КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/413/2019 Категорія КК: ч.2 ст.186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноперекопськ, АР Крим, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого:

- 08 липня 1993 року Первомайським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 142 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15 березня 1999 року Первомайським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 81 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20 лютого 2003 року Первомайським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 04 листопада 2010 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ч. З ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 06 березня 2012 року з місць позбавлення волі, згідно постанови Залізнодорожного районного суду м. Сімферополя від 27 лютого 2012 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 17 днів,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 13 березня 2015 року, приблизно в 21.00 годин, знаходячись неподалік від перехрестя вул. К. Рикова та вул. Г. Космосу в м. Києві, побачив ОСОБА_9 , яка слідувала вздовж проїзної частини вул. К. Рикова в напрямку житлових будинків, тримаючи в руці поліетиленовий пакет.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_6 вирішив відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , після чого направився слідом за нею.

На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , 13 березня 2015 року, приблизно в 21.15 годин наздогнав ОСОБА_9 навпроти буд. № 7 по вул. К. Рикова в м. Києві, та схопившись руками за поліетиленовий пакет, який остання тримала в лівій руці, смикнув на себе. Оскільки від ривка вказаний поліетиленовий пакет розірвався та речі, які в ньому знаходились випали на асфальт, ОСОБА_10 , незважаючи на присутність ОСОБА_9 швидко підняв продукти харчування, а саме: хлібець житній, вартістю 6,03 грн., пакет молока «Яготинське», вартістю 9,99 грн. та сумочку з логотипом «Dove», вартістю 20 грн., в якій знаходились: маска для очищення пор ТМ «Вітекс», в тюбику зеленого кольору, об`ємом 200 г, вартістю 27 грн.; упаковка крем-гелю для душу «Palmolive Термал Спа», об`ємом 250 мл, вартістю 27 грн.; маска-концентрат з V-керамидами ТМ «Вітекс», об`ємом 100 мл, в тюбику рожево-червоного кольору, вартістю 40 грн.; маска «Lift Olive» ТМ «BiElita», в тюбику оливкового кольору, об`ємом 100 мл, вартістю 68 грн.; олія «Мигдальна» ТМ «Fiora Secret», в пластиковій пляшечці, вартістю 45 грн., а всього майна на загальну суму 223,02 грн., після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що всі зібрані та досліджені судом докази є недопустимими, так 14.03.2015 року в період часу з 00:20 до 00:40 проведений протокол огляду місця події, оглянута ділянка місцевості по вулиці Комісара Рикова м.Київ, в протоколі ОМП викладені покази ОСОБА_9 що свідчать про недопустимість вказаного доказу оскільки в слідчій дії огляд місця події заборонено викладати покази, крім того в будь-якому випадку потерпіла ОСОБА_9 мала бути попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та відповідно розписатись в своїх процесуальних правах потерпілої.

Теж саме стосується доказу - слідчої дії протоколу огляду місця події від 14.03.2015 р. в період часу з 00.45 до 01.10 год. оглянутий службовий автомобіль «Тойота пріус» в багажному відділенні якого вилучено майно, оглянутий ОСОБА_6 та в протоколі ОМП викладені покази останнього, що свідчить про недопустимість вказаного доказу оскільки ОСОБА_6 не попереджений про своє право не відповідати на запитання та надавати покази, не роз`яснено право на захист, крім того допитані свідки працівники поліції пояснили, що вилучені речі були вперше виявлені в квартирі де мешкав ОСОБА_6 та потім перенесені в службовий автомобіль, що також говорить про недопустимість доказу, оскільки втрачено доказове значення доказів, які були поміщенні до службового автомобіля працівниками поліції.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться розписка від ОСОБА_9 , яка надана слідчому ОСОБА_11 відповідно до якої 13.03.2015 р. ОСОБА_9 отримала належні їй речі продукти харчування, хліб, що додатково свідчить про недопустимість протоколу ОМП від 14.03.2015 р. 00.45-01.10 год., оскільки вказані речові докази не могли бути оглянуті, так як вже знаходились на зберіганні у потерпілої.

Висновок спеціаліста від 29.03.2015 р. не має жодного доказового значення, так як це не експертиза, відповідно експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову від надання висновку, а тому не може використовуватись як доказ доведення вини ОСОБА_6 .

Таким чином матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні не встановлена та не доведена.

Захисник також зазначає, що ОСОБА_6 мав намір спитати потерпілу ОСОБА_9 як пройти до певного місця, однак вона злякалась, пакет який вона тримала розірвався, вона втекла та залишились її речі, які він підібрав та мав намір повернути їй, оскільки вона йому була наглядно знайома так як мешкали в одному будинку.

А тому в діях ОСОБА_6 не має складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

А тому, по даному кримінальному провадженню суду першої інстанції необхідно було виправдати ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них, та в їх сукупності і взаємозв`язку.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_9 ,яка чітко вказала про те,що саме обвинувачений ОСОБА_6 її переслідував а згодом підбіг до неї,вихопив пакет,який при цьому розірвався,зібрав продукти та косметичку та втік. Показання потерпілої ОСОБА_9 щодо фактичних обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення стверджується і безпосередньо письмовими доказами які містяться в матеріалах провадження ,які були досліджені в суді першої інстанції та яким суд першої інстанції надав правильну оцінку, а саме:

- протокол огляду місця події від 14.03.2015 р.,відповідно до якого було встановлено місце вчинення злочину на вул..К.Рикова в м. Києві та вилучено розірваний політеленовий пакет з написом «Ашан»,а також фрагмент поліетиленового пакету,який надала потерпіла (том 2,а.с.105-107);

- протокол огляду місця події від 14.03.2015 р.,згідно якого було оглянуто службовий автомобіль « Тойота» д.н. НОМЕР_1 ,в якому в багажному відділенні виявлено та вилучено пакет молока «Яготинське» 1л, хліб «Житній»,косметичні засоби: тюбик з маскою з рожевої глини,тюбик з маскою з зеленої глини,крем для тіла,гель для тіла,масло для сауни.В автомобілі також знаходився ОСОБА_6 (том 2,а.с.108-109);

- висновок спеціаліста щодо вартості викраденого майна від 29.03.2015 р.,відповідно до якого в результаті проведеного дослідження спеціаліст встановив дійсну (ринкову) вартість поданих на дослідження,належних потерпілій ОСОБА_9 ,косметичних засобів на момент вчинення злочину, тобто 13.05.2015 р.,що становить 207 грн.(том.2 а.с.120).

Посилання захисника на недостатність доказів показань потерпілої та свідків,які були допитані в судовому засіданні, під присягою та відповідають вимогам ст.86,88 КПК України,оскільки докази отримані в установленому законом порядку. Також належними та допустимими доказами є протокол огляду місця події і речових доказів,висновок спеціаліста, які проведені у відповідності з вимогами ст.71,237 КПК України.

Крім того,сам обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив фактичні обставини вчиненого злочину в ході досудового розслідування та в суді першої інстанції, часткове визнання вини обвинуваченим суд першої інстанції правильно розцінив,як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Колегія суддів погоджується з оцінкою наданою вказаним доказам судом першої інстанції щодо їх відповідності критеріям належності та допустимості, визначених ст.85-88 КПК України.

Суд першої інстанції проаналізував та оцінив досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення та належним чином обґрунтовані підстави та мотиви ухваленого судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення,а вирок Святошинського районного суду м.Києва від 17 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України- без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання копії судового рішення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4