідставність застосування ст. 75 КК України, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими, оскільки дане покарання відповідає вимогам закону, є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргупрокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Бориславського міського суду Львівської області від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :
Судді: