Справа № 442/6239/17
Провадження № 1-кп/442/36/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001053 від 09.06.2017, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпіла ОСОБА_10 ,
представник потерпілої ОСОБА_11
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 08.06.2017 приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи на автодорозі, що розташована по вул. Дорошенка в м. Дрогобичі Львівської області, в ході виниклого конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, схопив ОСОБА_10 обома руками за шию та почав душити. Після чого умисно наніс рукою потерпілій декілька ударів в область шиї з правого та лівого боку, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї справа та зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 271 від 09.06.2017 по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, пояснив, що віддав боксу 16 років, а тому від його ударів не було б таких пошкоджень. Цивільний позов не визнав. Просив суворо не карати.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами :
показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 08.06.2017 о 23 годині вона їхала на машині по вулиці Дорошенка в місті Дрогобичі разом зі своєю мамою ОСОБА_12 , яка сиділа попереду, її колежанкою ОСОБА_13 та неповнолітніми племінниками, які сиділи позаду, як її зупинив обвинувачений, накинувся на неї і почав бити руками по обличчю і душити, зірвав золотий ланцюжок. Кількості ударів не пам`ятає. Перед цим обвинувачений зауважив на українській мові, що вона не так їздить, літає, гасає по вулиці, де знаходяться його діти. Раніше між ними були незначні конфлікти. Просила суд покарати обвинуваченого суворо. Цивільний позов підтримала.
показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила в судовому засіданні, що два роки тому в червні її дочка везла на автомобілі її з подружкою та дітьми 6 та 12 років. Свідок ОСОБА_12 сиділа спереду в автомобілі, а сусідка ОСОБА_13 з дітьми позаду. Обвинувачений став на середині дорогою і коли потерпіла відкрила вікно, то обвинувачений з лівої сторони автомобіля засунувся до половини в салон і почав її бити і душити з матами на українській мові. До автомобіля ззаду підбіг старший чоловік, який відкривав двері з правого боку.
показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила в судовому засіданні, що два роки тому в червні о 23 годині потерпіла вирішила їх підвезти. Вони взяли дітей і поїхали. Вона спочатку нічого не зрозуміла. Потерпіла почала відкривати вікно і обвинувачений почав бити потерпілу руками по голові, по шиї, душити. Конфлікт тримав 3-4 хвилини, розмова була з обвинуваченим на українській мові, проте, що він кричав вона не зрозуміла. З правої сторони якийсь мужчина намагався відкрити двері, проте вона не пам`ятає чи відкрив, оскільки намагалася заспокоїти дітей з якими сиділа позаду в автомобілі.
даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.07.2017 з фототаблицею, відповідно до якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 на АДРЕСА_1 детально розповіла та відтворила обставини нанесення їй легких тілесних ушкоджень, що мали місце 08.06.2017.
даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.07.2017 з фототаблицею, відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 на АДРЕСА_1 детально розповіла та відтворила обставини нанесення ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що мали місце 08.06.2017.
даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.07.2017 з фототаблицею, відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 на АДРЕСА_1 детально розповіла та відтворила обставини нанесення ОСОБА_10 їй легких тілесних ушкоджень, що мали місце 08.06.2017.
даними, що містяться у Висновку експерта від 09.06.2017 № 271, відповідно до якого у ОСОБА_10 , 1977 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї справа та зліва. Характер та локалізація вищевказаних тілесних ушкоджень допускає можливість їх виникнення близько однієї доби до моменту огляду, зокрема вони могли виникнути 08.06.2017 під дією (удар, тертя) твердого (их) тупого (их) предмета (ів), яким міг бути кулак, пальці та нігті рук. Дані ушкодження по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень.
даними, що містяться у витягу з ЄРДР № 0001053 від 09.06.2017, підтверджується те, що розпочато досудове розслідування кримінального провадження 08.06.2017 близько 23 год. 00 хв. за правовою кваліфікацією ч. 1 ст.125 КК України, з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1
даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 08.06.2017, ОСОБА_10 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила про нанесення їй ударів по обличчю громадянином на ім`я ОСОБА_14 ромської національності, ще його називають „ ОСОБА_15 , який проживає по сусідству.
Інших доказів, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, стороною обвинувачення суду не надано.
Також в ході судового розгляду досліджено доказ сторони захисту, а саме:
показання свідка ОСОБА_16 , який пояснив в судовому засіданні, що обвинувачений, який являється його двоюрідним братом, не наносив тілесних ушкоджень потерпілій, а лише вів з нею розмову на українській мові наступного змісту: „Таня, я стільки разів просив тебе не ганяти, на що потерпіла відповіла матами, а обвинувачений зауважив їй: „ ОСОБА_17 , не говори зі мною так негарно. Зазначив, що він не відкривав двері автомобіля з правої сторони, а задні праві двері відкривала мати потерпілої, яку він впізнав по голосу. Для з`ясування розбіжностей в показаннях свідка захисту зі свідками обвинувачення головуючим суддею ставилися питання свідку ОСОБА_16 , який на них не міг відповісти, самостійно перервав давання показань та залишив залу судового засідання.
Судом, на виконання вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Сторона захисту в особі захисника ОСОБА_8 заявила чотирьох свідків, проте надала відомості тільки щодо двох з них: ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , а щодо інших свідків зазначив, що забезпечить їх явку самостійно.
Суд вживав заходів щодо виклику свідків ОСОБА_16 для завершення давання ним показань та ОСОБА_18 шляхом накладення штрафу та здійснення приводів, проте такі заходи не дали результату.
В судовому засіданні 15.06.2019 сторона захисту в особі захисника ОСОБА_9 повідомила суду, що їм немає чим доповнити судовий розгляд.
Суд, оцінивши та співставивши показання свідків обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідка захисту ОСОБА_16 , приходить до переконання, що показання свідка захисту є такими, що не узгоджуються між собою та з показаннями інших свідків і потерпілої, мають на меті вивести з-під обвинувачення ОСОБА_5 , в той час як показання свідків обвинувачення є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та ж показаннями потерпілої, а тому немає підстав піддавати їх сумніву.
Докази сторони обвинувачення суд вважає належними та допустимими, які в сукупності підтверджують ту обставину і дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на зайняття ним боксом протягом 16 років не спростовує того факту, що удари можуть бути нанесені з контролюванням сили.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він своїми протиправними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_5 та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, умисним, дані про його особу, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, характеристика за місцем проживання відсутня, матеріальний стан обвинуваченого, зокрема те, що він офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітніх дітей, 01.03.2019 заявив про відсутність коштів в зв`язку з чим відмовився від захисника ОСОБА_8 .
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, зокрема не визнання вини, думку потерпілої щодо покарання, яка просила покарати суворо, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність наявність обставини, що обтяжує покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначити покарання у виді громадських робіт.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні позовних вимог потерпілої про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди судом враховуються вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.
Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.
Суд враховує те, що своїми діями обвинуваченим завдано моральної шкоди потерпілій, що виразилася в моральних стражданнях, вона перебуває у постійному стресі, психологічній напрузі, в неї відбулися негативні зміни в житті, а саме: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційні сновидіння, нервозність, дратівливість. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, суд визнає, що заявлена потерпілою до відшкодування моральна шкода у розмірі 40 000 грн є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Судових витрат немає. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1