27.08.2019 Справа № 487/220/19
н/п 1-кп/490/124/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
27 серпня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0003641за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, розлученого, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , у невстановлений в ході досудового розслідування період та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, незаконно придбав вибухові речовини, вибухові пристрої та бойові припаси, а саме: 634 (шістсот тридцять чотири) патрони калібру 7,62х39 зразка 1943 року з бронебійно-запальною кулею; 240 (двісті сорок) військових патронів калібру 5,45мм з трасуючою кулею; 30 (тридцять) військових патронів калібру 5,45мм з кулями зі сталевою серцевиною; 79 (сімдесят дев`ять) патронів калібру 9мм до пістолета Макарова (ПМ); 20 (двадцять) осколкових ручних гранат наступальних РГН, 1 (один) корпус осколкової ручної гранати Ф-1, 1 (один) уніфікований запал ручної гранати модернізованої УЗРГМ; заряд пластичної вибухової речовини на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену та пластифікатору загальною масою 665,19 грама; пороховий заряд ОГ-9П, який містить 606,30 грама двоосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху; 4 (чотири) реактивні протитанкові гранати РПГ-22 «Нетто», які в подальшому став зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу, а саме 18.09.2018 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України винним себе визнав, проте від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Захисник в судовому засіданні просила ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, через те, що докази у кримінальному провадженні №0003641 є недопустими. Зазначене, на її думку, обумовлено тим, що усі докази сторони обвинувачення отримані внаслідок порушення територіальної та предметної підслідності. Зазначала, що слідчий підрозділ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області не мав повноважень на здійснення досудового розслідування, так як місцем інкримінованого обвинуваченому злочину є Центральний район м. Миколаєва. Крім того, обвинувачений є військовослужбовцем, через що досудове розслідування відносилося до повноважень слідчих військової прокуратури. Крім того, під час здійснення обшуку за місцем проживання обвинуваченого співробітниками поліції були допущені грубі порушення КПК України, зокрема в протоколі обшуку не зазначені усі учасники зазначеної слідчої дії, до початку здійснення слідчої дії ОСОБА_5 фактично було затримано, щодо нього здійснювалися погрози завдання тілесних пошкоджень, було порушене право на захист та не роз`яснено усі його права.

Незважаючи на відмову обвинуваченого від надання показань, його вина підтверджується наступними письмовими та речовими доказами:

- ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2018 року у справі №487/6174/18 згідно якої надано слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 або іншій уповноваженій особі за його дорученням, дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в кв. АДРЕСА_3 , з метою виявлення та вилучення стрілецької зброї, патронів до стрілецької зброї, стріляних гільз. (а.с.41)

- протоколом обшуку від 18.09.2018 року, описом речей та документів, які були вилучені в ході проведення обшуку та флеш-носієм на якому міститься відеоінформація з камери PANASONIC HCV209, яка застосовувалася в ході обшуку кв. АДРЕСА_3 , з яких вбачається, що в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в кв. АДРЕСА_3 були виявлені та вилучені патрони до автомата в кількості 160шт., патрони до автомата в кількості 474шт (спец пакет №4446927,4446929), патрони в 2 упаковках, в кількості 120шт. в кожній упаковці, магазин від АКМ в якому знаходяться патрони в кількості 30шт.(спец пакет 44467), патрони ПМ в кількості 79шт, предмет циліндричної форми в кількості 39шт.(сейф пакет 4446830), 20 корпусів гранати РГН 254-138-88 (сейф пакет), 20 підривачів УДЗ в цинку, на цинку маркування УДЗ25-88 (2-шт) сейф пакет АБ 044408,1 корпус гранати Ф1 10793/76Т сейф пакет АБ020, 1 підривач УЗРГ з маркуванням (АБ 020102), 7 електродетонаторів без маркування, сейф пакет АБ00270, реактивні сигнальні патрони в кількості 5 шт, маркування 2542985- 4шт, 1389-шт, сейф пакет АБ04, ручна зимова граната білого кольору (АБ 02035), пластична речовина жовтого кольору (спец пакет АБ0203), порох ОГ-9П ( спец пакет Аб044353), предмет циліндричної форми зеленого кольору з червоною кришкою (сейф пакет АБ 0203367), 4 РПГ 22; (а.с.42-47)

- постановою слідчого про визнання та долучення речового доказу до кримінального провадження від 18.09.2018 року згідно якого паперовий конверт білого кольору в якому знаходиться флеш-носій на якому міститься відеоінформація з камери відеофіксації, яка застосовувалась під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження; (а.с.48-49)

- висновком експерта №427 від 15.11.2018 року згідно якого надані на дослідження 1022 патрони виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби, 983 патрони є боєприпасами, 39 патронів до боєприпасів не належать; (а.с.71-83)

- постановою слідчого про визнання та долучення до кримінального провадження речового доказу від 29.11.2018 року згідно якого 977 патронів ( чотири у демонтованому стані) сорок п`ять гільз, десять куль, порох, магазин та первинні упаковки були упаковані в прозорий полімерний пакет, горловина якого скріплена стяжкою пломбою №7620561 на поверхні пломби нанесений цифровий напис «5251(5), 623, долучено до кримінального провадження та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області. (а.с.85-86)

- квитанцією №163 згідно якої поліцейський з обліку та збереження речових доказів та озброєння ОСОБА_8 отримав на зберігання 1022 патрони, опечатані; (а.с.87)

- висновком експерта №135/1430 від 12.12.2018 року згідно якого при конструктивному поєднанні двадцяти корпусів осколкових ручних гранат наступальних РГН з пакету №АБ 044326 та двадцяти ударно-дистанційних запалів УДЗ з пакету №АБ 044408 вони утворюють остаточно споряджені вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення двадцять осколкових ручних гранат наступальних РГН, кожна з яких належить до категорії «Бойові припаси» основного призначення. При конструктивному поєднанні корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 з пакету №АБ 020274 та уніфікованого запалу ручних гранат модернізованого УЗРГМ з апкету №АБ 020103 вони утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до категорії «Бойові припаси» основного призначення. Зазначені боєприпаси придатні до вибуху; (а.с.90-118)

- висновком експерта №136/1431 від 11.12.2018 року згідно якого речовина, що знаходилась в спецпакеті №АБ020357 є зарядом пластичної вибухової речовини на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену та пластифікатору загальною масою 665,19 грама і належить до категорії «вибухові речовини». Вибухова речовина придатна до вибуху за умови її спорядження засобом детонування. Предмет, який знаходиться в пакеті №АБ044353 є пороховим зарядом ОГ-9П, який містить 606,30 грама двоосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху, і в наданому виді належить до категорії «вибухові речовини», двоосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох придатний до вибухового перетворення у вигляді горіння за умови наявності засобу передачі ініціюючого імпульсу. Сім предметів, які знаходилися в пакеті №АБ 020270, є засобом підриву (детонування) електродетонаторами ЕДП промислового виготовлення, кожен з яких містить заряд вибухової речовини та механізм ініціювання заряду вибухової речовини, і в наданому на дослідження виді до категорії «вибухові пристрої» не належить. Сім електродетонаторів ЕДП придатні до створення вибухового імпульсу. (а.с.137-152)

- постановою слідчого про визнання та долучення до кримінального провадження речового доказу від 17.12.2018 року згідно якого 20 осколкових ручних гранат наступальних РГН, осколкова граната Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ, заряд пластичної вибухової речовини, пороховий заряд ОГ-9П, які поміщенні до спеціальних пакетів №4158797, №4112500, №4158798 та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області; (а.с.154-155)

- квитанцією №168 згідно якої поліцейський з обліку та збереження речових доказів та озброєння ОСОБА_8 отримав на зберігання спец пакети №4158797, 4112500,4158798; (а.с.156)

- висновком експерта 138/1432 від 18.12.2018 року згідно якого чотири предмети надані на дослідження є реактивними протитанковими гранатами РПГ-22 «Нетто» одноразового використання промислового виготовлення, які належать до категорії «бойові припаси» основного призначення та придатні до вибуху; (а.с.161-174)

- постановою слідчого про визнання та долучення до кримінального провадження речового доказу від 18.12.2018 року, згідно якого внаслідок проведення експертного дослідження №138/1432 від 18.12.2018 року чотири реактивні протитанкові гранати РПГ-22 «НЕТТО» знищені, з утворенням залишків, які поміщенні в спецпакет, що скріплений полімерною пломбою синього кольору №7621684 та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області. (а.с.176)

- квитанцією №169 згідно якої поліцейський з обліку та збереження речових доказів та озброєння ОСОБА_8 отримав на зберігання 4 реактивні протитанкові гранати РПГ-22; (а.с.177)

Щодо доводів захисту про недопустимість доказів у кримінальному провадженні №0003641, суд приходить до наступних висновків з цього питання.
1. Кримінальне провадження №0003641 було зареєстровано 18.09.2018 р. о 14:12:32 слідчим СВ Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 на підставі рапорту ВКП Заводського ВП про отримання інформації щодо незаконного зберігання громадянином ОСОБА_9 за місцем мешкання вогнепальної зброї, стріляних гільз, патронів та вибухових речовин. (а.с. 228). 18.09.2019 р. начальником СВ Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_10 було підписано доручення слідчому цього райвідділу поліції ОСОБА_7 про проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 232) Того ж дня слідчим складено та направлено заступнику керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 повідомлення про початок досудового розслідування. (а.с. 231). На підставі цього, 18.09.2019 р. першим заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 було призначено группу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні у складі: начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 та прокурорів Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , старшим групи призначено ОСОБА_14 (а.с.234) 28.09.2018 р. прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 відповідно до постанови визначена підслідність кримінального провадження №0003641 за слідчим відділом Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області, матеріали провадження направлені для організації проведення подальшого досудового розслідування до Миколаївської місцевої прокуратури №1. (а.с.59-60)Відповідно до постанови від 02.10.2018 року першого заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_12 в кримінальному проваджені №0003641 призначено групу прокурорів, до складу якої включені начальник Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 , прокурори Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та прокурори Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , старшим групи призначено ОСОБА_14 . При цьому досудове розслідування здійснювалося вже СВ Центрального ВП ГУНП України в Миколаївській області (а.с.235) 02.11.2018 р. заступником прокурора Миколаївської області ОСОБА_19 було винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому слідчому підрозділу у межах одного органу, відповідно до якої подальше досудове розслідування доручено слідчому відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області. (а.с.61) 06.11.2018 р. заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 була змінена група прокурорів у кримінальному провадженні (а.с.8) Досудове розслідування завершено слідчими СВ Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області (а.с.4)

Здійснюючи аналіз вищезазначених процесуальних рішень сторонни обвинувачення, якими визначалися органи досудового розслідування та процессуального керівництва, їх склад, суд не знаходить процесуальних порушень правил територіальної підслідності у кримінальному провадженні №0003641. Так, відповідно до частин 1,6 ст.214 КПК України слідчий після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті. Зазначені приписи кримінального процесуального закону були дотримані. Підставою для реєстрації кримінального провадження стали відомості, що містилися у рапорті співробітників Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області, а тому такі відомості були внесені саме уповноваженою особою цього райвідділу поліції.

Згідно частин 1,2 ст.218 КПК України, які визначають правила територіальної підслідності, встановлено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Як вбачається із матеріалів судового провадження, після проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та виявлення в ній бойових припасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї, у сторони обвинувачення з`явилися достатні відомості, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України було вчинено на території Центрального району м. Миколаєва. На підставі зазначених відомостей 28.09.2018 р. прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 була визначена підслідність кримінального провадження №0003641 за слідчим відділом Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області. Таким чином, здійснення досудового розслідування у період із 18.09.2018 р. по 28.09.2019 р. слідчим підрозділом Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області відповідає вищезазначеним приписам закону та не призводить до встановлення недопустимості доказів отриманих у цей період часу.
Суд відхиляє посилання захисту на наявність в цих обставинах спору про підслідність та необхідності вирішення такого спору керівником органу прокуратури вищого рівня (ч.5 ст.218 КПК) через те, що зазначена ситуація не призвела до виникнення будь-якого спору про підслідність, зокрема були відсутні аналогічні кримінальні провадження в інших підрозділах поліції або декілька місць вчинення злочину в різних районах, тощо. Таким чином, підстави визначені ч.5 ст.218 КПК України були відсутні. На це також вказує й зміст мотивувальної частини постанови прокурора від 28.09.2018 р. в якій чітко зазначено, що місце вчинення злочину знаходиться під юрисдикцією слідчого підрозділу Центрального ВП ГУНП України в Миколаївській області. Такі повноваження прокурора визначеного здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням відповідають вимогам ч.2 ст. 218 та п.3 ч.2 ст.36 КПК України. Суд відзначає, що відповідно до постанови від 18.09.2019 р. першого заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 було визначено старшим групи прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0003641.
2. Щодо доводів захисту про порушення правил предметної підслідності під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003641. Відповідно до п. 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу. В той же час, частина четверта зазначеної статті не передбачає підслідності злочинів вчинених військовослужбовцями, окрім безпосередньо злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини), крім злочинів, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України. Водночас, ст. 263 КК України за якою були кваліфіковані дії ОСОБА_5 не відноситься до категорії військових злочинів та відповідно до ч.1 ст.216 КПК України перебуває у підслідності органів національної поліції. Відповідно до п.7 Наказу Генеральної прокуратури України від 29.08.2014 р. №12гн «Про особливості діяльності військових прокуратур» слідчим військових прокуратур надані повноваження здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 402-421, 425-435 КК України, а також вчинених військовослужбовцями правоохоронних органів та іншими особами, зазначеними у частині 4 статті 216 КПК України, які проходять службу та/або працюють в державних органах чи установах, указаних у пункті 1 цього наказу. ОСОБА_5 не є військовослужбовцем правоохоронного органу та не відноситься до суб`єктів, посада якого зазначена у частині 4 ст.216 КПК України. Таким чином, судом не встановлено порушення правил предметної підслідності у зазначеному кримінальному провадженні.
3. Щодо посилань захисника про порушення, які здійснені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, то суд відзначає наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено на підставі судового дозволу, виданого в порядку ст.234 КПК України, а саме ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_20 від 18.09.2019 р. (а.с.41). На копії ухвали є відмітка про ознайомлення з її змістом з боку обвинуваченого ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.41 зв.) Зазначене відповідає вимогам ч.3 ст. 236 КПК України в частині пред`явлення ухвали перед початком проведення обшуку. Крім того, згідно з вимогами ч.10 ст.236 КПК України обшук житла був зафіксований відеокамерою PANASONIC HCV209 за допомогою аудіо- та відеозапису, що надана стороною обвинувачення та досліджена під час судового розгляду. Відповідно до змісту протоколу обшуку від 18.09.2019 р. (а.с.42-45) та відеофіксації, яка застосувалася під час його здійснення (а.с.47) є встановленими ті обставини, що обшук проводився безпосередньо слідчим СВ Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 за участю понятих та залученням інспектора вибухотехніка, при цьому під час усього періоду здійснення обшуку був присутній ОСОБА_5 . Зазначене відповідає вимогам ч.1 ст.236 КПК України в частині здійснення обшуку безпосередньо слідчим або прокурором, можливості запрошення спеціалістів та інших учасників кримінального провадження. Незазначення в протоколі посад учасників обшуку ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , хоча й є недоліком, але не впливає на достовірність та допустимість зазначеного доказу, так як обшук здійснювався безпосередньо слідчим. Посилання захисту на нероз`яснення ОСОБА_5 його процесуальних прав та змісту зазначеної процесуальної дії спростовується змістом протоколу обшуку від 18.09.2018 р. Крім того, суд зважає на те, що як вбачається із змісту протоколу обшуку від 18.09.2019 р. та відеофіксації, яка застосувалася під час його здійснення, ОСОБА_5 не скористався своїм правом на залучення адвоката для надання правової допомоги. В той же час, абзац 3 частини 3 ст. 236 КПК України не містить обов`язку слідчого залучати адвоката без ініціативи особи у якої проводиться обшук, натомість передбачає відсутність у слідчого права забороняти учасникам обшуку користуватися такою допомогою та відповідний обов`язок допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.
Щодо інших можливих порушень, то ОСОБА_5 під час здійснення обшуку, та в подальшому під час складення протоколу затримання в присутності захисника ОСОБА_4 жодних зауважень та скарг не заявляв. (а.с.52) Не було таких скарг і під час досудового розслідування, відомості про кримінальні провадження за обставинами незаконних дій співробітників правохоронних органів у суду відсутні. Під час судового рогляду обвинувачений жодних обставин щодо порушення його прав з боку сторони обвинувачення не повідомив. В той же час, події, які відбувалися до початку здійснення обшуку у житлі ОСОБА_5 та були зафіксовані на відеозаписі жодного значення для оцінки допустимості доказів не мають, так як не відносяться до безпосереднього здійснення обшуку. Крім того, з відеозапису обшуку достоменно вбачається, що ОСОБА_5 добровільно, без будь-якого фізичного або психологічного примусу та впливу, повідомив слідчого про наявність у житловому приміщення зброї та вибухових речовин, надав відомості про їх характеристики та кількість, вказав на їх місцерозташування в різних кімнатах квартири.
Щодо застосування співробітниками поліції відносно ОСОБА_5 спеціального засобу обмеження рухомості (кайданок), то суд звертає увагу, що відповідно п.п. «г» та «гг» п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», такий спеціальний засіб може бути застосований співробітником поліції, якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим та, у разі проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі. Таким чином, враховуючи обставини та предмет досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003641, можливе виявлення під час здійснення обшуку вибухових речовин та зброї, зважаючи на реальну небезпеку оточуючим та учасникам слідчої дії щодо їх використання з боку ОСОБА_5 , застосування такого спеціального засобу з боку співробітників поліції, на думку суду, було правомірним та виправданим.
На підставі зазначеного, суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно недопустимості доказів у кримінальному провадженні №0003641.
У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин проти громадської безпеки та пов`язаний із незаконним обігом зброї, боєприпасів, вибухових речовин, його особу, а саме те, що він є розлученим, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, за місцем проходження служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, нагороджений грамотою командира в/ч НОМЕР_2 , відзнакою Президента України «За участь в АТО»? має візнаки громадських організацій, є раніше не судимим в силу ст.89 КК України, має постійне місце проживання. Відповідно до довідки №4391 від 05.10.2018р. з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_5 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки №6565 від 28.09.2018р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_5 на обліку не перебуває. Відомостей про наявність у ОСОБА_5 тяжких або невиліковних хвороб суду не надано.

Обставини, що пом`якшують покарання судом під час судового розгляду не були встановлені. Суд не може врахувати в якості такої обставини щире каяття? про що зазначено в обвинувальному акті, так як під час судового розгляду та судових дебатів ОСОБА_5 не надав жодних показань, які суд може розцінювати як визнання обвинуваченим своєї провини та щире каяття у вчиненому. Обвинувачений скористався своїм правом зберігати мовчання, що судом розцінюється як відсутність критичного та відповідального ставлення до наслідків своїх злочинних дій, розуміння їх протиправності, здійснення для себе чітких висновків про недопущення таких дій у майбутньому.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Підстави для застосування ст. 69 КК України у суду відсутні.

При призначенні покарання суд також враховує кількість, характер та бойові властивості предметів злочину, серед яких велика кількість військових патронів різного калібру, споряджених вибухових пристроїв промислового виготовлення військового призначення, пластична вибухова речовина на основі конденсованої бризантної вибухової речовини підвищеної потужності гексогену, двоосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, а також чотири реактивні протитанкові гранати РПГ-22 «НЕТТО». Також враховується відсутність будь-яких пояснень з боку обвинуваченого щодо обставин придбання та зберігання вищезазначених речей, що могло надати органу досудового розслідування можливість зупинити потрапляння військової зброї до вільного обігу та припинити такі випадки у майбутньому. Водночас, позитивні характеристики обвинуваченого, його достатньо міцні соціальні зв`язки, наявність статусу учасника бойових дій та нагород суттєво не знижують суспільної небезпечності вчинених ним дій. Більше того, безпосереднє відношення ОСОБА_5 до військової служби свідчить про достоменне розуміння ним небезпечності та можливих наслідків використання вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів, які у нього зберігалися.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_5 призначити покарання ближче до максимальної санкції, встановленої ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Враховуючи вид та розмір призначеного покарання, підстав для застосування ст.75 КК України не має.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Так, стороною обвинувачення надано довідки щодо вартості проведення у кримінальному провадженні експертизи зброї №427 від 15.11.2018 року на суму 3003 грн. 00 коп., комплексної судової вибухо-технічної експертизи №135/1430 від 12.12.2018 року на суму 3146грн. 00 коп., судової вибухо-технічної експертизи №137 від 14.12.2018 року на суму 2288грн. 00 коп., комплексної судової вибухо-технічної експертизи №136/1431 від 11.12.2018 року на суму 2860грн. 00 коп., комплексної судової вибухо-технічної експертизи №138/1432 від 18.12.2018 року на суму 3146грн. 00 коп. на загальну суму 14443грн. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави 14443 грн. в рахунок відшкодування вказаних витрат.

Відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, речові докази, а саме: флеш-носій на якому міститься відеоінформація з камери PANASONIC HCV209, яка застосовувалася в ході обшуку кв. АДРЕСА_3 слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Дев`ятсот сімдесят сім патронів ( чотири у демонтованому стані), сорок п`ять гільз, десять куль, порох, магазин та первинні упаковки, двадцять осколкових ручних гранат наступальних РГН, осколкова граната Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ, заряд пластичної вибухової речовини, пороховий заряд ОГ-9П, чотири реактивні протитанкові гранати РПГ-22 «НЕТТО» знищенні, з утворенням залишків, внаслідок проведення експертного дослідження №138/1432 від 18.12.2018 року слід знищити. Речовий доказ, а саме: ручна осколкова граната Ф-1, а саме корпус гранати та підривач типу УЗРГМ- знищені у повному обсязі шляхом підриву у ході проведення експертного дослідження. Паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий на імя ОСОБА_5 слід залишити останьому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи втратили свою дію. Підстав для застосування запобіжних заходів у суду на даний момент не має.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 18 вересня 2018 року 20 вересня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі вважати з моменту приведення вироку у виконання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 18 вересня 2018 року 20 вересня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на проведення експертизи зброї №427 від 15.11.2018 року, комплексної судової вибухо-технічної експертизи №135/1430 від 12.12.2018 року, судової вибухо-технічної експертизи №137 від 14.12.2018 року, комплексної судової вибухо-технічної експертизи №136/1431 від 11.12.2018 року, комплексної судової вибухо-технічної експертизи №138/1432 від 18.12.2018 року в сумі 14443 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок три) гривень 00 копійок.
Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні №0003641, а саме:
- флеш-носій на якому міститься відеоінформація з камери PANASONIC HCV209, яка застосовувалася в ході обшуку кв. АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

- дев`ятсот сімдесят сім патронів (чотири у демонтованому стані), сорок п`ять гільз, десять куль, порох, магазин та первинні упаковки, двадцять осколкових ручних гранат наступальних РГН, осколкова граната Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ, заряд пластичної вибухової речовини, пороховий заряд ОГ-9П, чотири реактивні протитанкові гранати РПГ-22 «НЕТТО» знищенні, з утворенням залишків, внаслідок проведення експертного дослідження №138/1432 від 18.12.2018 року - знищити.

- паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий на імя ОСОБА_5 залишити останьому.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1