Справа № 445/1357/19
У Х В А Л А

05 вересня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів Львівської області кримінальне провадження № 0000333 від 25 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
прокурор Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, не став на шлях виправлення та продовжує займатися злочинною діяльністю. Окрім цього, може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки немає стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується як такий, що схильний до вживання алкогольних напоїв, після чого проявляє антисоціальну поведінку. Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні доводам клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив не обирати йому запобіжний захід.

Заслухавши думку та пояснення прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , ознайомившись із доводами клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При вирішенні у підготовчому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано дані про особу обвинуваченого, його вік та характеристику, те, що обвинувачений раніше судимий та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Крім цього, на розгляді Золочівського районного суду Львівської області знаходиться ще один обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДС за № 0000366 від 14.04.2019 року відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України. Також суд враховує те, що останній має постійне місце проживання у будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає разом з матір`ю та дружиною зі слів періодично працює та має дохід, розмір майнової шкоди.

Водночас суд враховує, що за змістом статті 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства»(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Як зазначено у правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд прийшов до висновку, що вищевказані обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти нові злочини та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, однак прокурором не доведено необхідність застосування до ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, а тому клопотання необхідно задовольнити частково та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні цілодобово залишати місце постійного проживання - будинок АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 184, 196, 314 - 316 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
клопотання прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця громадянина України, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, шляхом заборони без дозволу суду залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів, тобто до 04 листопада 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали надіслати для виконання Золочівському ВП ГУНП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на Золочівську місцеву прокуратури Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.

Суддя : ОСОБА_1