Справа №443/611/18
Провадження №1-кп/443/1/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000133 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 5 березня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу; 24 жовтня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 1 червня 2018 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 , ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; 1 серпня 2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 23 лютого 2018 року на автомобілі-таксі марки Suzuki модель Vitara реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 приїхав із м. Калуш Івано-Франківської області у м. Жидачів Львівської області, де на вул. Грушевського вийшов із автомобіля та пішов на місцевий ринок і в 11.55 год. підійшов до торгівельного кіоску, де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_5 та звернувся до неї, щоб продала йому макарони, які знаходилися у дальній частині торгівельного кіоску, і, коли остання відійшла, ОСОБА_3 побачив гроші в шухляді столу, тоді в нього виник умисел на заволодіння ними, а тому, повторно, реалізовуючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, проходячи повз стіл, відсунув шухляду і намагався викрасти грошові кошти. В цей момент ОСОБА_5 обернулася і побачила, що він викрадає гроші і з метою припинення злочину крикнула до нього, щоб залишив гроші, але ОСОБА_3 вибіг із торгівельного кіоску та побіг до машини, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 8 000 грн., тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а саме, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України визнав частково, мотивуючи тим, що потерпіла не бачила як саме він викрадав у неї гроші. Показав, що 23 лютого 2018 року на автомобілі-таксі марки Suzuki модель Vitara реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 приїхав із м. Калуш Івано-Франківської області у м. Жидачів Львівської області, де на вул. Грушевського вийшов із автомобіля та пішов на місцевий ринок, зайшов у торгівельний кіоск ОСОБА_5 . Це була 11.55 год. Спочатку у нього був намір купити продукти харчування і звернувся до ОСОБА_5 , щоб продала продукти, які знаходилися у дальній частині торгівельного кіоску. Потерпіла запропонувала йому зайти всередину і показати, які саме, йому продати макарони. Проходячи повз стіл, побачив гроші у шухляді, тоді у нього виник умисел їх викрасти. Коли ОСОБА_5 пішла за продуктами, він, Чкадуа, підійшов до столу, відсунув шухляду і забрав гроші, поклавши їх у кишеню куртки, пішов до таксі, сів у машину і поїхав. Крику потерпілої не чув. Таксист про викрадення грошей нічого не знав. Скільки викрав саме грошей, не пам`ятає.
Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини його винуватість у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторноґрунтується на наступних доказах, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що 23 лютого 2018 року вона торгувала у своєму кіоску на місцевому ринку м. Жидачів Львівської області. Біля 12.00 год. ОСОБА_3 неодноразово підходив до її кіоску і постійно говорив по телефону. Потім сказав дати йому макарони, які знаходилися у дальній частині торгівельного кіоску. Вона, ОСОБА_8 , дозволила йому зайти всередину кіоску, щоб показав, які саме йому потрібні. Стверджує, що вона, ОСОБА_8 , йшла спереду, а він ззаду неї. Повернувшись до нього, побачила, що ОСОБА_3 стояв біля стола і ховав гроші. Вона, ОСОБА_8 , почала кричати, щоб повернув гроші. Однак, ОСОБА_3 на її крики не реагував, побіг до машини, сів і поїхав. Стверджує, що в шухляді було 8 000 грн. Шкода їй не відшкодована.
Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 23 лютого 2018 року, з якого відомо, що з дозволу власника ОСОБА_5 у присутності двох понятих проведено огляд торгівельного кіоску, який розташований справа біля будинку АДРЕСА_3 . Даний кіоск є металевий, прямокутної форми. Вхід до кіоску здійснюється через двохстворчасті металеві ворота, без видимих ознак пошкоджень. Справа в кіоску, відразу від входу, наявний дерев`яний стіл із шухлядою, на якому є вага (арк. справи 90-92).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 березня 2018 року, за участі двох незаінтересованих осіб (понятих), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_7 серед п`ятьох фотознімок із зображенням осіб впізнав на фото під № 2 чоловіка за статурою, виразом обличчя, сивині на голові та стверджує, що саме цю особу він привіз 23 лютого 2018 року зм. Ка-луш у м. Жидачів(арк. справи 93-97).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 березня 2018 року, за участі двох незаінтересованих осіб (понятих), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 серед п`ятьох фотознімок із зображенням осіб впізнала на фото під № 2 чоловіка за статурою, виразом обличчя, сивині на голові та стверджує, що саме ця особа біля 11.55 год. відкрито викрала з її торгівельного кіоску, який знаходиться неподалік будинку № 72 на вул. Грушевського, м. Жидачів гроші в сумі 8 000 грн. (арк. справи 98-102).

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності сказано, що дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він таємно викрав гроші з торгівельного кіоску ОСОБА_9 , так як його показання об`єктивно спростовуються дослідженими в судовому засіданні показаннями самої потерпілої ОСОБА_5 . Жодних підстав не довіряти показанням потерпілої у суду не має, оскільки фактів чи причин, які б свідчили про можливість оговорення обвинуваченого з її сторони, не встановлено.
Суд розцінює не інакше, як обрану позицію самозахисту з метою уникнення відповідальності, оскільки такі доводи обвинуваченого, окрім його власних тверджень, жодним іншим доказом не підтверджені та водночас об`єктивно спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.
Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані відповідно до норм чинного КПК України.

Стосовно кваліфікації дій обвинуваченого суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального висновку, крім випадків, передбачених цією статтею.
У частині третій статті 337 КПК України зазначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутня така кваліфікуюча ознака як грабіж, поєднаний з проникненням у інше приміщення з наступних підстав.
Так, органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувається у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаного з проникненням у інше приміщення, оскільки він, коли ОСОБА_5 пішла за продуктами, підійшов до столу, відсунув шухляду і забрав гроші.
У п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності роз`яснено, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у іншому приміщенні та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в інше приміщення, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував факт проникнення і стверджував, що торгівельний кіоск на той час був відкритий і до нього був вільний доступ, а також, те, що він зайшов із дозволу потерпілої та умисел викрасти гроші у нього виник, коли він їх побачив, проходячи повз стіл.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також стверджувала, що вона дозволила ОСОБА_3 зайти всередину кіоску, щоб показав, які саме, йому потрібні макарони. Також показала, що це було в робочий час, біля 12.00 год. і стіл, у якому знаходились гроші, розташований біля входу у кіоск.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 зайшов у торгівельний кіоск у робочий час із дозволу власника і йому не було потреби «проникати» ні шляхом усунення перешкод, ні шляхом застосування насильства (саме для потрапляння всередину приміщення), ні шляхом обману чи зловживання довірою, ні шляхом застосування технічних засобів тощо, а тому в його діях відсутня кваліфікуюча ознака як грабіж, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Ураховуючи наведене та оцінивши сукупність наведених доказів у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку змінити правову кваліфікацію злочину з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки це покращує його становище.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

На обліку в лікаря психіатра та в лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий: 5 березня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу; 24 жовтня 2017 року Шевченківським районним судом міста Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки; 1 червня 2018 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 , ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; 1 серпня 2018 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців(арк. справи 103-116).

Обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, а також думку потерпілої, яка просить суворо не карати, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яке є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення вироку Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 1 серпня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України, згідно якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ч.4ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив ряд злочинів під час іспитового строку, то до нього не слід застосовувати ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім, та, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 під час судового розгляду не обирався, так як такі клопотання не заявлялися, а тому відсутні підстави для його обрання в силу ст. 331 КПК України.

Керуючись, ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання із покаранням у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, призначеного за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 серпня 2018 року за ч.2ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання позбавлення волі на строк чотири роки дев`ять місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 6 березня 2018 року.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив протягом тридцяти днів з дня його проголошенняа, а для обвинуваченого ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1