Постанова

Іменем України
25 липня 2019 року

м. Київ
Справа № 299/2337/17
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4806/402/18

Провадження № 51 1800 км 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника ПАТ «Державний ощадний банк України» адвоката Юрківа,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06 січня 2017 року, щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року.

Зміст судових рішень і встановлені обставини
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 квітня

2018 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , його звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 388 ч. 1 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000006 закрито.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції представником ПАТ «Державний ощадний банк України» адвокатом ОСОБА_8 06 листопада 2018 року було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року в задоволенні клопотання ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Виноградівського районного суду від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 відмовлено.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України», просить ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що саме за завою ПАТ «Державний ощадний банк України»

06 січня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 ч. 1 КК України, однак органом досудового розслідування ПАТ «Державний ощадний банк України» про закінчення досудового розслідування не повідомлялося. Указує на те, що незаконні дії посадових осіб ТОВ «Консервний завод «Універ» полягали у розтраті і прихованні заставленого майна банку, а тому кримінальне провадження стосується майнових прав та інтересів ПАТ «Державний ощадний банк України». Вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, представника банку жодного разу не викликали для дачі пояснень, не досліджувалось питання заподіяння шкоди ПАТ «Державний ощадний банк України» та її розміру. Звертає увагу на те, що копію рішення суду першої інстанції отримано випадково 01 листопада 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, на адресу банку вона не направлялась. Указує на те, що всі зазначені обставини судом апеляційної інстанції проігноровано.

Заперечень на касаційну скаргу представника ПАТ «Державний ощадний банк України» від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу обґрунтованою та просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Апеляційна скарга повертається, якщо: особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ст. 399 ч. 3 КПК України).

Мотивуючи своє рішення про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначив, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не визнаний потерпілою особою та цивільним позивачем у кримінальному провадженні, судом не вирішувались питання щодо речових доказів, конфіскації майна, які б торкались інтересів ПАТ «Державний ощадний банк України», а тому апелянт не входить у коло осіб, які мають право на апеляційне оскарження, визначених у ст. 393 КПК України, і не має права на апеляційне оскарження.

Доводи касаційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України).
Згідно за ст. 288 ч. 5 КПК України ухвала судупро закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу мають право подати, у тому числі інші особи у випадках, передбачених КПК України (ст. 393 ч. 1 п. 10 КПК України).
Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене (Рішення від

25 грудня 1997 року № 9-зп, Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Висновок про правозастосування норм ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України щодо права на оскарження судового рішення до суду вищого рівня міститься в постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року в справі № 5-347 кс 15 щодо ОСОБА_9 , прийнятій за результатами розгляду справи з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених КПК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Зокрема, у постанові зазначено, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ст. 24 ч. 2 КПК України.
Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Правило дотримання семиденного строку на оскарження інших ухвал суду першої інстанції з дня їх оголошення, передбачене ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
За змістом ст. 117 ч. 1 КПК України строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000006 за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України».

Про дату, час і місце розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ПАТ «Державний ощадний банк України» не повідомлялося та його представник у судове засідання не викликався, копія ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 квітня 2018 року на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» не направлялася.
У апеляційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України» адвокат ОСОБА_8 зазначав, що про зазначене рішення суду першої інстанції дізнався лише 31 жовтня 2018 року із Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначених в ухвалі Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 квітня

2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Консервний завод «Універ», у період часу з 16 липня 2016 року по 10 листопада 2016 року вчинив розтрату та приховання заставленого майна, яке на підставі договору застави обладнання від 25 березня 2011 року № 250311-о перебуває в заставі ПАТ «Державний ощадний банк України», узгоджена заставна вартість якого дорівнювала 50 137 доларів США.
У порушення вимог ст. 370, ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції не врахував зазначених обставин, їх не з`ясував та не перевірив і своє рішення належним чином не мотивував, а тому його висновок про відсутність підстав для поновлення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ОСОБА_8 строку на апеляційне оскарження ухвали щодо ОСОБА_6 є передчасним.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга представника ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволенню частково.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3