Справа № 346/6194/18
Провадження № 11-кп/4808/212/19
Категорія ч.2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою освітою, непрацюючий, на утриманні має двох малолітніх дітей, депутатом не обирався, не судимий, громадянин України,
визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 121 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, на 6 (шість) років позбавлення волі.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_8 час його фактичного затримання органом дізнання з 19 год. 30 хв 12 жовтня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної та судово-хімічної експертизи в сумі 16 867,37 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Злочини вчинено за таких обставин.

Так, 12.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розпивав алкогольні напої з останнім, в ході чого між ними виник конфлікт на побутовому ґрунті. Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, реалізовуючи свій злочинний умисел, умисно наніс ОСОБА_12 удари руками та ногами в різні ділянки тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта від 03.12.2018р. характер, морфологічні ознаки та об`єм тілесних ушкоджень на шкірі, в м`яких тканинах та на кістках скелету ОСОБА_12 дозволяють стверджувати про те, що вони утворились від, що найменш, 19-разової дії в ділянки тіла ОСОБА_12 тупих предметів.

Згідно висновку експерта при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки і живота та органів черевної порожнини із синцями в ділянці грудної клітки та живота, двобічними переломами ребер, крововиливами в міжреберні м`язи, правий купол діафрагми, множинними розривами тканини печінки, що ускладнилось масивною кровотечею в черевну порожнину; закриту внутрішньочерепну травму із крововиливами під м`які мозкові оболонки обох тім`яних та лівої скроневої часток; забій м`яких тканин голови у вигляді забійних ран, синців та саден обличчя, крововиливів в м`які тканини голови; синці шиї, правої підключичної ділянки, в ділянках правого плечового суглобу, лівого передпліччя, правої китиці, правого стегна, передньо-верхньої ості правої клубової кістки.

Закрита травма грудної клітки і живота та органів черевної порожнини із синцями в ділянці грудної клітки та живота, двобічними переломами ребер, крововиливами в міжреберні м`язи, правий купол діафрагми, множинними розривами тканини печінки, що ускладнилось масивною кровотечею в черевну порожнину має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. У зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 , невідомий перебіг та наслідки закритої внутрішньочерепної травми із крововиливами під м`які мозкові оболонки обох тім`яних та лівої скроневої часток, встановити якого ступеня тяжкості вона має ознаки немає можливості. Всі інші тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 , мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Характер та морфологія тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 , свідчать про те, що всі вони утворились прижиттєво.

Смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати внаслідок закритої травми грудної клітки і живота та органів черевної порожнини із синцями в ділянці грудної клітки та живота, двобічними переломами ребер, крововиливами в міжреберні м`язи, правий купол діафрагми, множинними розривами та розміщеннями тканини печінки, що ускладнилось масивною кровотечею в черевну порожнину.

У своїй АС прокурор та потерпілий ОСОБА_10 , не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, вважають оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просять вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 19 год. 30 хв. 11.10.2018 року

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали подані АС, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, а саме 9 років позбавлення волі; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти поданих АС, просить вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора та потерпілого слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 121 КК, відповідає встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Як зазначено у вироку, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_8 покарання, суд визнав його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, учасник АТО, позитивна характеристика з місця служби. Обставину, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції визнано правильно вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Покликання прокурора та потерпілого на незаконність вироку щодо ОСОБА_8 в частині невідповідності призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то вони є слушними. У п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У п. 8 вказаної вище Постанови зазначено, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. Призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, Коломийським міськрайонним судом, не було враховано в повній мірі ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також те, що злочин вчинений був ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, а також кількість нанесених ударів потерпілому прижиттєво і такі дії призвели до смерті потерпілого. Таким чином, судом не враховано обставини, за яких вчинено злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного. Окрім цього, згідно висновку експерта від 03.12.2018 року, що тілесні ушкодження на шкірі, в м`яких тканинах та на кістках скелету ОСОБА_12 утворились від, щонайменш 19-разової дії в ділянки тіла потерпілого, що на думку колегії суддів свідчить про особливу жорстокість скоєного ОСОБА_8 злочину. На думку колегії суддів, обставини вчинення ОСОБА_8 злочину свідчать про його злочинну спрямованість, а тому застосування положень ст. 69 КК та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.2 ст. 121 цього Кодексу позбавлення волі на строк 6 років, є несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даних про його особу. За таких обставин, колегія суддів вважає, що таке покарання, призначене ОСОБА_8 із застосуванням положень ст. 69 КК, є явно несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення та його особі через м`якість.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, зокрема, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.4 ч.1 ст.409 цього ж Кодексу, а також з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання через його м`якість. За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_8 , слід скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст.12 цього ж Кодексу є тяжким злочином, а тому вид і строк покарання повинні призначатися в межах санкції за вказаний злочин. Поряд з вищенаведеним, колегія суддів враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_8 покарання та дані про його особу, зокрема: повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, що на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, був учасником АТО, позитивну характеристику з місця служби, а також, те, що він негативно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку в психоневрологічному кабінеті не перебуває, а згідно довідки Коломийської ЦРЛ №942 від 18.10.2018 року він перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті в групі профілактичного спостереження з 26.12.2016 року.

Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин і даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК 8 років позбавлення волі, оскільки підстав для призначення мінімального строку за даний злочин колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, прийшла до переконання, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Колегія суддів звертає також увагу і на те, що припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Таким чином, посилання у вступній частині вироку Коломийського міськрайонного суду на ст.89 КК, є неприпустимим, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судимість засудженого ОСОБА_8 погашена і він є особою, яка не має судимості.

Відповідно до положень ст. 420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З урахуванням вищевикладеного, АС прокурора та потерпілого підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 414, 420 КПК колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати за м`якістю призначеного йому покарання та постановити новий вирок в цій частині.

Визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.2 ст. 121 КК і призначити йому покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.

Виключити із вступної частини вироку посилання на статтю 89 КК, як помилково зазначену.

В решті вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з часу вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5