Провадження № 1-кп/742/224/19
Єдиний унікальний № 740/2312/19
ВИРОК
Іменем України
20 листопада 2019 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000351 від 18.03.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, інваліда Ш групи з дитинства, судимого:

06.05.2010 Ніжинським міськрайсудом Чернігівської області за ч.2 ст.186, ст.75 КК України 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

02.12.2010 Ніжинським міськрайсудом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі,

05.12.2013 звільнився умовно-достроково,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

18.03.2019 близько 17 години 30 хвилини ОСОБА_3 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001583 за ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, щодо якого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перебуваючи у стаціонарному скляному огородженні залу судових засідань № 2 Ніжинського міськрайонного суду Чернігівській області, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул.Шевченка 57-А Чернігівської області, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , який працює на посаді командира відділення конвойної служби ІТТ № 3 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та відповідно до Наказу № 44 від 18.03.2019, виконував покладені на нього службові обов`язки, та здійснював забезпечення конвоювання спецконтингенту, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , будучи одягнений у формений одяг працівника національної поліції, знаходиться при виконанні службових обов`язків та є працівником правоохоронного органу, коли останній підійшов до стаціонарного скляного огородження зали судових засідань № 2 Ніжинського міськрайонного суду Чернігівській області, ОСОБА_3 , діючи умисно, через спеціальний отвір в дверях вказаного стаціонарного скляного огородження (для надівання кайданок) схопив правою рукою за формений одяг поліцейського ОСОБА_5 , після чого смикнув його до себе, в результаті чого ОСОБА_5 вдарився головою об металевий кут вказаного скляного боксу, як наслідок ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме: забій лівої надбрівної дуги у вигляді підшкірного крововиливу та точкової рани, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 погодився надати покази в судовому засіданні, та не визнаючи себе винуватим за пред?явленим обвинуваченням пояснив, що не пам`ятає як все було, через занадто високий тиск, головокружіння. Тоді, знаходячись у скляному боксі Ніжинського міськрайсуду йому стало погано, та він попросив викликати швидку допомогу, але потерпілий у телефонній розмові не підтвердив лікарям його стану, через що між ними виникла словесна перепалка. Того дня ОСОБА_7 , як поліцейський, конвоював обвинуваченого у суд. Він не пам`ятає чи брав ОСОБА_8 за формений одяг. Умислу на заподіяння тілесних ушкоджень у нього не було. Про даний інцидент він дізнався у лікарні, коли йому вручали підозру.

Крім показів самого обвинуваченого його вина в насильстві щодо працівника правоохоронного органу підтверджується показами потерпілого та свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що 18.03.2019 вони здійснювали плановий конвой ОСОБА_3 до Ніжинського міськрайсуду, помістивши його в скляний бокс. Коли суд вийшов у нарадчу кімнату, обвинуваченому мабуть стало погано, та хтось із його рідні почав викликати швидку допомогу, але там попросили дати трубку начальнику конвою. По телефону лікар запитав що там трапилось, чи є якісь ознаки, на що він відповів, що не лікар, і не вбачає явних ознак погіршення здоров?я. Тоді ОСОБА_9 почав кричати на нього, та коли він проходив повз скляний бокс, обвинувачений, через отвір, для одягнення кайданів, зненацька, із силою, смикнув його за форменну куртку, від чого він ударився об металевий кут бровою, отримавши розсічення такої, була кров. По приїзду ШМД, обвинуваченому зробили укол, а йому наклали пластир. Претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_10 він не має. Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 у суді підтвердив, що будучи в конвої ними доставлявся в суд ОСОБА_3 . Адвокат заявляв про виклик швидкої допомоги обвинуваченому, але ОСОБА_7 по телефону повідомив, що по зовнішнім ознакам не бачить, що йому погано. Після чого, ОСОБА_9 почав себе агресивно поводити, нецензурно виражатися на потерпілого. Коли ОСОБА_7 проходив повз скляну кабіну для тримання обвинувачених у суді, де був ОСОБА_12 , останній, через отвір, схопив потерпілого за куртку і потягнув на себе, від чого ОСОБА_7 ударився об кут даної кабіни, та розсік брову (була кров). Після чого, він особисто схопив ОСОБА_10 за руку, щоб він відпустив ОСОБА_13 .

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у судовому засіданні дали покази, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими прокурором та дослідженими доказами, які містять матеріали провадження, а саме.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000351 від 18.03.2019 вбачається, що 18.03.2019 до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що близько 17:30 год під час виконання своїх службових обов?язків заступник начальника конвою ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від обвинуваченого ОСОБА_3 (а.п. 60).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №59 від 25.03.2019, у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: забій лівої надбрівної дуги у вигляді підшкірного крововиливу та точкової рани. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті удару тупим предметом, або об такий, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров?я (а.п.66-68).

Згідно протоколу огляду місця події від 27.03.2019 з фототаблицею до такого зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення (а.п.69-70).

Відповідно до витягу з наказу № 251 о/с від 14.12.2016; наказу № 44 18.03.2019 вбачається, що начальник конвою відділення конвойної служби ІТТ № 3 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 18.03.2019 виконував покладені на нього службові обов`язки, та здійснював забезпечення конвоювання спецконтингенту, в тому числі, обвинуваченого ОСОБА_3 (а.п.72-74).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2019 з фототаблицями до такого, вбачається, як потерпілий ОСОБА_5 безпосередньо на місці події, за допомогою муляжа відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (а.п.39-41).
Згідно копії картки виїзду швидкої медичної допомоги 18.03.2019 о 17:37 підтверджується надання меддопомоги ОСОБА_3 у якого було зафіксовано артеріальний тиск 220/140.
Покази потерпілого є цілком послідовними, логічними, які узгоджуються з показами інших свідків та письмовими доказами та викривають ОСОБА_3 саме в умисному нанесенні йому тілесних ушкоджень.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.345 КК України суд вважає його захисною версією задля уникнення кримінальної відповідальності та його покази повністю спростовуються дослідженими у суді доказами.

Доводи обвинуваченого та захисту про відсутність у ОСОБА_3 прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції суд визнає неприйнятними у зв?язку з наступним.

Під час судового розгляду безспірно встановлено про виниклий конфлікт у той час між сторонами, невдоволення обвинуваченого відмовою потерпілого викликати ШМД, після чого ОСОБА_3 почав агресивно себе поводити, нецензурно висловлюватися в сторону ОСОБА_5 , що слугувало мотивом нанесення тілесних ушкоджень.

З показань свідків і самого потерпілого, вбачається, що активні дії обвинуваченого коли він схопив за форменний одяг останнього і смикнув на себе були миттєвими, тобто неочікуваними для потерпілого.

Згідно фототаблиці до огляду місця події, що повністю узгоджується з показами, потерпілого, свідків відстань між потерпілим і скляним боксом, у момент коли останній проходив повз такий, становила не більше витягнутої руки.

За тих обставин, коли обвинувачений із силою, зненацька, на незначній відстані від огородження, смикнув потерпілого, який був обличчям до нього, на скляний бокс, то в сукупності такі умисні дії ОСОБА_3 свідчать про наявність саме прямого умислу на заподіяння ОСОБА_17 тілесної шкоди.

Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нанесення тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_5 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, крім того, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як середньої тяжкості, особу винної, який є судимим (а.п. 77-78, 80-82), інвалід Ш групи, посередньо характеризується за місцем проживання (а.п. 79), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 83-84), до адміністративної відповідальності не притягувався (а.п.85), згідно висновку органу з питань пробації ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є високою і може відбуватися в будь-який момент, зважаючи на значну кількість криміногенних факторів ризику за результатами оцінки. Виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі становити небезпеку для суспільства чи окремих осіб (а.п.35-37).
Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання в межах санкції інкримінованої статті саме у виді обмеження волі.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного року) обмеження волі.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору, направити потерпілому.

Головуючий: