ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/2122/19 (пр. № 1-кп/201/575/2019), відомості про яке 15 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 14 лютого 2019 року приблизно о 13.00 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , побачив на тумбочці у коридорі чотири купюри номіналом по 100 гривень кожна та одну купюру номіналом 20 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_5 , та які він визначив об`єктом свого злочинного посягання, і у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв своєю правою рукою з тумбочки чотири купюри номіналом по 100 гривень кожна та одну купюру номіналом 20 гривень, на загальну суму 420 грн., після чого сховав їх у праву кишеню одягнених на ньому джинсів.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 разом з викраденими грошовими коштами залишив місце скоєння кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 420 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий, повністю відшкодував завдану шкоду, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України або пов`язаного з реальним його відбуванням, в той же час, покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам індивідуальності, розумності і достатності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1