Справа № 359/7702/19
Провадження № 1-в/359/286/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника БВК-119 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з технічною фіксацією в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта середня технічна, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 04.05.2018 Подільським районі судом м. Києва за ч. 3 ст. 153, ч. 5 ст. 72 КК України до 14 років позбавлення волі, до засудженого застосовано ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнені строк покарання» (період з 22.10.2013 по 23.10.2018),

в с т а н о в и в :
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 04.05.2018, який залишений без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 23.10.2018 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України й остаточно призначено покарання у вигляді 14 років позбавлення волі. Станом на день подачі даної заяви, засуджений ОСОБА_5 відбув призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі, починаючи від 22.10.2013, у загальному обсязі 10 років та 10 місяців, при цьому, строк відбуття покарання спливає відповідно 22.10.2022. До набрання вироком законної сили знаходився в Київському слідчому ізоляторі №13, після набрання вироком законної сили був поміщений для відбуття покарання у Бориспільську виправку колонію №119, 23.01.2019, де і знаходиться по даний час.

Призначене йому покарання ОСОБА_5 відбуває за особливо тяжкий злочин, а тому, 3/4 строку покарання спливає відповідно через 10 років 5 місяців, і як було зазначене вище, засуджений ОСОБА_5 відбув вже 10 років 10 місяців від призначеного строку (14 років), а тому згідно норми ст. 81 КК України, він має право на звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому, засуджений дотримується встановлених правил поведінки в установі відбування покарання, дисципліни праці та розпорядку дня, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь в усіх корисних роботах, а тому за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці засуджений ОСОБА_5 отримав два заохочення від начальника установи. Таким чином захисник просить суд клопотання задовольнити, оскільки ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, його можливе звільнити умовно-достроково від відбування покарання.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 своє клопотання підтримав у повному обсязі, зазначив, що для його задоволення є всі законі підстави застосування ст. 81 КК України. ОСОБА_5 став на шлях виправлення та характеризується виключно з позитивної сторони.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав у повному обсязі просив суд задовольнити із підстав зазначених у ньому.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення. На даний час хоч і працевлаштований, але мав 6 стягнень перебуваючи ДУ «Київській слідчий ізолятор», його поведінка протягом всього часу відбування покарання змінювалася, а тому ОСОБА_5 не може бути таким засудженим до якого слід застосувати підстави, передбачені ст. 81 КК України.

Ознайомившись із позицією учасників справи, матеріалами клопотання та особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація -свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України необхідно щоб засуджений відбув не меньше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 04.05.2018 вироком Подільського районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 153 КК України до 14 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання йому зараховано період з 22.10.2013 по 23.10.2018, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 починається з 22.10.2013, а закінчення 20.10.2022.

З матеріалів особової справи вбачається, що поведінка та ставлення засудженого ОСОБА_5 до праці мали нестабільний характер.

Так, засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 24.10.2013.

Під час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе негативно. Мав 6 стягнень які були накладені до вступу вироку в законну силу, заохочень не мав. До праці не залучався.
У Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 23.01.2019. За період відбування покарання зарекомендував себе позитивно. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення правами начальника установи, стягнень не має. Засудженому було запропоновано бути працевлаштованим на виробництві, на що він погодився і на даний час працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці «Деревообробка».

14.03.2019 засуджений ОСОБА_5 був розглянутий на комісії, щодо можливості застосування до нього пільги за статтею 101 КВК України, а саме переведення до дільниці соціальної реабілітації, але за рішенням комісії засудженому було відмовлено, оскільки він мав недостатній ступінь виправлення. 14.03.2019 засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України, а саме заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, але за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки засуджений мав не достатній ступінь виправлення.
25.04.2019 засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії щодо можливості застосування до нього ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від покарання, але за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки засуджений мав не достатній ступінь виправлення.
У колективі засуджених підтримує рівні доброзичливі відносини, не конфліктує, до лідерства не прагне, спілкується переважно на цікаві для себе теми із засудженими свого віку, підтримує дружні зв`язки із засудженими позитивної спрямованості. Велику увагу приділяє заняттю спортом, за можливості читає пізнавальну літературу. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо, використовує за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Утримує своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, має охайний вигляд. Поставлені завдання та трудові доручення виконує вчасно і якісно, залучається до робіт по благоустрою установи. Приймає участь у суспільному житті відділення. Дотримується правил особистої гігієни, зауважень з цього приводу до нього не було. Виконує роботи по самообслуговуванню, рівень необхідних навичок достатній.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, та проявляє розумну соціально - корисну активність в організації їх роботи. Відповідно до ст. 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримання від них посилок і передач.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки, яка постійно змінюється. З початку він характеризувався негативно, а в подальшому вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Така поведінка засудженого не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення, так як і влаштувався на дільницю деревообробки з 04.03.2019, однак прибув до ДУ «Бориспільська виправна колонія (3119)» для відбування покарання 23.01.2019.

Згідно ст. 12 КК України злочин за частиною 3 статті 153 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами № 2276-IV від 21.12.2004, № 2295-VI від 01.06.2010, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином. При цьому суд звертає увагу, що даний злочин є умисними і спрямований проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи. Даний злочин є найтяжчим злочином проти статевої свободи особи, який полягає в грубому ігноруванні природного права людини.
Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки засуджений ще остаточно не став на шлях виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка постійно змінювалася, та останній характеризувався то з негативного, то з позитивного боку, і на даний час він лише стає на шлях виправлення та пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:50 год. 20.09.2019.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1