У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю представника заявників-адвоката ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
за участю детектива - ОСОБА_5
розглянувши клопотання ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАБРО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ» про повернення тимчасово вилученого майна та документів у кримінальному провадженні №0001132 від 14.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Заявники ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАБРО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ» в особі адвоката ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просили зобов`язати Національне антикорупційне бюро України повернути до Державної служби геології та надр, вилучені оригінали та копії документів ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАБРО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ».
В обґрунтування своїх вимог заявники зазначають про те, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року частково задоволено клопотання про дозвіл на обшук в приміщенні Державної служби геології та надр України в рамках кримінального провадження №0001132 від 14.11.2018, в ході якого було тимчасово вилучено без накладення арешту документи, які просять у клопотанні повернути.
Також, заявники вказують, що вилучені документи в своїй сукупності є пакетом документів щодо надання спеціального дозволу на користування надрами, які належать на праві власності заявникам і в результаті вилучення їх у Державної служби геології та надр України, призвело до порушення прав заявників та унеможливило отримання спеціальних дозволів, по яким фактично уже було прийнято рішення про погодження надання спеціального дозволу на користування надрами.
Крім того, заявники вказують, що вилучені документи не визнані речовими доказами, на них не накладено арешт, а отже вони підлягають поверненню.
При цьому, заявники зазначають, що директор та/або інші відповідальні та належним чином уповноважені особи ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАБРО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ» не є фігурантами кримінального провадження №0001132 від 14.11.2018 та жодному із них не вручено підозру про вчинення злочину.
Заявники вважають, що вилучені документи та речі не були визнані речовими доказами, на них не було накладено арешт, відносно директора або інших уповноважених осіб ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАБРО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ» не оголошено підозри в рамках даного кримінального провадження, документи зберігаються в НАБУ з порушенням строків, більше 3-х місяців, без належних на то підстав, а тому жодних підстав утримувати дані документи в НАБУ не існує.
Посилаючись на ч.2 ст. 93, ч.7 ст. 236, ч.1 ст. 98 КПК України, просили повернути вилучені документи.
Представник заявників - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала.
Прокурор САП ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив у його задоволенні відмовити.
Детектив НАБУ ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити.
Слідчий суддя, заслухавши представника заявників - адвокат ОСОБА_3 , прокурора САП ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001132 від 14.11.2018.

Також, встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні Державної служби геології на надр України, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, з метою відшукання та вилучення документів, зокрема: документів, що подавалися ТОВ «ТД Комета», ТОВ «Квемос-Груп», ТОВ «Габро Плюс», ТОВ «ГК «Комета» та ТОВ «Габро Ресурс» на отримання спеціального дозволу на користування надрами на території Житомирської області (пояснювальні записки по обґрунтуванню необхідності отримання спеціального дозволу; каталог географічних координат кутових точок родовища; оглядова карта району робіт; ситуаційний план родовища; оглядова геологічна карта родовища; тощо) та документів, які подавалися ТОВ «Стоун Про», ТОВ «Гранітлайн», ТОВ «Граніт Блексі», ТОВ «ТД Комета», ТОВ «Квемос-Груп», ТОВ «Габро Плюс», ТОВ «Пісок Полісся», ТОВ «ГК «Комета», ТОВ «Перспектива Користишів», ПАТ «Головинський граніт», ДП «Головинський кар`єр» та ТОВ «Габро Ресурс» для державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр.

Крім того, з протоколу обшуку встановлено, що 12.02.2019 року було проведено обшук у приміщенні Державної служби геології на надр України, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, на підставі вищезазначеної ухвали, в ході якого було виявлено та вилучено документи, які заявники просять повернути.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.
Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку.
На підставі ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
При цьому, згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи», розробленого на підставі Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 9, зазначено про необхідність враховувати, що чітке визначення речей, для виявлення яких надається дозвіл на обшук, має істотне значення для забезпечення гарантій при проведенні обшуку. Так, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене. Таким чином, у разі вилучення майна, на відшукання якого не було надано дозвіл, КПК передбачає гарантію реалізації права власності, а саме оскарження бездіяльності, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК.
Узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» (розділ 1.2, лист від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17) роз`яснено, що «Слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст.235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.
Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, якщо стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор не внесли клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК, слідчі судді обґрунтовано задовольняють скарги на бездіяльність зазначених суб`єктів з неповернення відповідного майна.».
За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
При цьому за ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше 72 годин з дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
На підставі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
При цьому згідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був стороною кримінального провадження вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166 (Глава 15. Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Глава 17. Арешт майна) КПК України.
Натомість, за ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Вивчивши матеріали скарги, з урахуванням положень КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що органом досудового розслідування не було порушено законних прав заявників.
Питання про арешт відшуканого майна та документів не ставилось, оскільки на їх вилучення мався прямий дозвіл слідчого судді, тобто наявність судового рішення.
З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїх узагальненнях від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» (пункт 1.2) наголошував, що у випадку звернення власника вилученого майна із скаргою та вимогою про повернення майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук слідчі судді у таких випадках мають відмовляти у їх задоволенні, оскільки вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було порушено законні права заявників та порядок вилучення майна, оскільки майно було вилучено відповідно до ухвали про обшук та відповідає її меті та предметам, на які надавався дозвіл на відшукання, а тому вказані речі не можуть вважатися тимчасово вилученим майном та окремої ухвали про арешт не потребують. Вилучені речі носять доказове значення для кримінального провадження та на даний час підстави для їх повернення відсутні.
Керуючись ст.ст. 9, 167-169, 170-173, 236, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ТОВ «ГАБРО ПЛЮС», ТОВ «ГАРБО РЕСУРС», ТОВ «ПІСОК ПОЛІССЯ» про повернення тимчасово вилученого майна та документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1