ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2365/19 Справа № 193/821/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , а також запереченнями засудженого ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою задоволено подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія (№45) про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, засудженого:
- 16.06.2015 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією особистого майна.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2016 року зараховано с трок відбування покарання строк тримання під вартою з 04.11.2014 року по 06.11.2014 року та з 16.06.2015 року по 17.08.2015 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України,

та постановлено звільнити його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 01 рік 08 місяців 18 днів.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 сумлінною працею та поведінкою довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.

В апеляційній скарзі та запереченнях на неї:
- прокурор просить ухвалу скасувати внаслідок невідповідності, на його думку, висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Вважає, що судом не було враховано, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309КК України, пов`язаних з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів.
Згідно характеристики з ДУ Софіївська ВК (№45) характеризується посередньо, має 3 заохочення та 1 стягнення, а тому, на думку прокурора, мети призначеного засудженому покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України, пов`язаної з виправленням особи, а також запобіганню вчиненню нею нових злочинів, не досягнуто.
Вважає, що судом не в повній мірі було надано оцінку, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, в самодіяльних організаціях засуджених та ставленні до праці.

- засуджений просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, ухвалу суду, - залишити без зміни.
Вказує, що за весь період відбування покарання він має 3 заохочення, стягнень не має, працевлаштований.
Просить врахувати стан його здоров`я, те, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, інвалідом другої групи, за час відбування покарання переніс інсульт, з паралічем правої частини тіла. В той же час він виконує посильну роботу.
Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, - довів своє виправлення.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити, думку засудженого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без зміни, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.
ОСОБА_7 засуджений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 червня 2015 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.
Вирок набрав законної сили 17 серпня 2015 року.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року, ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2014 року по 06 листопада 2014 року включно, та з 16.06.2015 по 17.08.2015 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України.
Згідно наданих матеріалів, на час звернення до суду засуджений ОСОБА_7 стягнень не має, за час відбування покарання у ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" має три заохочення. Стягнень не має.
За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був три рази заохочений правами начальника установи. За вироком суду позову не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. За станом здоров`я є інвалідом II групи, за власним бажанням працює в швейному цеху установи.
За висновком адміністративної комісії установи та спостережної комісії, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки він раніше був засуджений за тяжкі злочини, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови в задоволенні подання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , який за час відбування покарання фактично довів виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці, про що вірно зазначено в судовому рішенні.
Колегія суддів зазначає, що позитивна поведінка засудженого ОСОБА_7 має місце на протязі всього періоду відбування покарання, що підтверджується наявністю трьох заохочень у вигляді подяк від начальника установи та відсутністю стягнень.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають, а судове рішення є вірним.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2019 року про задоволення подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія (№45) та звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання про умовно-достроково, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4