Справа № 746/148/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/747/19
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000190 від 29.10.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.07.2019, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гнатівка Срібнянського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.07.2019 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 29.10.2018, близько 08.00 години, перебуваючи на автодорозі сполученням Гнатівка - Дігтярі, при в`їзді до смт. Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс гр. ОСОБА_9 , кулаком та ліктем руки близько п`яти ударів по голові, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №387 від 04.12.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вказаний вирок суду та ухвали нове рішення, яким закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення на підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК, оскільки в ньому не зазначено ні способу вчинення злочину, ні форми його вини. Крім того вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, що полягає у відсутності очевидців події, безпідставності встановлення судом факту, що потерпілій було нанесено близько п`яти ударів, а також те, що він оборонявся від нападу потерпілої. Зазначив, що висновок експерта є неналежним та допустимим доказом, оскільки останній складений на підставі медичних документів, які не були відкриті стороні захисту.

Позиції учасників судового провадження

Від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника та думку прокурора, колегія суддів прийшла до наступного.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 по пред`явленому йому обвинуваченню винуватим себе не визнав та пояснив свою версію подій, яка сталася 29.10.2018 близько 8.00 години між ним та потерпілою ОСОБА_9 , які підтвердив і під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження.

Проте, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за обставин викладених у вироку, ґрунтується на сукупності належних і допустимих доказах, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених в судовому засіданні, яким дана належна оцінка з наведенням цих доказів у вироку.

Зокрема, цей висновок підтверджується покладеними в основу вироку зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 , про обставини нанесення їй 29.10.2018 обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, поясненнями свідків, протоколом слідчого експерименту від 29.01.2019, висновком експерта № 387 судово-медичної експертизи, згідно, якого у гр. ОСОБА_9 , мають місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; садно нижньої губи зліва. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом удару та тертя, по давності можуть відповідати 29.10.2018. Оцінка ступеню тяжкості ушкоджень проводилась в комплексі. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; садна нижньої губи зліва відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2а, 2.3.3, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, з даних висновків вбачається, що характер тілесних ушкоджень свідчить, що останні виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими в тому числі могли бути як руки так і ноги сторонньої особи. За даними медичної документації на тілі гр. ОСОБА_9 виявлені ознаки не менше 1 (однієї) травматичної дії. Дані тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння на площині. Дані тілесні ушкодження знаходяться в ділянці доступній для нанесення власною рукою. Не виключено, що дані тілесні ушкодження могли утворитись в тому числі за обставин вказаних потерпілою.

Показання потерпілої в суді першої інстанції узгоджуються як з висновком експерта, так із поясненнями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні підтвердив, що потерпіла зверталась до нього за медичною допомогою і в ході огляду останньої було встановлено діагноз струс головного мозку, черепно-мозкову травму, в скронево-тімяній ділянці голови була підшкірна гематома розміром 3х5 см., артеріальний тиск був підвищений. Ним було внесено запис до амбулаторної картки. Ознак симуляції не було. Спочатку ОСОБА_9 відмовилась від госпіталізації. Але через деякий час він був запрошений надати консультацію ОСОБА_9 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. Він, як спеціаліст, невропатолог, допризначав лікування ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_11 , згідно показань якого, восени 2018 року до приймального відділення лікарні звернулась ОСОБА_9 , яка повідомила, що внаслідок конфлікту отримала удари. Скаржилася на головний біль, слабкість, нудоту. Були наявні симптоми струсу головного мозку, були зроблені аналізи, рентген, отримано консультації інших спеціалістів.

Надані показання обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджують, що між ним та потерпілою виник конфлікт, але його доводи про рефлекторне (автоматичне) нанесення ним ОСОБА_9 лише одного удару в область нижньої губи, суперечать вище наведеним доказам, оскільки в результаті, за висновками експерта, потерпіла отримала, не лише ссадно в області нижньої губи, а й закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку і дані тілесні ушкодження не могли утворитись в наслідок падіння на площині, а виникли від дії тупих предметів, якими в тому числі могли бути як руки так і ноги сторонньої особи.

Крім того, судом першої інстанції були досліджені так оцінені інші докази, зокрема висновок експерта № 33 судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено садно на правій частині обличчя. Зазначене вище ушкодження могло утворитись в результаті однієї травмуючої дії тупого предмету з прикладанням травмуючої сили в ділянку його розташування. Травмуючим механізмом виникнення садна могло явитись тертя тупого предмету. Виявлене у ОСОБА_6 , садно, відповідно до пп. 2.3.2б. 2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Характер та локалізація ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 , не суперечить можливості йогоутворення в результаті падіння на площину з положення «стоячи». Виявлене у ОСОБА_6 ушкодження знаходиться в зоні, доступній для нанесення ушкодження власною рукою».

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.03.2019 про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, хоча ОСОБА_9 і спричинила своїми діями тілесне ушкодження ОСОБА_6 у вигляді садна на правій стороні обличчя, проте враховуючи характер обопільних дій осіб, співрозмірність і черговість нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 діяла в межах необхідної оборони. Дану постанову ОСОБА_6 не оскаржував.

Таким чином, оцінюючи різні версії події, які повідомили потерпіла та обвинувачений, суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірною версію потерпілої, яка відповідає встановленим судом фактичним обставинам вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення на підставі сукупності перевірених судом письмових доказів, які були досліджені в ході судового розгляду та які узгоджуються з логічними та послідовними показаннями потерпілої, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду, а тому викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вважає безпідставними.

Частиною 1 статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що проведення судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 , було призначене на підставі ухвали слідчого судді в порядку, визначеному чинним кримінальним процесуальним законом; експертиза проведена судово-медичним експертом за медичними документами стаціонарного хворого ОСОБА_9 з дотриманням нормативно-правових актів щодо проведення експертизи.

Висновок експерта не містить суперечностей, які б поставили під сумнів його достовірність.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого стосовно того, що висновок судово-медичної експертизи №387 від 04.12.2018 щодо наявних у потерпілої тілесних ушкоджень, який ґрунтується на медичних документах отриманих у не процесуальний спосіб, недопустимим доказом, оскільки інформація, яка міститься в медичній документації, що надавалась для проведення судово-медичної експертизи, стосується прав потерпілої ОСОБА_9 , яка не вказував протягом судового розгляду на порушення таких прав при використанні зазначеної інформації для досягнення завдань кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на вимоги ст.22 КПК України, стороною захисту не надано доказів, що отримання медичних документів, з огляду на повноваження сторони обвинувачення на збирання доказів, визначених ч.2 ст.93 КПК України, було здійснено з порушенням порядку, визначеного КПК України, або що інформація, яка міститься у зазначених документах є недостовірною.

Отже, при наявності зазначених у вироку доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд вірно кваліфікував дії останнього за ч.2 ст.125 КК України.

Покарання обвинуваченому призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, відсутності обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією частини статі КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, у тому числі при складанні обвинувального акту, які були би безумовною підставою для скасування вироку місцевого суду, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

За вказаних обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.07.2019, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3