ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1460/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 641/653/17
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 8500 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000грн. та витрати на правову допомогу сумі 4000 грн., в іншій частині позову щодо моральної шкоди відмовлено.
Як вбачається з вироку, 10 січня 2017 року, приблизно о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Міцубісі-Галант», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Льва Ландау м. Харкова зі сторони вул. Краснодарської в напрямку пр. Героїв Сталінграду зі швидкістю 40 км/год.
Під час руху по вказаному проспекту, в районі будинку № 149, ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшувати швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину справа наліво по нерегульованому пішохідному переходу.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 61-А/17 від 27.01.2017, ОСОБА_9 спричинено середньої ступеню тяжкості тілесне ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я, а саме: закритий дрібноосколковий перелом дистального метадіафіза правого стегна, внутрішнього виростка правої великогомілкової кістки, голівки правої малогомілкової кістки.
Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 , які згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 51/17 від 25.01.2017, знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «Міцубісі-Галант», проявив неуважність, і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, своєчасно не зменшив швидкість і не зупинив керований автомобіль та не надав дороги пішоходу ОСОБА_9 , яка в цей час переходила проїзну частину по пішохідному переходу справа наліво, внаслідок чого допустив наїзд на неї, що спричинило вищевказані наслідки.
В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок суду в частині вирішення її цивільного позову скасувати, ухвалити новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_8 на її користь моральну шкоду в сумі 200 000 грн. та стягнути матеріальну шкоду з ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на її користь страхове відшкодування в сумі 57 600 грн.
В обґрунтування свого апеляційного прохання потерпіла послалася на те, що внаслідок ДТП вона перебувала на стаціонарному лікуванні більше трьох місяців, після чого продовжувала лікуватися амбулаторно за місцем проживання і як наслідок, 27.09.2017 року отримала другу групу інвалідності. З урахуванням цих обставин, на думку потерпілої, суд першої інстанції безпідставно відмовив їй в задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн.
Також потерпіла зазначила, що суд безпідставно відмовив їй в стягненні мінімального страхового відшкодування в сумі 57 600 грн., що відповідає вимогам п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, потерпілу, яка просила задовольнити апеляційну скаргу в цій частині, а також заперечення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок законним і обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.
Згідно з ч.2. ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. У відповідності до частини 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
14 листопада 2018 року ОСОБА_10 був заявлений уточнений цивільний позов (арк. 64-65 т.1), в якому потерпіла просила суд стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду у сумі 57 600 грн. та з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., та витрати на юридичну допомогу адвоката 4 000 грн. Розмір завданої матеріальної шкоди позивач обґрунтувала тим, що нею була отримана друга група інвалідності, а тому відповідно до п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілого внаслідок ДТП, становить у разі встановлення другої групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на дату настання страхового випадку.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо пред`явленого потерпілою цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що цивільний позов в цій частині належить залишити без розгляду посилаючись на відсутність та ненадання доказів позивачем (а.с.106 т.2), однак колегія суддів не може погодитись з таким обґрунтуванням судового рішення, оскільки згідно вимог ст.129 КПК України - вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, а саме частиною третьою цієї статті передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд першої інстанції залишає цивільний позов без розгляду, тобто лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках передбачених ст.326 КПК України, або у зв`язку з неприбуттям в судове засідання цивільного позивача, цивільного відповідача, їх представників, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Більш того, резолютивна частини оскаржуваного вироку, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, не міститься будь якого рішення щодо вирішення цивільного позову потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди, що свідчить про наявність істотних порушень вимог КПК України, в тому числі вимог п.4 ч. 4 ст. 374 КПК України, та відповідно до ч.1 ст.412 КПК України це є підставою для скасування вироку в цій частині, оскільки це суттєво порушило права потерпілої на відшкодування, завданої злочином, шкоди.
Також, суд першої інстанції, при вирішенні цивільного позову в частині матеріальної шкоди, залишив поза увагою вимоги п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілого внаслідок ДТП, становить, у разі встановлення другої групи інвалідності, 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на дату настання страхового випадку. При цьому належить надати процесуальну оцінку доводам цивільного відповідача - ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», які мстяться в їх запереченнях, що залучені судом першої інстанції до матеріалів кримінального провадження, оскільки їх процесуальна оцінка з точки зору відповідності чинному законодавству та врахування цих висновків - впливає на правильність та законність рішення щодо вирішення цивільного позову.
Крім того, що стосується рішення суду про часткове задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає, що мотивувальна частина вироку не містить саме обґрунтованих, тобто на підставі фактичних доказів, висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки судом не проаналізовано в достатній мірі майновий стан обвинуваченого ОСОБА_8 , який ніде не працює, не досліджено відомості щодо його доходів, а також не прийнято до уваги, в достатній мірі, той факт, що потерпіла внаслідок ДТП перебувала на стаціонарному лікуванні більше трьох місяців, після чого продовжувала лікуватися амбулаторно за місцем проживання і як наслідок, 27.09.2017 року отримала другу групу інвалідності, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, та що свідчить на про неналежне дотримання судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, оскільки мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить посилань на відомості, які б характеризували майновий стан обвинуваченого та відомості про моральні страждання внаслідок ДТП.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим. щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність. (ст.7 КПК України).
Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст.370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тобто вироку в частині вирішенні цивільного позову заявленого потерпілою. При оголошенні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, чому передує об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів потерпілої щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює часткове задоволення її апеляційних вимог, а тому вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки при вирішенні цивільного позову були допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, а також неповнота судового розгляду.
Новий розгляд призначається з метою поновлення процесуальних прав потерпілої щодо пред`явлення позову та відшкодування заподіяної внаслідок злочину матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 п.6 ч.1, 409 п.3 ч.1, 410 ч. 1 п.2, 412 ч.1, 414, 418 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову задоволити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_8 та ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином скасувати та призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

Роз`яснити потерпілій про наявність процесуальних прав щодо пред`явлення цього позову протягом строку позовної давності, тобто трьох років після набрання вироком законної сили до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4