ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/128/19 Справа № 699/76/17 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8
потерпілихОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрушки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , гр.України, інваліда І групи «Б» загального захворювання, утриманців не має, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
До набрання вироком законної сили обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду після проголошення вироку.
Початок строку відбування покарання рахується з часу взяття під варту, тобто з 24 квітня 2019 року.
Задовольно частково пред`явлений потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , у відшкодування майнової шкоди 18.739,35 грн, у відшкодування моральної шкоди 200000 грн та процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 8550,00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 5150,16 грн. за проведення судових експертиз.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 31.07.2016 року, близько 22 години 40 хвилин, порушуючи пункт 2.1 а) Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, порушуючи вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мопедом «Альфа», без державних номерних знаків, експлуатацію якого заборонено, відповідно до пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вулиці Шкільній напроти будинку №3 в селі Петрушки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зі сторони центру села в напрямку виїзду з села, порушив вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, з моменту виникнення перешкоди для його руху, у вигляді пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася в попутному напрямку та яку він об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на останню.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 01.08.2016 №05-11-02/97, смерть ОСОБА_12 настала від набряку головного мозку, який розвинувся внаслідок черепно-мозкової травми: перелому кісток черепу, субдуральної гематоми, кровиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які покриви потиличної ділянки голови. Між тілесними ушкодженнями у вигляді черепно-мозкової травми: перелому кісток черепу, субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які покриви потиличної ділянки голови та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Всі виявлені тілесні ушкодження на тілі трупу ОСОБА_12 могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мопеда «Альфа», без державних номерних знаків, ОСОБА_7 , а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 21.12.2016 №4/1960 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не погоджуючись з вироком районного суду вважає вирок суду незаконним через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, оскільки покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, яке суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 є занадто мяким. Просить вирок районного суду щодо ОСОБА_13 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Дослідити висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_13 та характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_13 . Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_13 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити останньому покарання у виді 8 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін. Вважає, що покарання яке призначену судом першої інстанції є несправедливим. Обвинувачений визнав вину лише частково, у вчиненому не розкаявся та не вибачився перед батьками загиблої дитини, не вжив жодних мір по відшкодуванню потерпілими матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін. Обґрунтовує свої мотиви аналогічними доводами, як в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду, застосувати вимоги ст.69 КК України, призначивши більш мяке покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.2 ст.286 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого. Разом з тим вказує, що у Криклі діагнастовані хвороби, які необхідно терміново лікувати, але рекомендоване лікування він не зможе отримувати в місцях позбавлення волі. Районним судом були відхилено клопотання про дослідження вказаних обставин та клопотання у проведенні повторної комісійної судово-медичної експертизи, а тому судовий розгляд є неповним у зв`язку з чим, призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки не відповідає особі обвинуваченого та явно є суворим.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи потерпілих, які підтримали свої апеляційні скарги та просили вирок районного суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_13 покарання і призначити останньому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та потерпілих і просили зменшити призначене судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.286 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на підставі об`єктивних доказів, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції та яким надана відповідна оцінка, що не оспорюється в апеляційних скаргах.
Дії Криклі судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст.286 КК України та не оспорюються сторонами кримінального провадження, тому суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Судом першої інстанції вищевказані вимоги Кримінального кодексу та Постанови Пленуму ВСУ про "Про практику призначення судами кримінального покарання" дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що обираючи строк покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який хоча вчинений з необережності, проте відноситься до категорії тяжких злочинів, основною причиною його вчинення стало перебування за кермом мопеда, особою, яка крім того, що не мала права керуватия транспортним засобом, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.
Приділяючи увагу позитивній характеристиці обвинуваченого, який має незадовільний стан здоров`я (хронічні захворювання), до кримінальної відповідальності притягується вперше, перебуває на обліку у психіатра, що підтверджується довідкою № 115 виданою 24.11.2016 року Корсунь-Шевченківською ЦРЛ., суд звернув уваги на тяжкі наслідки, що настали від кримінального правопорушення, загибель неповнолітньої дитини. Крім того, обвинувачений частково визнав свою вину.
При призначенні ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, обставин кримінального правопорушення, врахувавши наявні у Криклі хронічні захворювання, який є інвалідом 1 групи «Б», яка була надана Криклі спеціалістами МСЕК, якою встановлено третю ступінь обмеження життєдіяльності до самообслуговування, а також третю ступінь до пересування та трудової діяльності, перебуває на обліку у лікаря психіатра, вчинив один епізод злочинної діяльності, раніше не судимий, вирішив не призначати максимальне покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України та прийшов до обгрутованого висновку про призначення покарання вмежах санції ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, так як ОСОБА_13 не мав прав на керування транспортними засобами, що є достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, при цьому не є мінімальним, тому апеляційні скарги прокурора та потерпілого задоволенню не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів проаналізувавши зміст скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у тому числі ретельно перевірив доводи про призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України приходить до висновку про відсутність підстав для пом`якшення засудженому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_13 визнав частково вину, шкоду не відшкодував, вчинив злочин, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того покарання покарання ОСОБА_13 призначене ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст.286 КК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного Криклі покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.
Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404,405,407,419 КПК України,

ухвалила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду учасниками кримінального провадження протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді