Справа № 333/6198/19
Провадження № 1-кс/333/2522/19
УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2019 року, в період часу з 12.00 до 12.20 годин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на сходинковій площі між другим та третім поверхом шостого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході раптового словесного конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за допомогою предмета, який має колючо-ріжучі властивості, наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше одного удару, спричинивши останній, згідно довідки КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗОР, поєднану травму, таракоабдоминальне поранення справа, сковзне поранення нижньої долі правої легені, поранення діафрагми, поранення печінки, не проникаюче поранення грудної клітини зліва, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_8 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з вчасно наданою співробітниками КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗОР медичною допомогою.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке кваліфікується за ознаками закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час якого особа виконала усі дії які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин які не залежали від її волі.

25.10.2019 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: довідкою на ім`я ОСОБА_8 з КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗОР від 24.10.2019 року; протоколом огляду місця події від 24.10.2019 року, в ході якого оглянуто приміщення під`їзду № 6 буд. № 18 по вул. Європейська у м. Запоріжжя; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , 1995 р.н., яка пояснила, що 24.10.2019 року, в період часу з 12.00 до 12.20 години, вона вийшла з маршрутного таксі на зупинці загального транспорту «Європейська» по вул. Чумаченко у м. Запоріжжя, де направилась в супермаркет «АТБ». Придбавши там продукти харчування, вона направилась додому. Підходячи до під`їзду № 6, де вона мешкала, помітила раніше невідомого чоловіка, який одягнений в синю курточку та темні штани, віком 35-40 років, якого добре запам`ятала та зможе впізнати. Цей чоловік зайшов за нею до приміщення під`їзду та коли вона підіймалась по сходинкам, між 2 та 3 поверхами чоловік підійшов та наніс їй ззаду не менше двох ударів в область спини, від чого вона почала кричати та чоловік втік з місця скоєння злочину; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.10.2019 року в ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка нанесла їй ножові поранення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , 1987 р.н., який пояснив, що 24.10.2019 року, близько о 12.15 годині, він знаходився вдома та саме в цей час він почув у приміщенні під`їзду крик, але не звернув уваги, так як думав що це крикнули якісь діти. Після цього одразу на його телефон зателефонувала ОСОБА_8 , яка повідомила про те, що їй нанесено ножове поранення у приміщенні під`їзду; протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено ОСОБА_6 та серед якого виявлено та вилучено у ванній кімнаті замочену курточку синього кольору та штани темного кольору; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_6 .

Слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому як запобіжний захід - тримання під вартою відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України з наступних підстав та ризиків, передбачених ч.ч. 1, 2, З ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може:

1)переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_6 веде асоціальний спосіб життя, не має стійких соціальних зав`язків у м. Запоріжжі (не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований);

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

На підставі вищевказаної інформації, враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років,

слідство приходить до висновку, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що

передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного, підстави та ризики, які існують, оскільки інші запобіжні заходи не обмежують пересування особи та не можуть у повному обсязі запобігти зазначеним ризикам, з наступних підстав:

-при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний

зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований,

житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи

характер вчиненого злочину, відсутність постійного джерела доходу у

підозрюваного, відсутність стійких соціальних зв`язків, є ризик того, що

ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування, а також

може вчинити нове кримінальне правопорушення;

-особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання

підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були

представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не

працевлаштований та не має постійного джерела доходів, а також злочин вчинений

проти життя та здоров`я особи, унеможливлює застосування відносно нього

запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти вказаного клопотання заперечував, додатково пояснивши, що вину у скоєному кримінальному правопорушенні він не визнає.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею було встановлено, що 24.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (кримінальне провадження № 0003686).

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено розпис ОСОБА_6 та його захисника щодо вручення останнім 25.10.2019 року об 13 год. 50 хв. копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
25.10.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 115 КК України, наступними доказами: витягом з ЄРДР, даними встановленими з рапортів, даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 24.10.2019 року та доданої до нього фото таблиці, даними, встановленими з довідки КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» ЗМР № 19 від 24.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу допиту ОСОБА_8 від 24.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 24.10.2019 року, заявою ОСОБА_8 про визнання її потерпілої від 24.10.2019 року, даними з протоколу обшуку від 24.10.2019 року, даними, встановленими з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.10.2019 року, даними, встановленими з довідки про звільнення, повідомленням про підозру від 25.10.2019 року.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного (обвинуваченого) у розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного (обвинуваченого), способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, санкцією якої передбачено покарання від 7 до 15 років.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме змогу знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, згідно пред`явленої ОСОБА_6 підозри, останній підозрюється у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, потерпіла підтверджує факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, то залишається існувати ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків, який, на переконання слідчого судді, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.
На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, знищенню, схованню або спотворенню будь яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконному впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003686 від 24 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 22 грудня 2019 року (включно).

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 22 год. 30 хв. 24.10.2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1