Провадження №11-кп/801/142/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0002703 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.3 ст.289 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 10.04.2016 до моменту винесення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та цивільним позовом.

встановив:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 08.04.2016 близько 20:45год він разом із своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували на території стоянки, що по АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.

Близько 23:25год ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом через алкогольне сп`яніння ОСОБА_11 , який є водієм автомобіля марки «MAN», належного ТОВ «Сервіс Солюшнз», діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою використати транспортний засіб для перевезення майна у власних цілях, переконавшись в тому, що всередині салону та поблизу транспортного засобу нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, вирішив незаконно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу проник до салону автомобіля марки «MAN», моделі «LE 8.180», білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_7 сів за кермо, а ОСОБА_10 , не усвідомлюючи злочинного наміру останнього, спрямованого на незаконне заволодіння автомобілем, сів на пасажирське сидіння. Після чого, керуючи вищевказаним транспортним засобом, не маючи на те законних прав, ОСОБА_7 виїхав з місця стоянки автомобіля, таким чином незаконно заволодів зазначеним автомобілем, що належить ТОВ «Сервіс Солюшнз».

В подальшому, рухаючись на автомобілі марки «MAN» по вул. Енгельса в смт. Брацлав Немирівського р-ну Вінницької області, ОСОБА_7 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Форд Корона», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_7 самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №171 від 01.06.2016, матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля марки «MAN», моделі «LE 8.180», білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 332 440грн.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вирок суду і закрити провадження по справі із-за невідповідностей висновків суду фактичним обставинам справи.

Свої доводи ОСОБА_7 обґрунтував відсутністю доказів, що він викрадав автомобіль, оскільки працював на ньому в ТОВ «Сервіс Солюшнз» та взяв його із дозволу іншого водія ОСОБА_11 .

Апеляційна скарга прокурора містить прохання про скасування вироку суду із-за м`якості призначеного покарання обвинуваченому та обрання більш суворого покарання посилаючись, що суд неналежно врахував особу винного та обтяжуючу покарання обставину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора і представника потерпілого, які заперечували проти її задоволення та просили задовільнити подану апеляційну скаргу прокурора; дослідивши доводи обох апеляційних скарг, суд дійшов висновку про залишення без змін вироку суду із наступних підстав.

Посилання обвинуваченого на відсутність в його діях умислу на викрадення автомобіля «MAN» не узгоджуються із дослідженими в суді доказами.

Жодних документів що ОСОБА_7 був прийнятий в ТОВ «Сервіс Солюшнз» обвинувачений суду не надав і таких в матеріалах кримінального провадження немає, про що засвідчує також довідка підприємства про відсутність трудових стосунків із обвинуваченим.

Не підтверджуються і його доводи стосовно надання згоди водієм ОСОБА_11 на керування ним автомобілем в той вечір.

Зі свідчень ОСОБА_11 він спав коли ОСОБА_7 взяв автомобіль зі стоянки, свідок ОСОБА_10 за проханням якого ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля, також підтвердив, що коли вони всі сиділи розпивали спиртне ОСОБА_7 не просив дозволу у водія ОСОБА_11 взяти автомобіль, щоб перевезти вантаж.

Ніхто із співробітників ТОВ «Сервіс Солюшнз» ніяких путівних листів на обвинуваченого не виписував, а тому у ОСОБА_7 не було ніяких правових підстав користуватися автомобілем, належним ТОВ «Сервіс Солюшнз».

Обвинувачений не заперечував, що автомобіль яким він керував потрапив в ДТП та отримав пошкодження, сума збитків по яких ОСОБА_7 не оскаржувалась.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_7 в протиправному незаконному заволодінні транспортним засобом всупереч волі власника та користувача із заподіянням підприємству великої матеріальної шкоди, кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.289 КК України.

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги обвинуваченого судова колегія не вбачає.

Прокурор також не навів переконливих доказів щодо призначення більш суворого по строку покарання обвинуваченому.

Навіть визнання обтяжуючої покарання обставини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що було визнано судом по обставинах справи, не впливає на збільшення строку позбавлення волі ОСОБА_7 , оскільки йому було призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України. Покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових злочинів, як ним так і іншими особами.

Наявність неповнолітньої дитини у обвинуваченого, також не зменшує характер і ступінь тяжкості вчиненого та не є підставою до зміни чи скасування судового рішення, як на те послався ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі.

За таких обставин обидві подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Вирок суду визнаний законним, докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи, є належними, допустимими, а їх сукупність достатніми для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя: