Дата документу 30.09.2019 Справа № 554/3619/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 06.06.2019 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, та постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.
Заявник в скарзі зазначила, що першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3 щодо факту фальсифікації матеріалів кримінального провадження №0001078 від 07.05.2018 року слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 .
Згідно заяви, слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 внесено до постанови про закриття кримінального провадження №0001078 завідомо неправдиві відомості, які не відповідають обставинам справи та дослідженим доказам.
Слідчим першого слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню №0000076 від 30.01.2019 року винесено постанову від 06.06.2019 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та постанову від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.
Заявник не погоджується з постановою про відмову у визнанні її потерпілою, оскільки слідчим не проведено жодної слідчої дії для встановлення наявності спричиненої ОСОБА_3 шкоди, її розміру, виду. Слідчий проігнорував доводи ухвали суду від 02.05.2019 року.
Також, ОСОБА_3 вважає постанову від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України неправомірною Вказала, що по кримінальному провадженню вона не допитувалась; з постанови незрозуміло які проводились слідчі дії і які докази свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення в діях слідчого Мельника. Зазначене свідчить про неповноту досудового розслідування та незаконність оскаржуваної постанови.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги, просила задовольнити повністю.

Слідчий та прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий першого слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд скарги у відсутність слідчого, відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.
Відповідно до ст.306 КПК України, неявка слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Так, постанова слідчого є недостатньо мотивованою і при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не дотримано вимоги ст.284 КПК України, ст. 55 КПК України та не були перевірені всі вказані у скарзі обставини, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Зокрема, в ході досудового розслідування, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, взагалі не допитано ОСОБА_3 . Отже, слідчим не в повному обсязі та не всі слідчі дії проведені, допитані не всі особи, на яких вказано в скарзі.

Крім того, фактичноу постанові лише викладено зміст показів слідчого ОСОБА_5 , але взагалі не дана правова оцінка зібраним по справі доказам. Не встановлені інші обставини, на які посилається скаржник, необхідні для повного та об`єктивного розслідування.

В постанові від 29.07.2019 року підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні. Зазначена постанова не вілповідає вимогам КПК України.
Крім того, резолютивна частина постанови слідчого від 29.07.2019 року не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб, а слідчий зазначив лише про відсутність складу кримінального правопорушення, проте, в діях яких осіб, який склад злочину відсутній не вказав, що у сукупності із наведеними вище доводами є підставою для скасування постанови слідчого, у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК України.
Зазначені недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.
Таким чином, слідчим не було процесуально здійснено заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, за таких обставин суд вважає, що прийнята постанова є передчасною, в ході досудового слідства не встановлені і не досліджені всі обставини справи, а винесена постанова без дотримання вимог ст. 9, 91-93, 284 КПК України має бути скасована, а кримінальне провадження має бути проведено та завершено з метою встановлення всіх обставин з прийняттям подальшого рішення в порядку КПК України.

Після відновлення досудового розслідування слідчому необхідно вжити заходів щодо повного та всебічного дослідження зібраних доказів з приведенням їх аналізу в процесуальному рішенні за результатами досудового розслідування з урахуваннями доводів заявників та ухвали слідчого судді.

Щодо вимог скарги про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим суд приходить до наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постановою слідчогоПершого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 06.06.2019 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України (а.с.5-6).
Вказані підстави: у своїй заяві від 09.01.2019 року ОСОБА_3 не вказує за яких конкретних обставин завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди та її розмір; проведеним на даний час досудовим розслідуванням не встановлено фактів завдання шкоди, у зв`язку з цим ОСОБА_3 не може бути визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Дослідивши постанову про відмову у задоволенні клопотання від 06.06.2019 року, суд встановив, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Фактично зміст вказаної постанови містить лише посилання на норму ст.55 КПК України, натомість, правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим, оскаржувана постанова не містить.
Суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України.
Таким чином, вимоги про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованими.
Згідно ч. 3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України - задовольнити.
Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 06.06.2019 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, - скасувати.
Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000076 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, - скасувати.
Ухвала на підставі ч. 3 ст. 307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1