СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУДМІСТА КИЄВА
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулас до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій оскаржує постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2019 про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні №009250.
В обгрунтування своїх вимог посилається на наступне.
Так, за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені відомості за фактом протиправного заволодіння майном померлої ОСОБА_5 громадянином ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 009250.
ОСОБА_3 зазначає, що вона тривалий час проживала із ОСОБА_5 , яка була особою похилого віку, в квартирі, яка на праві власності належала останній.
Одного разу ОСОБА_3 зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_5 ініціювала питання про визнання ї недієздатною, просила призначити її опікуном ОСОБА_5 . Рішенням суду першої інстанції такі її вимоги були задоволені. На стадії апеляційного перегляду ОСОБА_5 померла, апеляційний суд закрив провадження з цих підстав. Натомість, зазначає ОСОБА_3 в своїй скарзі, під час цих проваджень була проведена відповідна експертиза, яка засідчила, що дійсно стан здоров`я ОСОБА_5 останні роки її життя не дозволяв керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення.
Також ОСОБА_3 продовжує, що під час цих процесів вона дізналася, що ОСОБА_5 нібито з власної волі уклала договір довічного утримання із громадянином ОСОБА_6 .
Стверджуючи про те, що ОСОБА_6 не міг не знати про вищезазначений стан ОСОБА_5 , тому, переконана, він умисно вчинив дії по заволодінню майном останньої, а саме квартирою, в якій проживали і ОСОБА_5 , і ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 вважаючи себе потерпілою особою, подала відповідне клопотання про визнання її потерпілою слідчому. В той же час, постановою слідчого ОСОБА_4 в задоволенні такого клопотання їй відмовлено. Вважає цю постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Так, ОСОБА_3 категорично не погоджується із висновками слідчого, які ним наведені в оскаржуваній постанові, зокрема, із тим, що ОСОБА_3 як зазначено в ст.55 КПК України не спричинена шкода. Вона зазначає, що, хоча в неї і відсутні докази на підтвердження родинних зв`язків із померлою ОСОБА_5 , проте вона все ж таки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і має "виправдані очікування" з приводу отримання квартири ОСОБА_5 в майбутньому у спадщину.
ОСОБА_3 зазначає, що постанова слідчого є передчасною, не всі обставини ще встановлені, наголошує на тому, що слідчий повинен перевірити її "виправдані очікування".
На адресу слідчого судді надійшли від слідчого в кримінальному провадженні №009250 відповідні матеріали.
Дослідивши ма теріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №009250 від 12.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
03.06.2019 ОСОБА_3 подано заяву слідчому СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про залучення її потерпілою в даному кримінальному провадженні.
05.06.2019 постановою слідчого відмовлено ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою. Слідчим встановлено, що дійсно до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві надійшло звернення ОСОБА_3 про те, що 10.06.2011 в денний час ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні П`ятої Київської державної нотарільної контори по вул. Машинобудівній, 8 в м. Києві, уклав договір довічного утримання з ОСОБА_5 , яка згідно із Актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 2012 року №120, - недієздатна, тому не може відповідати за свої дії, та в подальшому ймовірно хотів заволодіти її майном.
Слідчим було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 28.10.1998 №2529, виданого органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації, ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації КП КМР "КМ БТІ" дана квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 10.06.2011.
Слідчим також встановлено і про це зазначено в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2012 задоволено заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, заінтересована особа ОСОБА_6 , про визнання ОСОБА_5 недієздатною та встановлення над нею опіки.
Однак, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2012 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження у цивільній справі закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також слідчим під час досудового розслідування встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2016 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову про встановлення юридичного факту, що вона з 1999 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, а саме до 20.08.2012 у вищезазначеній квартирі.
Зазначене рішення залишено без змін ухвалами апеляційного та касаційного судів (відповідно від 26.10.2016 та від 22.02.2017).
Слідчим суддею перевірені надані слідчим матеріали даного кримінального провадження, які містять всі вищезазначені документи, що свідчить про те, що слідчим були ретельно перевірені доводи ОСОБА_3 .
Також в матеріалах кримінального провадження є відповідь приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 від 25.09.2014 вих. №54/02-14 , в якій вона повідомляє про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_3 не надала документів, які підтверджують факт прийняття нею спадщини відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також нотаріус зазначив, що ОСОБА_3 не надала документів, які підтверджують її належність до кола спадкоємців, визначених ст.1264 ЦК України, відповідно до якої в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років.
Проаналувавши наведені документи та обставини, які були встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили, слідчий, за переконанням слідчого судді, прийшов до законного рішення про відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою в даному кримінальному провадженні і свій такий висновок належним чином мотивував в оскаржуваній постанові. Тому твердження ОСОБА_3 про те, що оскаржувана постанова є ще необгрунтованою є неспроможними.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальносму провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
ОСОБА_3 не довела слідчому судді, що за викладених обставин їй спричинена або може бути спричинена матеріальна або моральна шкода.
Щодо посилання ОСОБА_3 на п.п.21, 24 рішення Європейського Суду з прав людинп у справі "Федоренко проти України", зокрема, на те, що в даному випадку ОСОБА_3 може розраховувати "виправдано очікувати" чи "законно сподіватися" на отримання відповідного майна (квартири ОСОБА_5 ), то слідчий суддя наголошує на неправильному застосування до даних правовідносин зазначеного рішення Європейського Суду з прав людини, виходячи з тих обставин, які існували та існують в "справі ОСОБА_3 " та конкретно того, що за вищенаведених рішень національних судів, в яких ОСОБА_3 була стороною стверджувати саме про "законне сподівання" бути власником квартири ОСОБА_5 коли-небудь в майбутньому в порядку спадкування , правових підстав немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.55, 303-309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1