Справа № 691/830/19
Провадження № 1-кс/691/260/19
У Х В А Л А

31 липня 2019 рокум.Городище

Слідчий суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,особи стосовно майна якої вирішується питання арешту ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,-

встановив :

начальник Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за №0000092 внесеного 14 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

У клопотання прокурор просить накласти арешт на майнов в рамках кримінального провадження за №0000092 внесеного 14 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України у виді урожаю сільськогосподарських культур на земельних дялянках, які отримані в користування ФГ «Агро-Еко Плюс» без належної правової підстави, та використовуються шляхом самозахвату.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

ОСОБА_4 , як особа стосовно майна якої, вирішується питання арешту, заперечив проти обґрунтованості клопотання з підстав його надуманості, законних підстав для звернення з таким до суду, як то визначає чинне законодавство, порушення його прав та інтересів, як особи, яка користується земельними ділянками на підставі дозволу Мліївської сільської ради, здійснює плату за користування ними, при цьому не є підозрюваним у кримінальному провадженні, не заявляв цивільний позов, не викликався до правоохоронних органів, не повідомлявся про визнання спірних земельних ділянок, речовими доказами та просив не створювати перешкод у збиранні врожаю сільськогосподарських культур, згідний відшкодувати шкоду, якщо така спричинена.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, ОСОБА_4 як особу стосовно майна якої, вирішується питання арешту, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

На підставі ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В обґрунтування клопотання прокурора покладено, що досудовим розслідуванням встановлено, при здійсненні перевірок з питань дотримання правового користування фізичними та юридичними особами земельних ділянок державної та комунальної форми власності, які розташовані на території Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, випадки використання ФГ «Агро-Еко Плюс» таких земельних ділянок без правовстановлюючих документів всупереч установленому законодавством порядку, чим завдано державі значної шкоди. За фактом самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення упродовж 2018 ОСОБА_5 слідчим відділенням Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області відкрито кримінальне провадження №0000108, у якому закінчено досудове розслідування та направлено обвинувальник акт до Городищенського районного суду з правовою кваліфікацією дій керівника ФГ «Агро-Еко Плюс» за ч.1ст.197-1 КК України. 28 травня 2019 року слідчим СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП вЧеркаській області за участю землевпорядника Мліївської сільської ради у присутності прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури за участі понятих, виявлено, що вказані земельні ділянки оброблені плугом та засіяні сільськогосподарськими культурами. Із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 встановлено, що вищезазначені земельні ділянки передані у комунальну власність Мліївської сільської ради, але не пройшли процедуру реєстрації та на аукціон не виставлялися у зв`язку з чим, не могли бути передані у користування третіх осіб. Також договори оренди на вказані земельні ділянки із ФГ «Агро-Еко Плюс» сільською радою не підписувалися та станом на травень поточного року ОСОБА_4 самовільно, без передбаченого законом дозволу знову зайняв вказані земельні ділянки та засіяв сільськогосподарськими культурами.На підставі встановленого, начальником Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури внесено відомості до ЄРДР за №0000092 від 14 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.197-1КК України.Разом з тим до Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури надійшов лист Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області про те, що на території Мліївської ОТГ с.Старосілля без правовстановлюючих документів використовуються земельні ділянки загальною площею 48,8431 га.

04 липня 2019 року до Городищенського районного суду Черкаської області надійшло вищевказане клопотання з проханням накласти арешт на майно ФГ «Агро-Еко Плюс», а саме на урожай сільськогосподарської культури, що знаходиться на земельних ділянках сільськогосподарського призначення в адміністративних межах с.Старосілля Городищенського району Черкаської області Мліївської ОТГ за межами населеного пункту, загальною площею 48,8431га.. Постанови слідчого про визнання урожаю сільськогосподарської культури речовим доказом в кримінальному провадженні №0000092 до суду слідчому судді не надано. Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор мав обґрунтувати конкретну мету, з якою подається клопотання про накладення такого арешту. Такою метою, із пояснень прокурора визначено необхідність відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів доданих до клопотання, у зв`язку із самостійним виявленням прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України, 14 червня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 (а.с.2). Підставою внесення таких даних до ЄРДР став факт самовільного зайняття протягом 2018 року земельних ділянок сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, а саме с.Старосілля, загальною площею 48,843 га, чим завдано шкоди державі на суму 92911 грн. (а.с.2).. Вказана обставина підтверджується рапортом начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 14 червня 2019 року (а.с.3). Відповідно до постанови про виділення матеріалів кримінального провадження від 21 червня 2019 року, з кримінального провадження №0000108 від 07 серпня 2018 року виділено копію протоколу огляду місця події від 28 травня 2019 року та інші матеріали для долучення до матеріалів кримінального провадження №0000092 і доручено досудове розслідування слідчому відділу Городищенського відділення Смілянського відділу Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області (а.с.4). Згідно протоколу огляду місця події від 28 травня 2019 року з фототаблицями, під час огляду було встановлено, що земельні ділянки розташовані в адміністративних межах с.Старосілля, з кадастровими номерами :02:001:1790 площею 8,5 га, :02:001:1769 площею 18,2526 га, :02:001:1763 площею 5,8905 га, :02:001:001:1770 площею 16,2 га на момент огляду були засіяні (а.с.5-8). Із протоколу допиту свідка землевпорядника Мліївської сільської ради ОСОБА_6 від 05 червня 2019 року, слід вбачати, що вказані земельні ділянки передані у комунальну власність Мліївській сільській раді, але не пройшли процедуру реєстрації та на аукціон не виставлялися у зв`язку з чим не могли бути передані у користування третіх осіб, а договори оренди не підписувалися із «Агро-Еко Плюс», Мліївською сільською радою станом на травень поточного року і таким чином ОСОБА_4 самовільно зайняв земельні ділянки (а.с.9-10). За даними листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13 червня 2019 року №10-23-0.4-666/90-19, ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП і видано припис щодо усунення порушення земельного законодавства (а.с.11), що підтверджується Актами перевірок дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 24 травня 2019 року (а.с.12-13), протоколом про адміністративне правопорушення від 24 травня 2019 року (а.с.14), припеисом від 24 травня 2019 року (а.с.15), повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення від 24 травня 2019 року (а.с.19). Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за адресою с.Старосілля Мліївської об`єднаної територіальна громада становить 92911 грн. (а.с.16). На підставі вище зазначеного розрахунку Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області стосовно ОСОБА_7 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 07 червня 2019 року (а.с.18), про розгляд справи про адміністративне правопорушення повідомлявся ОСОБА_8 , що підтверджується повідомленням від 24 травня 2019 року (а.с.19). Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту-земельної ділянки від 10 липня 2019 року №291-ДК/441/АП/09/01-19, в результаті перевірки державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання законодавства України про охорону земель ОСОБА_9 встановлено, що вимоги припису щодо усунення порушення ФГ «Агро-Еко Плюс» не виконані. Слідчий суддя, аналізуючи зміст матеріалів клопотання, зауважує, що в Актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства, приписах компетентного органу, постанові про накладення адміністративного стягнення і у змісті клопотання прокурора про арешт майна різниться прізвище керівника ФГ «Агро-Еко Плюс» ОСОБА_4 , шляхом його написання, як ОСОБА_7 .

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен керуватися п.п. 3-5 ч. 2 ст. 173 КПК України та враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Злочин, передбачений ч.1 ст.197-1 КК України, є злочином з матеріальним складом, при цьому в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б могли підтвердити завдання значної шкоди. Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів досудового розслідування доданих до клопотання, остільки матеріали кримінального провадження слідчому судді не надані, вбачається, що в кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру. Вартість сільськогосподарської культури кукурудзи, а так само і точна кількість, які посіяні на зазначених в клопотанні земельних ділянках, слідчим не встановлена та не визначена, прокурором слідчому судді не обґрунтована. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при винесенні судового рішення взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.При цьому, слід звернути увагу, що керівник ФГ «Агро-Еко Плюс» ОСОБА_4 ,при розгляді клопотання, просив суд взяти до уваги і відповідно оцінити розумність та співрозмірність обраного заходу забезпечення кримінального провадження та не обмежувати його права користування майном без належної на те правової підстави. Крім того, прокурор в своєму клопотанні не визначив точний перелік майна, індивідуальні ознаки, його вартість, що не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, та позбавляє можливості визначити порядок виконання ухвали, проведення конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості даного майна. Так в клопотання вказано лише про необхідність накладення арешту на урожай с/г культури, що є недостатнім. При цьому слідчий суддя враховує, що цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція вказаної статті Кримінального Кодексу не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Також ч. 2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98КПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчому судді не доведено з огляду на вищезазначене і можливості збереження на сільськогосподарських культурах, як зазначено в мотивувальній частині клопотання, які були засіяні на спірних земельних ділянках, можливого збереження на собі слідів кримінального правопорушення, набуття такого майна кримінально-противоправним шляхом.

Санкція ч.1ст.197-1КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації урожаю.

Відомості про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0000092 відсутні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2ст.173 КПК України.Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.Так, з урахуванням положень ст. 2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора та відповідати вимогам закону. В ході розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на врожай у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При прийнятті рішення за клопотанням прокурора, слідчий суддя, оцінив і пояснення ОСОБА_4 про те, що арешт урожаю кукурудзи унеможливить збір такого, не видаватиметься за можливе проведення польових робіт та матиме місце пряме порушення його прав, як особи, яка отримала від органу місцевого самоврядування земельні ділянки для користування та сприятиме вчиненню інших протиправних дій, які будуть піддаватися перевірці правоохоронними органами, загрози знищення, переробки чи приховування вищезазначеного майна не вбачає, так як зацікавлений в отриманні доходу від збору врожаю, сплаті податків і доведення перед судом своєї невинуватості в самовільному захваті земель.Слідчий суддя погоджується із доводами ОСОБА_4 про те, що прокурором не аргументовано для яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення мають значення ділянки та врожай сільськогосподарських культур.

Частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу

За таких обставин, достатніх підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно слідчим суддею не встановлено, отже, слід відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 170-173, 276-279 КПК України, слідчий суддя-

ухвалив :

У задоволенні клопотання сторони кримінального провадження начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Черкаського Апеляційного Суду.

Повний текст ухвали суду складено 02 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1