Справа № 545/2265/19
Провадження № 1-в/545/513/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2019 року . Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді : ОСОБА_1 ,
при секретарі : ОСОБА_2 ,
за участю прокурора : ОСОБА_3 ,
захисника : ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні Полтавського районного суду в режимі відеоконференції клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, служив снайпером в 24 окремому штурмовому батальйоні сухопутних військ ЗС України, раніше не судимого, засудженого : 27.09.2017 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч.1 ст. 415 КК України до 4 років позбавлення волі, зараховано в строк попереднього ув`язнення період з 28.09.2015 року по 08.12.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року щодо ОСОБА_5 - залишено без змін, -

В С Т А Н О В И В :

Засуджений гр. ОСОБА_5 09.09.2019 року звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у порядку ст. 44 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що він на час засудження мав статус військовослужбовця, брав участь в АТО протягом 2015-2019 років, отримав статус учасника бойових дій, визнаний винним у вчиненні неумисного злочину середньої тяжкості, відбув більше половини призначеного судом покарання. Має матір ОСОБА_6 , 1942 року народження та яка не має інших працездатних дітей.
Прохав застосувати до нього ст. 2, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, як до особи визнаної винною у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, отримав статус учасника бойових дій.

В судовому засіданні засуджений та його захисник ОСОБА_4 ( а. с. 30 - 32 ) клопотання підтримали в повному обсязі із викладених в ньому підстав. На уточнення суду засуджений вказав, що не розуміє, що таке підстави для застосування амністії, бо він не є юристом, але вказав, пізніше, що підставою для застосування амністії вважає наявність статусу учасника бойових дій, що підтверджується довідкою, бо до оформлення відповідного посвідчення йому втрачали декілька разів його документи. Тому, не має значення коли саме йому видали вказане посвідчення. Крім цього, він потребує стаціонарного лікування, що не можливо в умовах закладу виконання покарання.
Захисник на уточнення суду відмовлявся спочатку повідомляти конкретну підставу для застосування амністії засудженому, бо він вказує на всі підстави визначені законом, а суд сам повинен визначати, яка з підстав підлягає до застосування амністії, додавши, що ним надано всі необхідні документи для вирішення даного питання. Але, потім після роз`яснень суду вказав, що вважає підставою до застосування амністії підставу передбачену п. «є» ст. 1 Закону, що відрізнялося від підстави вказаної засудженим. Наполягаючи, що він у матері є єдиним сином та згідно довідки про склад сім`ї та даних паспорту на ім`я його матері старого зразку, де засуджений зазначений єдиною дитиною. Матір досягла 70 річного віку. Крім цього, вказав, що до засудженого амністія раніше не законно не застосовувалась, бо при розгляді кримінального провадження прокурор та суд не роз`яснили йому на це право, не зважаючи на участь захисника у провадженні, який про це клопотання не заявляв, як і після винесення вироку засуджений раніше не заявляв такого клопотання.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, так як вважає, що засуджений не підпадає під дію ст.2 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки засудженому видано посвідчення учасника бойових дій 21.05.2018 року, а згідно ст. 1 п «є» Закону…також не надано суду доказів, що засуджений є єдиним сином своєї матері.
Судом встановлено, що гр. ОСОБА_5 засуджений 27.09.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 415 КК України до 4 років позбавлення волі, вироком зараховано в строк попереднього ув`язнення період з 28.09.2015 року по 08.12.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року щодо гр. ОСОБА_5 залишено без змін. Що відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким злочином, вчиненим з необережності.
Тобто, гр. ОСОБА_5 не був засудженим на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Разом з тим, згідно матеріалів клопотання засудженому гр. ОСОБА_5 видано посвідчення як ветерана війни учасника бойових дій 21.05.2018 року.
Також, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» він мав матір, яка досягла 70-річного віку та яка не має інших працездатних дітей, що підтверджується довідкою виконкому Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області від 15.12.2017 року за № 8227 ( а. с. 40, 41 ).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Згідно матеріалів особової справи № 32-Ж-19 засуджений відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» з 26.07.2019 року, знаходиться в місцях позбавлення волі з 03.07.2019 року, зарекомендував себе посередньо, не має заохочень та стягнень.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу на ім`я засудженого № 32-Ж-19, вважає, що клопотання засудженого, як згода на застосування до нього амністії, підлягає задоволенню з підстави вказаної захисником засудженого ( ст. 1 п. є Закону ….) як доведеної, так як підстава вказана засудженим відповідно до ст. 2 Закону…. не знайшла свого підтвердження, оскільки статус учасника бойових дій ( посвідчення ) він отримав вже після набрання чинності вказаним Законом…. Оскільки засуджений на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та мав одного із батьків матір, яка досягла 70-річного віку, в якої немає інших працездатних дітей. Також, судом не встановлено підстав для не застосування амністії засудженому згідно ст. 9 цього Закону.
Керуючись ст. 1 п. «є», 2, 9, 10, 11 Закону України «Про амністію в 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст. 12 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року гр. ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.
Звільнити засудженого гр. ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року на підставі ст. 1 п. «є» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.
Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1