Справа №345/3334/19
Провадження № 1-кп/345/346/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження №0000723 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, востаннє 02.12.2015 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, востаннє 02.12.2015 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 та ОСОБА_4 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.
З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

15.06.2019 близько 11.00 год., ОСОБА_4 спільно із братом ОСОБА_4 , перебували на АДРЕСА_2 , де побачили огорожу господарства будинку АДРЕСА_3 . В той момент у них виник намір на заволодіння чужим майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрали із території господарства частину вживаної огорожі, з брухту чорного металу, довжиною 2,5 м, вагою 90 кг, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 509,40 грн.

В судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ними злочину,щиро розкаялись за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що претензій до обвинувачених немає, просив суд суворо їх не карати.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їм покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачені та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачені повністю визнали вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що їхня вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а їхні дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вони за попередньою змовою групою осіб, повторно таємно викрали чуже майно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим, суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, відсутність претензій зі сторони потерпілого, дані про особу обвинувачених, які раніше судимі, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, повністю визнали себе винуватими.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, незначний розмір завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим, у відповідності до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи обвинувачених, суд приходить до переконання, що їхнє виправлення буде досягнуто при призначені покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням відношення винних до скоєного, що виразилось у їхньому щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у виді громадських робіт, яке буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 100 годин громадських робіт.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 100 годин громадських робіт.

Речові докази частину металевої огорожі, довжиною 2,5м., вагою 90 кг. повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення товарознавчої експертизи 471,03 грн.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :