ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5461/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" серпня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Оріджн Ванс» про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Оріджн Ванс» звернувся до слідчого судді з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000029 від 16.03.2018, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2019 на кошти, які знаходять на рахунках підприємства ТОВ «Оріджн Ванс» в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

Адвокат ОСОБА_3 , у судовому засіданні клопотання підтримав, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий з ОВС СВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що кримінальне провадження №0000029 закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку заявника та слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання , та додані матеріали в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/11043/18 від 05.04.2019 задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Одеській області про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000029 від 16.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, та накладено арешт в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках підприємства ТОВ «Оріджн Ванс» в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

Відповідно до наданої в судовому засіданні заявником постанови старшого слідчого з ОВС 2-го СВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 31.07.2019 кримінальне провадження №0000029 від 16.03.2018 внесене до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Водночас, правова природа арешту майна врегульована Кримінальним процесуальним кодексом України (далі за текстом КПК України), норми якого регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України вбачається, що у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Разом із тим, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Великою Палатою Верховного Суду 15 травня 2019 року під час розгляду справи №372/2904/17.

Враховуючи, що про закінчення досудового розслідування суду стало відомо під час розгляду даного клопотання, а положення КПК України взагалі не регулюють питання, яке рішення слід прийняти за розглядом клопотання про скасування арешту, вирішення якого за правилами кримінального судочинства законом не передбачено у зв`язку з закінченням досудового розслідування, на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України застосовується норма ч. 2 ст. 305 цього Кодексу щодо закриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись частиною 2 статті 305 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Оріджн Ванс» про скасування арешту.

Слідчий суддя ОСОБА_1