ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4329/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим від 15.04.2019 у кримінальному провадженні № 0002721 за ч. 1 ст. 383 КК України,
встановив:
19 червня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого від 15.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадження № 0002721, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Скаржник просить слідчого суддю визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову слідчого ОСОБА_5 , а також зобов`язати слідчу СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої у кримінальному провадженні №0002721.
В обґрунтування скарги скаржник послалась на те, що на досудовому розслідуванні СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002721 за фактом вчинення злочинів ОСОБА_6 , передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, за заявою ОСОБА_4 від 15.03.2019.
28 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_7 у справі №753/6074/19 задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано керівника СВ Дарницького УПГУНП України у м. Києві негайно внести до ЄРДР відомості викладені у заяві про злочин, поданої 15.03.2019р. та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати Заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
08 квітня 2019 року ОСОБА_4 направлено клопотання до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві з проханням вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої та надати витяг з ЄРДР.
Проте, 15.04.2019 постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_4 , заявнику (особі, яка повідомила про вчинення злочину) у визнанні потерпілою, оскільки з матеріалів провадження не встановлено, що ОСОБА_4 даним кримінальним правопорушенням завдано шкоди, також не надано жодних підтверджуючих документів завданої шкоди.
Вказана постанова від 15.04.2019 отримана ОСОБА_4 04.06.2019.
Скаржик вважає вказану постанову слідчого ОСОБА_5 від 15.04.2019 незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_4 має бути визнана потерпілою з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, тобто з 15.03.2019.
Нормами чинного КПК України не передбачено додаткових умов та/або застережень для визнання заявника потерпілим.
Крім того, слідчим ОСОБА_5 станом на сьогоднішній день не виконано Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/6074/19 від 28.03.2019 та не надано ОСОБА_4 витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що грубо порушує вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, та не проведено жодної слідчої дії за заявою ОСОБА_4 , тому підстав для визначення процесуального статусу учасників кримінального провадження №0002721 у слідчого ОСОБА_5 не має та не може бути.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту скарги.
Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду скарги повідомлена у встановленому законом порядку, на вимогу суду матеріали кримінального провадження №0002721 не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить на наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Приписом ч.1 ст. 24 КПК України гарантовано право кожному на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.
Судом встановлено, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002721, за фактом вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , передбачених ч.1 ст. 383 КК України, за заявою ОСОБА_4 від 15.03.2019.
У квітні 2019 року ОСОБА_4 направлено клопотання до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про вручення пам`ятки процесуальні права та обов`язки потерпілої та надати витяг з ЄРДР у кримінальному провадження № 0002721.
Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено що, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Так, постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 15.04.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002721, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. Та на підставі ст. 60 КПК України визнано свідком у даному кримінальному провадженні
Обґрунтовуючи постанову слідчий послався на те, що згідно положень ст. 477 КПК України, кримінальне порушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України не відноситься до злочинів приватного обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим
Підставою для відмови ОСОБА_4 у визнанні потерпілою у кримінальному провадження № 0002721 послугувано те, що згідно матеріалів провадження слідчим не встановлено, що ОСОБА_4 , даним кримінальним правопорушенням завдано шкоди, також з метою обґрунтування своїх тверджень про завдану шкоду заявником не надано жодних підтверджуючих документів.
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, доступ до правосуддя тощо.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Приписами ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Системний аналіз положень кримінального-процесуального закону дає підстави вважати, що процесуальне значення визнання особи потерпілою фактично означає завдання фізичній особі, моральної, фізичної або майнової шкоди, вчиненим кримінальним правопорушенням та як наслідок отримання цією особою відповідних прав, зокрема прав знати про рух кримінального провадження, подавати докази, заявляти відводи і клопотання, давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, мати представника тощо.
Визначення процесуального статусу особи у кримінальному провадженні залежить, зокрема, від об`єкту та об`єктивної сторони того чи іншого складу злочину, оскільки є низка злочинів, у яких шкода завдається лише державним та суспільним інтересам, а відтак участь потерпілих у таких кримінальних провадженнях не передбачена.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Суспільна небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, полягає в тому, що він перешкоджає нормальній діяльності органів досудового розслідування і суду, істотно ускладнює одержання ними достовірних доказів та істинних висновків при виконанні діяльності, пов`язаної зі здійсненням правосуддя, а об`єктивна сторона цього злочину виявляється у неправдивому, тобто такому, що не відповідає дійсності, повідомленні про вчинення злочину, яке направлене суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування.
У свою чергу кримінальне правопорушення, передбачене ст. 383 КК України є злочином проти правосуддя, у зазначеній категорії справ потерпілим виступає держава, яка гарантує здійснення правосуддя, а отже юридична або фізична особа, крім органів державної влади, не можуть бути потерпілими у кримінальних провадженнях з правовою кваліфікацією за ст. 383 КК України, проте є очевидним, що у разі направлення неправдивого повідомлення про вчинення злочину конкретною особою істотно зачіпаються права та інтереси цієї особи, яка стає фігурантом відповідного кримінального провадження.
Честь, гідність та ділова репутація особи є об`єктами цивільних прав, які захищаються законом.
За приписом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Аналізуючи норми ст. 55 КПК України, беручи до уваги об`єкт та об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 383 КК України, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що на даній стадії кримінального провадження ОСОБА_4 завдано шкоди у кримінальному провадженні,
Таким чином, з огляду на те, що обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження слідчим обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 15.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим, не встановлено, відтак висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
З урахуванням положень частини 4 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Що стосується вимог скарги про визнання постанови від 15.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим протиправною та зобов`язання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої, слід зазначити, що, слідчий суддя не наділений такими повноваженнями у розрізі приписів визначені ст. 303 КПК України, та виходи за їх межі яких він не має права.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40, 55, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим від 15.04.2019 у кримінальному провадженні № 0002721 за ч. 1 ст. 383 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: