Справа № 745/24/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/490/19
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 за апеляційною скаргою прокурора Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, одруженого, з повною загальною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.185 КК України визнано невинуватим та виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Судові витрати на залучення експерта в сумі 571 грн. віднесено на рахунок держави.

Ухвалюючи виправдувальний вирок місцевий суд зазначив, що достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України суду не надано, а надані докази, як вважає суд, є недостатніми для визнання винуватості особи. Сторона обвинувачення не довела винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України поза розумним сумнівом.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставністю виправдання та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що суд першої інстанції не дав жодного висновку про належність та допустимість оцінюючи протокол огляду місця події та вибірково дослідив даний доказ. Апелянт вважає необґрунтованою оцінку судом показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про те що вони мають неприязні стосунки з обвинуваченим, оскільки жоден свідок, потерпілий та обвинувачений не зазначали про їх наявність. Прокурор також вважає необґрунтованим критичну оцінку судом показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та вказує, що місцевий суд не критично віднісся до показів ОСОБА_13 , який під час досудового розслідування не допитувався та не взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 в тій частині, що у обвинуваченого не було коштів на придбання «болгарки». В апеляційній скарзі прокурор також вважає, що без належної оцінки залишився протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 та не дано оцінки надання обвинуваченим грошей потерпілому ОСОБА_15 .

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, у період часу з 12 червня 2018 року по 01 липня 2018 року близько 04:00 години, точної дати органами досудового розслідування встановити не представилось можливим, з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, прибув на територію господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_15 , де через відсутню частину скла вікна проник до веранди будинку, звідки таємно, умисно, вчинив крадіжку кутової шліфувальної машини марки Craft, моделі CAG-125/900E, вартість якої становить 461,08 грн., чим завдав ОСОБА_15 матеріальної шкоди на вказану суму.

Обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, поєднана з проникненням у житло.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду в межах апеляційних скарг, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого, не допускається.

Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як видно з вироку, суд не належним чином перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та не дав відповідну оцінку доказам по даному кримінальному провадженню. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

В порушення вказаних вимог, як правильно вказує в апеляційній скарзі прокурор, судом при оцінці протоколу огляду місця події від 1 грудня 2018 року вказано про неправильність дати здійснення зйомки у фотографіях, про відсутність слідів злочину, що, на думку суду, свідчить про недоведеність способу проникнення до будинку, однак судом першої інстанції вказаний доказ не був визнаний неналежним та не було дано оцінки факту відсутності шибок у вікнах веранди, про що прямо зазначено у вказаному протоколі.

На переконання колегії суддів вище викладене свідчить про те, що судом першої інстанції допущена суперечність та вибірковість в оцінці одних і тих же доказів.

Крім того, у вироку лише міститься посилання на доказ обвинувачення протокол слідчого експерименту від 21 грудня 2018 року, згідно якого, свідок ОСОБА_12 повідомив, що з обвинуваченим влітку 2018 року він ходив до господарства потерпілого, і коли останній вийшов то поклав «болгарку» під куртку.

Вказаному доказу обвинувачення в оскаржуваному вироку не дано жодної оцінки, а лише констатовано факт його наявності.

Таким чином, суд не тільки не зазначив підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а ще й не оцінив ці докази, не дав їм аналіз, щоб об`єктивно прийти до висновку чому він відкидає ці докази.

Тим самим, висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За наведених вище обставин, висновки суду про виправдання ОСОБА_8 є передчасними, зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Поряд з цим, у мотивувальній частині вироку, як на підставу виправдання ОСОБА_8 , посилається на показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та зазначає, що їх показання суд оцінює критично, оскільки вони повідомили поліцію зі сплином часу, мають неприязні стосунки з обвинуваченим, свідок ОСОБА_12 давав неточні та плутані показання. Твердження суду, на думку колегії суддів, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки неточності в показання свідка ОСОБА_12 , не ставлять під сумнів їх достовірність і допустимість, так як пояснюються спливом значного проміжку часу з моменту вчинення злочину. На обґрунтування наявності неприязних стосунків з обвинуваченим сум першої інстанції не наведено жодної обставини, яка б об`єктивно свідчила б про їх наявність.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при приведенні свідка ОСОБА_11 до присяги остання назвала чуже прізвище ім`я та по батькові, що може розцінюватися, як не приведення свідка до присяги.

Допущені порушення згідно із положеннями ст.412 КПК України є істотними, оскільки перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, судове рішення, постановлене з порушенням кримінально-процесуального та кримінального законів не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Отже, з огляду на вищевказане, колегія суддів позбавлена можливості винесення кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п.19) ч.1 ст.7, ч.2, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а без усунення протиріч в доказах у їх сукупності апеляційний розгляд є неповним, тому колегія суддів вважає, що це обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково. Враховуючи, що від даного обвинувачення ОСОБА_8 захищався, вирок щодо виправдання останнього підлягає скасуванню як незаконний з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки цим не погіршується становище останнього і не порушується його право на захист.

Під час нового судового розгляду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати на них вичерпну відповідь та з урахуванням встановленого судом слід ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК, з урахуванням приписів ст.415 КПК.

Суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора і, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17, і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у разі ж доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначити покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3