БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/30/19
Справа № 382/211/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2019 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
представника органу пробації ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000409 від 06.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 року близько 19 години 00 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі ПДР України), згідно з яким: «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21213», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває в його користуванні та на праві власності належить ОСОБА_9 , рухаючись проїжджою частиною вулиці Толбухіна, навпроти житлового будинку № 80 в м. Яготин Київської області, в напрямку автодороги Київ-Харків, в порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну», та п. 2.3 д) ПДР України, згідно з яким «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявивши неуважність під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», різко змінив напрямок свого руху, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, по якому рухалася пішохід ОСОБА_10 в попутному з ним напрямку, чим порушив вимоги п. 1.10 ПДР України, відповідно до якого «узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней)», де в подальшому здійснив наїзд на останню.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1/Т від 12.01.2019 року, при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: внутрішньочерепна травма (садно та синець обличчя, крововиливи у м`які тканини голови, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку); закрита травма грудної клітки (перелом ребер з крововиливами у оточуючі м`які тканини); відкритий перелом кісток лівого передпліччя; відкритий перелом кісток правої гомілки; закритий перелом кісток лівої гомілки.
Смерть ОСОБА_10 наступила від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа.
Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настанні смерті від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), оцінюються в сукупності і відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до смерті. Дані ушкодження могли утворитися під час дорожньо-транспортної пригоди у пішохода, який знаходився у вертикальному положенні та під час первинного контакту був розвернутий спиною до транспортного засобу.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 б), 2.3 д), 2.9 а), 10.1, 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_10 .
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого
25.06.2019 року між прокурором Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000409 від 06.11.2018 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Окрім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КК та КПК України, відтак, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні у присутності свого захисника просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Захисник обвинуваченого просив затвердити вказану угоду.
Потерпіла в судовому засіданні підтвердила свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості та не заперечувала проти її затвердження.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнає, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови, форма та зміст угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Документи, надані стороною обвинувачення на підставі ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати за проведення експертизи, відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,

УХВАЛ И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.06.2019 року, укладену між прокурором Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.06.2019 року покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи, або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 12-1/2220 від 06.12.2018 року) в розмірі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок; інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 12-1/2493 від 03.01.2019 року) в розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок; судово-трасологічної експертизи (висновок експерта № 3/2169 від 14.12.2018 року) в розмірі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок; судової автотехнічної експертизи (висновок експерта № 19/12-1/8/9-СЕ/19 від 21.01.2019 року) в розмірі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 00 копійок; судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № 10-50 від 29.01.2019 року) в розмірі 20 051 (двадцять тисяч п`ятдесят одна) гривня 35 копійок; в загальному розмірі 27 773 (двадцять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 35 копійок.
Речові докази автомобіль марки «ВАЗ-21213», д.н.з. НОМЕР_1 , передній бампер автомобіля марки «ВАЗ-21213», підголівник, чохол керма та змиви з салону автомобіля передати для використання ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1