Категорія:ч.1 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року місто Луцьк

Волинського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

захисника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року , якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0001081 від 07 березня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, працює диспетчером ПАТ "Укрнафта", раніше не судимого,

-за ч.1 ст. 125 КК України, подальшим провадженням - закрито

В С Т А Н О В И В :
Згідно ухвали суду задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 0001081 від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 закрито у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується вперше у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, з моменту вчинення злочину минуло більше двох років, перебіг строку не зупинявся і не переривався, а обвинувачений погоджується на закриття кримінального провадження, з підстав передбачених п. 1 ч.1 ст. 49 КК України та звернувся до суду із належно оформленим клопотанням.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду потерпілий ОСОБА_9 вважає, що вказаною ухвалою допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, оскільки в ухвалі не зазначені обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, детально не розписано склад злочину, не вказано якими доказами підтверджено факт вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Своїми запереченнями на апеляційну скаргу потерпілого, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить рішення суду про звільнення його підзахисного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності залишити без змін, вказуючи на його повну відповідність нормам матеріального та процесуального закону. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б могли слугувати відмовою у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, досудового розслідування та судового розгляду не уникав. Вважає, що ухвалення судом, щодо обвинуваченого, законного рішення про звільнення від кримінальної відповідальності не може розцінюватись як порушення прав потерпілого на доступ до правосуддя та на ефективний засіб судового захисту.

Заслухавши думку захисника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , який підтримав вимоги апеляції свого довірителя та просив призначення нового судового розгляду, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги та підтримав доводи викладені в запереченні на апеляційну скаргу, просив залишити ухвалу Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень щодо неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого слід залишити без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 49 КК Україн и особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно зі ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.
У відповідності до вимог ст. 285 УПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі вимог ст. 288 ч.3 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що з моменту вчинення злочину минуло більше двох років. За таких обставин строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановлений ст. 49 КК України, закінчився.
Одночасно матеріали справи не містять у собі відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином призупинявся або переривався.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що суд, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду підозрюваного ОСОБА_7 на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, обґрунтовано звільнив останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрив кримінальне провадження щодо нього, при цьому суд роз`яснив про закриття провадження з нереабілітуючих підстав.
Щодо тверджень потерпілого в апеляційній скарзі, що звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього є порушенням кримінально-процесуального законодавства, оскільки судом не зазначено докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні діяння, в якому останній обвинувачується та відповідно не визнано останнього винуватим чи невинуватим, то апеляційний суд вважає ці доводи не обґрунтованими. Так, в оскаржуваній ухвалі суд чітко вказав у чому саме обвинувачувався ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, судом першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, було дотримано вимог, як матеріального, так і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про необхідність встановлення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, до прийняття рішення про закриття справи за строками давності, є безпідставними, оскільки, згідно вимог Закону України про кримінальну відповідальність (ст. 74 КК України), лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності до того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Отже, всупереч тверджень апелянта, суд дотримався вимог ст. 49 КК України та розглянув клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, коли воно надійшло, невідкладно з прийняттям рішення, що виключало будь-яке провадження по справі.
За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0001081 від 07 березня 2017 року щодо нього подальшим провадженням закрито - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий:

Судді: