Справа № 442/6053/19
Провадження № 1-в/442/305/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
представник ДВК №40 - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення достроково або заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, відносно ОСОБА_6 за вироком Апеляційного суду м.Севастополя від 05.12.2002,-

встановив :
22.08.2019 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_7 , засудженого вироком Апеляційного суду м. Севастополя 05.12.2002 у справі №1-126 за п.п. «Г», «Ж», «З» ст. 93 КК України до довічного позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що на даний час ОСОБА_6 відбув 15 років призначеного покарання і вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини відпали обґрунтовані підстави для подальшого тримання його в установі виконання покарань, так як це суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та ст.. 28 Конституції України.

Також, звертає увагу, що 06.02.2019 ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_8 . Згідно з довідкою до акту про медико-соціально експертну комісію №850837, засуджений є інвалідом 3 групи загального захворювання.

Відповідно до довідки від 11.07.2019 №427 філії ДУ ЦОЗ ДКВС України у Львівській області ОСОБА_6 хворіє рядом захворювань.

Просить також врахувати позитивну характеристику ОСОБА_6 .

Захисник підтримав клопотання, просив суд його задоволити.

Представник органу, що відає відбуванням покарання заперечила проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні також заперечив проти задоволення клопотання, оскільки законодавством України не передбачено умовно-дострокового звільнення або заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника органу, що відає відбуванням покарання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, матеріали особової справи засудженого, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 та 3 ст.74 КК України.

Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду м. Севастополя 05.12.2002 у справі №1-126 за п.п. «Г», «Ж», «З» ст.. 93 КК України до довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене вироком Апеляційного суду м. Севастополя 05.12.2002 відносно ОСОБА_6 покарання у вигляді у виді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 про дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким немає.

Посилання засудженого та його адвоката на порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим, оскільки до компетенції суду це не входить, а законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Положенням ч.1 ст.87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч.2 ст.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року №223/2015.

Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.

Такою можливістю вправі скористатися і ОСОБА_6 .

За даних обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 про дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, визначення чітких термінів можливого перегляду його покарання та проміжків часу для його повторного перегляду, а також визначення чітких критеріїв, на підставі яких може відбуватися такий перегляд, слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.81, 82, 87 КК України, ст.ст.152 КВК України, ст.ст.370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення достроково або заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким відносно ОСОБА_6 за вироком Апеляційного суду м.Севастополя від 05.12.2002 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1