В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
за участю законного представника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0004700 від 06.06.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, з початковою загальною середньою освітою, учня 11-го, «А» класу середньої загальноосвітньої школи №234 м.Києва, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 05.06.2019 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, знаходився в приміщенні магазину «PULL&BEAR», що розташований в торговому центрі «Скаймол» по проспекту Ватутіна, 2-т, в місті Києві, при цьому у ного виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночих джинсів та жіночих шортів, що належать ТОВ «Пул Енд Беа Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, взяв вказані вище жіночі джинси, артикул 5689/103/426/34, вартістю 255 гривень 95 копійок, та жіночі джинсові шорти, артикул 5693/303/427/34, вартістю 215 гривень 20 копійок, з якими направився до примірочної.

Після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи в примірочній, руками відірвав з вказаних речей захисні магніти та поклав жіночі джинси та жіночі шорти до власного пакету, після чого направився до виходу з примірочної.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , не маючи наміру сплачувати за речі, які належать ТОВ «Пул Енд Беа Україна», пройшов повз касову зону та рамку магнітного контролю. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припинені працівниками служби охорони.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 намагався завдати ТОВ «Пул Енд Беа Україна» матеріального збитку на суму 471 гривня 15 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 05.06.2019 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, він, знаходився в приміщенні магазину «PULL&BEAR», що розташований в торговому центрі «Скаймол» по проспекту Ватутіна, 2-т, в місті Києві, де вирішив вчинити крадіжку жіночих джинсів та жіночих шортів, він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв жіночі джинси та жіночі джинсові шорти, з якими направився до примірочної, де руками відірвав з вказаних речей захисні магніти та поклав жіночі джинси та жіночі шорти до свого пакету, після чого, направився до виходу з примірочної та пройшов повз касову зону та рамку магнітного контролю, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припинені працівниками служби охорони.

Свою винність ОСОБА_6 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та не оспорював в судовому засіданні вищезазначені фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні органом досудового розслідування.

Дані обвинуваченим ОСОБА_6 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Винність ОСОБА_6 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який навчається, за місцем навчання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, засудив свій вчинок, вчинив злочин у неповнолітньому віці.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у віці 17 років, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, що визначають відповідні види покарань і їх строки, які можуть бути призначені неповнолітнім з огляду на конкретний вік неповнолітнього, суд приходить до висновку, що серед переліку видів покарань, передбачених санкцією ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 може бути призначене покарання за вказаний злочин у виді штрафу.
Разом з тим, при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_6 , суд враховує положення ст.497 КПК України про те, що, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, відповідно до вимог ст.105 ч.1 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Виходячи з вищезазначених вимог закону, судом були досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є неповнолітнім, навчається, за місцем навчання характеризується позитивно, вчинив злочин у неповнолітньому віці, за час, що минув з моменту вчинення правопорушення не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся в суді у вчиненому, засудив свій вчинок та висловив запевнення щодо невчинення в майбутньому злочинів.
А тому, з урахуванням наведених позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_6 , який вчинив злочин середньої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу ОСОБА_6 , який вчинив злочин середньої тяжкості, вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України у вигляді застереження.
Речові докази по справі: опитичний диск DVD-R TM «ARITA», на якому перебуває відеозапис з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м.Київ, пр-т.Ватутіна, 2-Т, від 05.06.2019 року, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, 484, 485, 490, 497 КПК України, ст.105 КК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч.1 ст.105 КК України від призначеного покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України, у вигляді застереження.
Запобіжний захід ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався.
Речові докази по справі: опитичний диск DVD-R TM «ARITA», на якому перебуває відеозапис з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від 05.06.2019 року, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: