СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого з СУФР ГУ ДФС в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000038 від 24.05.2018, -
ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Скарга обґрунтована тим, що 23.10.2018 в ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000038 від 24.05.2018 за адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 вилучено майно, а саме: ноутбук ASUS, model X52, який належить ОСОБА_4 на праві власності.
На думку адвоката, вказане майно не входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на обшук.
Також, слідчим не подано клопотання про арешт зазначеного тимчасово вилученого майна, тому воно має бути негайно повернуто власнику. Наголошував, що відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000038 від 24.05.2018 не здійснюється, та в даному провадженні не повідомлялось про підозру.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про час та день розгляду скарги повідомлявся належним чином. Надав заяву та додаткові пояснення до скарги, згідно яких скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав та розглядати скаргу за відсутності скаржника.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду скарги. Слідчий суддя акцентує увагу на тому, що слідчий не скористався своїм правом надати пояснення на підтвердження своєї позиції, і взагалі не висловив таку свою позицію, незважаючи на неодноразові виклики останнього до слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Із матеріалів скарги слідує, що в провадженні СУФР ГУ ДФС у Київській області перебуває кримінальне провадження №0000038 від 24.05.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 212 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2018 року проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , в результаті якого вилучено: ноутбук ASUS, model X52.
Так, стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснених на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за всіх обставин, передбачених ст.169 КПК України, в тому числі і у випадку, коли слідчий протягом 48 годин після вилучення майна не звернеться до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (ч.5 ст.171 КПК України).
Згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Отже, як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, орган досудового розслідування з клопотанням про арешт вилученого 23.10.2018 року під час проведення обшуку майна, в рамках кримінального провадження №0000038 від 24.05.2018 не звертався, арешт на вказане майно не накладався, зазначене майно на час розгляду скарги його володільцю не повернуте, що прямо вказує про безпідставність утримання такого майна, яке в силу положень ст.169 КПК України, підлягає негайному поверненню ОСОБА_4 .
Водночас, органом досудового розслідування не надано належних доказів на підтвердження того що тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно, а саме ноутбук ASUS, model X52 містить чи може містити в собі інформацію, яка має доказове значення для кримінального провадження №0000038. Також органом досудового розслідування не надано і даних про те, що на таке майно було накладено арешт.
Крім того, повідомлень про підозру у вищевказаному кримінальному провадженні з часу внесення відомостей до ЄРДР 24.05.2018 та вилучення майна 23.10.2018 нікому не вручено, ОСОБА_4 не є підозрюваною або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, відповідно будь-яких правових підстав для не повернення вищевказаного майна власнику не існує.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження утримання тимчасово вилученого майна чи накладення арешту на таке майно, слідчому судді не наведено.
Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги представника володільця тимчасово вилученого майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження утримання такого тимчасово вилученого майна, його значення у кримінальному провадженні до суду не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в скарзі, є обґрунтованими.
При цьому також слідчий суддя виходить із засад кримінального провадження, закріплених в статті 16 КПК України, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до норм ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як зазначено в ст.1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого з СУ ФР ГУ ДФС у Київській області у кримінальному провадженні №0000038 від 24.05.2018 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, у даному кримінальному провадженні, шляхом зобов`язання уповноваженої особи СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 24.05.2018 року, повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме ноутбук ASUS, model X52, яке було виявлено та вилучено 23.10.2018 року за адресою проживання ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-169, 170-173, 234-236, 303, 304, 307, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого з СУФР ГУ ДФС в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000038 від 24.05.2018 задовольнити.
Зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 24.05.2018 року, повернути ОСОБА_4 , вилучене під час обшуку майно, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ноутбук ASUS, model X52.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1