Дата документу 12.08.2019 Справа № 554/2449/17
Провадження №1-кс/554/9565/201

УХВАЛА
Іменем України

12 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на невиконання судового рішення, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на невиконання судового рішення, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив повторно зобов`язати уповноважену особу прокуратури Полтавської області розглянути його заяву про визнання потерпілим ОСОБА_3 в провадженні №0000001; окремою ухвалою зобов`язати внести заяву від 19.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом невиконання судового рішення уповноваженою особою прокуратури Полтавської області в провадженні №0000001 та притягнути до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.382 КК України.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 28.01.2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави, розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Полтавської області, яка полягає у не розгляді клопотання про визнання потерпілим в порядку ст.303 КПК України, ухвалив зобов`язати уповноважену особу прокуратури Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілимвід 27.11.2018 року у кримінальному провадженні №0000001 від 05.01.2017 року, про результати розгляду якої повідомити ОСОБА_3 . Однак, уповноважені особи прокуратури Полтавської області до сьогоднішнього дня рішення слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.01.2019 року не виконали, заява про визнання потерпілим від 27.11.2018 року в провадженні №0000001 не була розглянута уповноваженою особою прокуратури Полтавської області та про результати розгляду заявника не було повідомлено.
За бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Полтавської області, яка полягає у не розгляді заяви про визнання потерпілим ОСОБА_3 у провадженні №0000001, передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.382 КК України.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити повністю.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити к задоволенні скарги. Вказала, що заява ОСОБА_3 розглянута, рішення прийнято. Підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.
Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник 19.06.2019 року подав заяву до прокуратури Полтавської області про вчинення злочину з боку уповноваженої особи прокуратури Полтавської області за ч.2 ст.382 КК України, а саме: не розгляд заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим (а.с.3 - заява).
Згідно матеріалів скарги, фактично заява подана в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000001 від 05.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374 КК України.
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_3 від 19.06.2019 року до ЄРДР не внесено.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочинів, які заявник вважає вчиненими. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину з боку уповноваженої особи прокуратури Полтавської області за ч.2 ст.382 КК України.
Фактично заявника не влаштовує хід розслідування, проте він не позбавлений можливості оскарження в передбаченому кримінально-процесуальному порядку дій чи бездіяльності повноважних осіб, в провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження. Окрім того, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді.
Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні в цій частині скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Що стосується вимог про повторне зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Полтавської області розглянути заяву про визнання потерпілим ОСОБА_3 в провадженні №0000001, суд зазначає наступне.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 КПК України, параграф №1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
При цьому, ч. 1 ст. 303 КПК України визначає вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідуванні.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Зі змісту поданої скарги вбачається, що фактично заявник ОСОБА_3 просить слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність прокурора щодо невиконання ухвали слідчого судді від 28.01.2019 року та повторно зобов`язати уповноважену особу прокуратури Полтавської області розглянути його заяву про визнання потерпілим, тоді як попередня скарга ОСОБА_3 була задоволена частково, було зобов`язано уповноважену особу прокуратури Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілимвід 27.11.2018 року у кримінальному провадженні №0000001 від 05.01.2017 року. Згідно листа прокуратури Полтавської області №17/1-1215-17, заява про визнання потерпілим ОСОБА_3 розглянута, заявнику надана мотивована відповідь (а.с.26).
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 просить здійснити судовий контроль з приводу, начебто, невиконання прокуратурою Полтавської області ухвали слідчого судді від 28.01.2019 року, якою були частково задоволені вимоги скарги заявника.
Частина 3 ст. 26 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відтак, ОСОБА_3 оскаржується бездіяльність, яка не може бути предметом судового розгляду під час досудового розслідування, що відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства є підставою для відмови у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, ст. 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на невиконання судового рішення, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1