Справа № 591/3572/19
Провадження № 1-кп/591/545/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Суми, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 року, близько 21-45 год, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік магазину «Мандарин» за адресою: м. Суми, вул. Г.Крут,10, вискочила на проїжджу частину дороги та ледь не потрапила під колеса вантажного автомобіля Газель, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , пасажиром якого була ОСОБА_4 . Водій подав звуковий сигнал та загальмував, а потім, проїхавши декілька метрів - зупинився. З автомобіля вийшла ОСОБА_4 , яка зробила зауваження ОСОБА_7 . Між жінками відбувся словесний конфлікт. ОСОБА_7 дістала свій мобільний телефон та почала робити вигляд, що знімає на мобільний телефон. ОСОБА_4 зробила їй зауваження. ОСОБА_7 , будучи обуреною зауваженнями ОСОБА_4 , діючи умисно, поводячись нахабно та прагнучі до самовиразу себе в приниженні потерпілої ОСОБА_4 , завдала один удар кулаком лівої руки в праву частину голови, а саме : по правому вуху. Згідно висновку експерта №298 від 28.05.2019 року ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_9 ушкодження у вигляді забою м`яких тканин зовнішньої ділянки справа, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 хоча і вказувала на те, що свою вину у заподіянні удару потерпілій, наслідком якого були легкі тілесні ушкодження, визнає. Але, при цьому пояснювала, що в той вечір коли вона з ОСОБА_10 вийшли з тролейбуса та переходили проїжджу частину, то у неї розсипались кошти на дорогу і вони стали їх поспіхом збирати. В цей час їхала машина, яка об`їхала їх та зупинилась. З автомобіля вийшла потерпіла та почала кричати на них. В результаті між нею та потерпілою виник словесний конфлікт із взаємною нецензурною лайкою. В ході такого конфлікту їй захотілось припинити агресію потерпілої та безпідставні звинувачення в тому, що у такий спосіб, кидаючись під автомобілі, вона заробляє кошти, тому вона хотіла відштовхнути потерпілу, але все-таки трапився удар. Вказувала на те, що на даний час її погляди на життя і ту ситуацію змінились, що вона була не права, просить пробачення та розкаюється у скоєному. Тобто, фактично обвинувачена не визнала суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпіла суду розповіла, що в той вечір вона їхала зі своїм знайомим ОСОБА_8 на автомобілі Газель. Дорога була слизькою. Здалека вони побачили, що на проїжджій частині знаходяться хлопець і дівчина, які поводять себе неадекватно: хлопець або намагався забрати дівчину з дороги, або штовхав її, - було не зрозуміло. Через таку поведінку і створену вказаними особами небезпеку, ОСОБА_8 , як водій, вимушений був загальмувати та зупинитись, щоб зробити зауваження їм. На зауваження про те, що так на дорозі, тим більше слизькій, не можна поводитись, обвинувачена відреагувала агресивно, кидалась на неї та ОСОБА_8 . В результаті між ними виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачена і нанесла їй сильний удар рукою по голові, після чого вона викликала поліцію. Але, і в присутності поліцейських ОСОБА_7 не заспокоїлась, продовжувала себе вести агресивно, неадекватно. Складання заяв та пояснень відбулось у відділі поліції на Першотравневій, після чого вони поїхали у лікарню, так як внаслідок удару у неї з`явилась гематома, а також паморочилась та боліла голова.

Свідок ОСОБА_8 також розповідав про те, що, коли він з потерпілою їхали на автомобілі Газель зі сторони 19 школи в сторону ТЦ «Березка», то він вимушений був різко загальмувати, оскільки на проїжджій частині дороги, в 10-15 метрах від пішохідного переходу, хлопець з дівчиною з`ясовували стосунки (чи дрались, чи обіймались було незрозуміло) та коли він посигналив їм, то дівчина кинулась під колеса автомобіля, яким він керував. Після цього, об`їхавши по зустрічній смузі обвинувачену та її хлопця, він зупинив автомобіль. Потім він та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля, щоб зробити вказаним особам зауваження та вказати на те, що не можна так поводитись на дорозі, тим більше слизькій. Але, обвинувачена стала вести себе неадекватно, агресивно, кидалась під колеса іншої машини, звинувачувала у тому, що його машина не має номерних знаків, що він перевозить контрабанду. Все це супроводжувалось словесним конфліктом між обвинуваченою та потерпілою. І під час такого конфлікту він бачив і чув як обвинувачена нанесла в праву частину голови потерпілої удар рукою. Після цього потерпіла викликала поліцію, але і приїзд поліції не вгамував обвинувачену: вона продовжувала вести себе неадекватно і агресивно, викидала кайданками, кричала. Вже після складання документів у відділі поліції він повіз потерпілу у лікарню, бо після удару у останньої на голові була гематома та вона скаржилась на біль та запаморочення.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що в той вечір він вийшов у магазин. Стояв у черзі коли почув гальма автомобіля. Він вибіг з магазину і побачив, що хлопець і дівчина впали на проїжджу частину прямо перед авто, яке гальмувало з метою уникнення ДТП. Після цього, водій автомобіля, якому довелось екстрено гальмувати, зупинився, вийшов разом з пасажиркою з автомобіля, після чого між учасниками події відбулась словесна перепалка. Також повідомив, що бачив як під час словесного конфлікту обвинувачена нанесла удар рукою потерпілій в область правого вуха. Після цього потерпіла викликала поліцію. Після приїзду поліції обвинувачена не хотіла сідати до автомобіля поліцейських, щоб їхати у відділ поліції, викидала кайданки з автомобіля.

Допитаний в якості свідка поліцейський роти №3 УПП ОСОБА_12 суду розповів, що коли їх екіпаж приїхав на виклик, то між дівчатами була словесна сварка. Коли вони запропонували поїхати до відділу поліції для написання заяв, пояснень, то ОСОБА_7 поводила себе агресивно: ногами та руками чинила супротив, викидала з автомобіля кайданки.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_10 не заперечував, що в той вечір відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілою, а також, що ОСОБА_13 нанесла удар потерпілій по голові. В той же час, говорив, що події погано пам`ятає через стан алкогольного сп`яніння, в якому перебував у той вечір. Йому було не зрозуміло чому потерпіла на них кричала. За його версією, коли він із ОСОБА_7 переходили по пішохідному переходу дорогу, то він спіткнувся і впав, після чого ОСОБА_7 відразу допомогла йому підвестись. За таких обставин, на його переконання, це було випадково, могло статись будь з ким і вони не заслуговували на звинувачення потерпілої. Крім того, повідомив, що він є конфліктною людиною, тому в його житті досить часто трапляються конфлікти, а ще що лікується у психіатра, оскільки має психічне захворювання, яке саме не пам`ятає.

Таким чином, показами свідків підтверджується те, що ОСОБА_7 під час конфлікту з ОСОБА_4 завдала останній один удар рукою в праву частину голови.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази.

Так, згідно висновку експерта №298 від 28.05.2019 року, при обстежені ОСОБА_4 лікарями 07.02.2019 року було виявлено тілесні ушкодження: в правій завушній ділянці синець та набряклість м`яких тканин, встановлвено діагноз: «забій м`яких тканин завушної ділянки справа. Ситуаційна реакція на стрес», а також зазначено, що таке ушкодження утворилось від дії тупого предмету, могло утворитись при нанесенні не менше одного удару кулаком, ногою або подібним предметом і кваліфікується як легке тілесне ушкодження (а.с. 111).

Під час проведення досудового розслідування було проведено слідчі експерименти за участю потерпілої ОСОБА_4 , а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 і протоколи, які складені за результатами проведення таких слідчих дій, містять відомості про продемонстрований вказаними учасниками механізм нанесення обвинуваченою удару ОСОБА_4 (а.с. 112-116,122-125,129-132).

В свою чергу, висновки експертів № 229 від 28.05.2019 року (а.с. 121), №323 від 28.05.2019 року (а.с.128), №308 від 28.05.2019 року (а.с. 135) вказують на те, що тілесне ушкодження, яке отримала потерпіла, могло утвористись при нанесенні удару рукою по голові справа, як було продемонстровано зазначеними свідками і потерпілою під час проведення слідчих експериментів.

Таким чином, досліджені в суді письмові докази у сукупності з показами потерпілої і свідків підтверджують те, що ОСОБА_7 умисно нанесла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 за обставин, як вони зазначені в обвинувальному акті.

Судом також оглянуто відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, проте, фактично відомості, які містяться на вказаних відеофайлах, містять інформацію про поведінку обвинуваченої після події злочину, під час доставлення останньої до відділу поліції, а також у відділі поліції (а.с. 142-152) і лише підтверджують покази свдіків про агресивність та емоцінійсть поведінки ОСОБА_7 у вечір подій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 доведена в повному обсязі та її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд не вбачає в даному випадку ані повного визнання вини, ані щирого каяття, які захисник просив врахувати, як пом`якшуючи обставини.

Так, як зазначалось вище, обвинувачена вказувала на те, що бажала штовхнути потерпілу, а не ударити, а удар, на її переконання, просто трапився. Тобто, фактично такими показами обвинувачена не винала того, що удар вона завдала потерпілій умисно.

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 відшкодувала хоча б частково збитки потерпілій. В судовому засіданні жодного разу обвинувачена не просила пробачення у потерпілої, а лише говорила суду про те, щоб її пробачили.

За таких обставин, так зване «щире каяття» і «повне визнаня вини» обвинуваченої ОСОБА_7 носить лише формальний характер і не може бути визнані судом як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій.

Характеризуючи особу обвинуваченої слід зазначити, що ОСОБА_7 є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває, позитивно характеризується, перебуває у стані вагітності.

Враховуючи сукупність зазначених обставин про особу, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, за якою її визнано винуватою.

Крім того, по справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з ОСОБА_7 2095,65 грн матеріальної шкоди та 10000,00 грн моральних збитків.

В судовому засіданні потерпіла та її представник вимоги позову підтримали повністю.

Обвинувачена ОСОБА_7 позов не визнала, вважала, що суми, про які йдеться у позові, є необґрунтованими і занадто великими.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілої щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 2095,65 грн не підтверджені належними доказами.

Так, до позову додана виписка по картковому рахунку, яким користується ОСОБА_4 , з якої вбачається, що цей рахунок є активним та потерпіла отримує певний дохід, який витрачає на різні життєві потреби.

В той же час, вказана виписка не містить відомостей про те, що потерпіла витрачала кошти в день події, яка відбулась 06.02.2019 року, або відразу після неї на придбання ліків з метою лікування отриманих від дій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень або наслідків отриманих ушкоджень.

Не додано до позову і доказів того, що потерпілій взагалі призначалось лікування і що у зв`язку саме з отриманими тілесними ушкодженнями або наслідками потерпіла повинна була придбавати якісь ліки.

Дійсно, у виписці є відомості про те, що 06,13,14,17,18,19,20,21,25,30 березня, 01,05,06,07,09,22,24 квітня, 02,06,07,16 травня та 4 червня 2019 року потерпіла здійснювала придбання ліків у аптеці та аптечному пункті. Проте, вказані відомості, які містять загальну інформацію (дату та суму, яка витрачалась, без зазначення переліку ліків, які придбавались) і за відсутності інших доказів (призначень лікаря, чеків тощо) не дають суду підстав визнавати те, що ОСОБА_4 через місяць після події почала придбавати у вказані дати на зазначені суми ліки саме для свого лікування від отрманого 06.02.2019 року тілесного ушкодження або наслідків такого ушкодження.

Враховуючи такі обставини, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків в сумі 2095,65 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

В той же час, суд вважає за необхідне задовольнити частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, в тому числі яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала фізична особа у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, за наявності вини, окрім випадків встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_4 має всі юридичні підстави стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки є наявними ті обставини, які визначає ст. 23 ЦК України, що мають істотне значення для відшкодування моральної шкоди, в тому числі причинний зв`язок між протиправними діями обвинуваченої по відношенню до потерпілої та наслідками, які настали.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує ступінь та форму вини обвинуваченої, характер психологічного стресу та душевних страждань, які потерпіла пережила, характер та тривалість вимушених змін в її житті, зумовлені вказаною подією, а тому приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів у справі.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що дорівнює - 850,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити у зв`язку з необгрнутованістю.

Речові докази: лазерний диск з відеозаписом з бодікамер інспекторів УПП після набрання вироком законної сили залишити зберігатись в матеріалах судової справи №591/3572/19.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженої з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1