Справа № 463/2484/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/689/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника засудженого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, українця, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у з випробуванням та іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку не виїжджати на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

При цьому при розгляді даної кримінальної справи судом було встановлено та у вироку зазначено, що підсудний ОСОБА_7 10 серпня 2009 року біля 09:00 год. під час побутового конфлікту на подвір`ї по АДРЕСА_2 , з метою залякування та примусу до певних дій, намагаючись перешкодити ОСОБА_13 проводити фотозйомку конфлікту, що виник між сім`ями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , завдав потерпілій удару кулаком по обличчю, спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року даний вирок суду залишено без змін.

Прокурор Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури № 1) та засуджений ОСОБА_7 звернулися до Личаківського районного суду м. Львова про перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року відносно ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами

Приводом для звернення до Личаківського районного суду м. Львова із даною заявою стали обставини і факти, що впливають на судове рішення, зокрема: висновок судово-медичної експертизи № 482/2009 від 22 вересня 2009 року; надані потерпілою ОСОБА_13 неправдиві покази щодо наявності коронок власних зубів, які у потерпілої були відсутні через гниття; надані неправдиві покази експерта ОСОБА_16 ; висновок експерта № 125 від 09 серпня 2011 року; висновок судово-медичної експертизи № 469/12 від 19 серпня 2012 року, - котрі не були відомі суду на час судового розгляду при постановлені вироку і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами, на думку прокурора, доводять незаконність вироку у зв`язку з істотним порушенням та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Засуджений ОСОБА_10 свою заяву про перегляд вироку суду Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року за нововиявленими обставинами мотивував тим, що в січні 2011 року йому стали відомі нові обставини лікування зубів ОСОБА_13 і їх справжній стан, який не був відомий суду і йому на час розгляду кримінальної справи. Наявність нововиявлених обставин, на думку заявника, підтверджується наступними доказами: експертизою № 125 від 13 грудня 2011 року, проведеною Бюро судово-медичної експертизи ГУОЗ ЛОДА МОЗ України, записами з медичної карти 3-110; висновком експерта № 469/12 від 08 травня 2013 року, проведеним у ГБ СМЕ МОЗ України; випискою з медичної карти № 54486 ЛОДСП від 02 жовтня 2009 р. Таким чином ті обставини, що були встановлені 10 серпня 2009 року ОСОБА_13 згідно діагнозу лікарів ТП ЛШМД та висновку експерта № 482/2009 від 22 вересня 2009 року, на думку заявника, є помилковими, а викладені обставини щодо хвороби та лікування зубів ОСОБА_13 існували на час розгляду справи, не були відомі суду і врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято. У зв`язку з наведеним заявник вважає, що мало місце штучне підроблення доказів, яке означає їхню завідому неправильність та розраховану на введення суду в оману. Просить вказаний вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року заяви прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури № 1) та засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року відносно ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд зазначив, що суд не вбачає юридичних фактів, які б знаходилися в органічному зв`язку з елементами предмету доказування у кримінальному провадженні і спростовували б їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, а доводи, наведені у заявах прокурора та засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами, тобто обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Такі фактично стосуються лише незгоди з доказами, покладеними в основу вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року у справі № 1-198/10 щодо ОСОБА_7 ..

Не погодившись з таким рішенням суду, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 та захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає, що така є незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена без повного та всебічного з`ясування обставин кримінального провадження, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що судом помилково зроблено висновок про те, що при розгляді кримінальної справи суду були відомі факти про які вказано в заяві. Вказує, що суд в своєму рішенні покликається на докази, які не досліджувалися в ході даного судового розгляду, та, крім того, суд не дав оцінку доказам, які були дослідженні під час судового розгляду, а у даному кримінальному провадженні наявні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду. Також у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, які були досліджені судом.

Просить скасувати дану ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами судом не досліджувалися матеріали, згадані в заяві, однак, в судовому засіданні було здобуто достатньо доказів, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, а також неправдивість показів потерпілої та штучне створення доказів стороною потерпілих щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 122 КК України, що є підставою для закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 122 КК України закрити на підставі ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги адвоката, представника потерпілої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 , яка заперечила подані апеляційні скарги, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування із іспитовим строком 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку не виїжджати на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

При цьому, при розгляді даної кримінальної справи місцевим судом було встановлено та у вироку зазначено, що підсудний ОСОБА_7 10 серпня 2009 року біля 09:00 год. під час побутового конфлікту на подвір`ї по АДРЕСА_2 , з метою залякування та примусу до певних дій, намагаючись перешкодити ОСОБА_13 проводити фотозйомку конфлікту, що виник між сім`ями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , завдав потерпілій удару кулаком по обличчю, спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року даний вирок суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Відповідно ж до положень ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Прокурор, як нововиявлену обставину, яка дає підставу для перегляду відносно ОСОБА_10 вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року, вказав на обставини і факти, що впливають на судове рішення, зокрема: висновок судово-медичної експертизи № 482/2009 від 22 вересня 2009 року; надані потерпілої ОСОБА_13 неправдиві покази щодо наявності коронок власних зубів, які у потерпілої були відсутні через гниття; надані неправдиві покази експерта ОСОБА_16 ; висновок експерта № 125 від 09 серпня 2011 року; висновок судово-медичної експертизи № 469/12 від 19 серпня 2012 року.

При цьому зазначив, що такі не були відомі суду на час судового розгляду при постановлені вироку і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами.

Засуджений ОСОБА_10 як нововиявлену обставину, яка дає підставу для перегляду стосовно нього вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року, вказав на свою заяву про перегляд вироку суду Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року зазначив, що в січні 2011 року йому стали відомі нові обставини лікування зубів ОСОБА_13 і їх справжній стан який не був відомий суду і йому на час розгляду кримінальної справи.

При цьому вказав, що наявність нововиявлених обставин, підтверджується наступними доказами: експертизою № 125 від 13 грудня 2011 року, проведеною Бюро судово-медичної експертизи ГУОЗ ЛОДА МОЗ України, записами з медичної карти 3-110; висновком експерта № 469/12 від 08 травня 2013 року, проведеним у ГБ СМЕ МОЗ України; випискою з медичної карти № 54486 ЛОДСП від 02 жовтня 2009 р. Таким чином ті обставини, що були встановлені 10 серпня 2009 року ОСОБА_13 згідно діагнозу лікарів ТП ЛШМД та висновку експерта № 482/2009 від 22 вересня 2009 року, на думку заявника, є помилковими, а викладені обставини щодо хвороби та лікування зубів ОСОБА_13 існували на час розгляду справи, однак не були відомі суду і врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято.

А як вбачається з матеріалів справи про обставини, на які покликаються прокурор як на нововиявлені, а саме на висновок судово-медичної експертизи № 482/2009 від 22.09.2009 року та виписка № 54486 з медичної карти ЛОДСП від 02.10.2009 року (вих. № 784 від 26.11.2009 р.), не можуть, на думку колегії суддів, бути визнані нововиявленими обставинами, оскільки такі були відомі судами першої й апеляційної інстанцій. Зазначений висновок належить до числа доказів, і в сукупності з іншими доводами, аргументами, сприяв висновкам суду, покладеним в основу вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року й ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року.

І, на переконання колегії суддів, районним судом на підставі сукупності фактичних даних вірно встановлено, що не можуть бути визнані нововиявленими обставинами покликання прокурора та сторони захисту на проведення стоматологічного лікування зубів потерпілої до події правопорушення, на відсутність штучних металокерамічних коронок у потерпілої на момент травми, адже вказані обставини були відомі судам першої та апеляційної інстанцій на час судового розгляду та при ухваленні судових рішень, а також як самі по собі, так і разом з іншими встановленими обставинами не доводять неправильності та не спростовують законності, обґрунтованості, вмотивованості та справедливості вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року, які прокурор та засуджений просять переглянути. Зокрема, у «Доповненні до апеляційної скарги» на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року, яке підписане засудженим ОСОБА_7 14.08.2010 року, він стверджував про те, що дільничий пояснив їм, що потерпіла показувала йому загострені кінці зубів на верхній щелепі, які готують під коронки чи місток.

Порушення кримінального та кримінального процесуального закону, а також помилки та упущення, за наявності яких судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, можуть вмотивовуватися нововиявленими обставинами, проте такі мають визначати сукупність достовірних даних, що вказують на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість судового рішення. Такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, неправильний переклад висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, завідомо неправильний висновок і пояснення судового експерта повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Поновленню справи за такими нововиявленими обставинами повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності й засудження осіб, винних у штучному створенні або підробленні доказів, у дачі свідомо неправдивих показань та ін. (свідка, потерпілого, експерта, перекладача тощо).

А як вірно, на думку колегії суддів, зазначено в оскаржуваній ухвалі суді прокурор та засуджений ОСОБА_7 покликаються на неправдиві покази потерпілої ОСОБА_13 та експерта ОСОБА_16 , проте вказані обставини не встановлені вироком суду; потерпіла ОСОБА_13 та судово-медичний експерт ОСОБА_16 не притягувалися до кримінальної відповідальності й не були засуджені як особи, винні у дачі завідомо неправдивих показань.

При цьому також не можна вважати нововиявленими обставинами висновок експерта № 125 від 13 грудня 2011 року та висновок судово-медичної експертизи № 469/12 від 08 травня 2013 року, на котрі посилаються прокурор та засуджений в обґрунтування поданих заяв, адже такі об`єктивно не існували на момент вирішення кримінальної справи.

Так, як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998), не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи тощо. Згідно ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з ним повинна бути мотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Всебічне, повне й неупереджене встановлення всіх обставин кримінального провадження визначило дослідження висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 125 від 13.12.2011 року судово-медичної експертної комісії Бюро СМЕ ГУОЗ ЛОДА та висновку експерта /експертиза за матеріалами справи/ № 469/12 від 08.05.2013 року судово-медичної експертної комісії ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України», - при перевірці й оцінці котрих суд вбачає: недодержання вимог законодавства при призначенні та проведенні експертиз; недостатність поданих експертам об`єктів для дослідження, відтак, недостатність відомостей, на підставі яких готувалися висновки, неправильність представлених експертам вихідних даних; неповноту проведених експертами досліджень, неповноту відповідей на порушені питання та їх невідповідність іншим фактичним даним; неузгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертиз; необґрунтованість експертних висновків та їх неузгодженість з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами (п. 17 Постанови ПВСУ від 30.05.1997 року № 8). Таким чином, неправильна експертна інтерпретація встановлених експертами ознак, явно недостатніх для висновків, визначила недостовірність зазначених висновків. Підсумки вказаних висновків є неповними та не досить ясними, науково необґрунтованими та такими, що не базуються на більшості фактичних об`єктивних даних медичної документації й суперечать матеріалам кримінального провадження. Повторні комісійні судово-медичні експертизи були проведені у Бюро СМЕ ГУОЗ ЛОДА та ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» без огляду/обстеження потерпілої ОСОБА_13 , без опитування обстежуваної зі збиранням анамнезу, без отримання пояснень від обстежуваної для визначення їх відповідності чи невідповідності об`єктивним даним, без з`ясування скарг обстежуваної у зв`язку з тілесними пошкодженнями та обставин заподіяння тілесних ушкоджень, із приводу яких здійснювалася експертиза, - із чого слідує порушення п.п. 4.1, 4.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», п. 18 «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, ст. 4. Закону України «Про судову експертизу». При цьому районний суд у своєму рішенні вірно наголосив, що матеріали кримінальної справи, які були об`єктом дослідження, повинні були охоплювати оригінали всіх медичних документів, що належали до факту розслідування, зокрема, і медичну карту амбулаторного хворого (історію хвороби), що містить вичерпні дані медичного характеру (відомості про скарги пацієнта, перенесені хвороби, діагноз, у котрому за наявності таких основне загальне захворювання, основне стоматологічне захворювання, окреме стоматологічне захворювання, котрі враховуються при складанні плану лікування; у щоденнику вказані лікувальні процедури) та належить до основних документів, які визначають характер наданої пацієнту медичної допомоги. Проте було порушено вимоги п.п. 4.1, 4.3, 4.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», оскільки експертним комісіям для проведення повторних експертиз за матеріалами справи слідством не було представлено історії хвороби та індивідуальної карти амбулаторного хворого, медичних документів, у яких спеціалістами, які особисто обстежували потерпілу, вичерпно відображені відомості про характер ушкоджень, зокрема, «Медичної карти стоматологічного хворого» №1243 2009 р. Львівської обласної державної стоматологічної поліклініки, із якої вбачається обстеження потерпілої ОСОБА_13 11.08.2009 р. (на другу добу після подій 10.08.2009 року) лікарем стоматологом-хірургом ОСОБА_17 , який встановив діагноз: травматичний злам коронок 1,2,3,4,5-го зубів справа та 1,2,3-го зубів зліва верхньої щелепи, корені яких на рівні ясен, переломи коронок зубів у зоні дентину із відкриттям порожнини зубів, на рівні шийок зубів, таким чином підтвердивши діагноз щелепно-лицевого хірурга Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_18 , який особисто обстежував потерпілу ОСОБА_13 10.08.2009 року, - що в узгодженій та логічній сукупності визначає відсутність діагностичних помилок при проведенні первинної експертизи та спростовує безпідставні твердження із цього приводу, зазначені у висновку експерта №125.

А тому, на думку колегії суддів, обставини зазначені в заяві прокурора та засудженого ОСОБА_7 не можуть вважатися нововиявленими, про що обгрунтовано зазначено в ухвалі місцевого суду.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ці обставини як самі по собі так і разом з іншими вже встановленими обставинами, не доводить незаконність постановленої по справі ухвали, а тому заяви прокурора та засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року, стосовно ОСОБА_7 не підлягають до задоволення.

Що ж стосується доводів прокурора та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про покликання судом в ухвалі суду на докази, які не досліджувались судом, то колегія суддів до уваги не бере, оскільки всі докази, на які покликається суд у своєму рішенні, були досліджені судом при розгляді даної справи. При цьому районним судом дана оцінка тим чи іншим доказам, які покладені в основу рішення чи відхилялися судом.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання, що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року за заявами прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 та засудженого ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому відмовляє прокурору Львівської мсцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 та захиснику засудженого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 у задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року, якою заяви прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратура № 1) та засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року щодо ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :