Справа № 362/4343/19
Провадження № 1-кс/362/1494/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001028 від 24.07.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 156 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в:

25.07.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.07.2019 р., приблизно о 17 годині 00 хвилин, малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшла до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де її зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона перебуває у родинних відносинах. Далі ОСОБА_7 , маючи на меті задовольнити свої сексуальні потреби, запросив останню зайти у приміщення будинку, під приводом навчити перегляду іграшки на мобільному телефоні. Так, ОСОБА_7 , користуючись відсутністю батьків малолітньої ОСОБА_8 та інших дорослих осіб, які б могли перешкодити вчиненню цього злочину, маючи умисел, направлений на вчинення розпусних дій, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 , є малолітньою та скориставшись безпорадним станом потерпілої, з огляду на її вік, з метою задоволення статевої пристрасті, запропонував останній зайти до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , на що остання погодилась.

Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , перебуваючи з нею наодинці, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та достовірно знаючи про її малолітній стан, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, підійшов до ОСОБА_8 , зняв з останньої штани та труси, тим самим оголив її статеві органи, після чого доторкнувся до статевих органів ОСОБА_8 . Вчинивши непристойні дотики, ОСОБА_7 , діючи умисно, задовольняючи у такий спосіб свої статеві потреби та статеву пристрасть, посягаючи таким чином на нормальний моральний розвиток малолітньої дитини і негативно впливаючи на психіку ОСОБА_8 , поцілував її у губи, проникнувши своїм язиком у ротову порожнину.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Підозра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку від 24.07.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.07.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 24.07.2019, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 24.07.2019, протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 24.07.2019 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

24.07.2019 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

24.07.2019 слідчим СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, за погодженням з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Посилання на один або кілька ризиків:

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідка та потерпілу у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний не одружений, останнім часом проживав не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину, існує реальний ризик залишення ним території Васильківського району з метою переховуватися від органів розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідка та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне, кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідка та потерпілої. Враховуючи, що ОСОБА_7 достовірно відоме місце проживання свідка та потерпілої, ОСОБА_7 може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, необхідно зазначити, що ОСОБА_7 , протягом липня 2019 року вчиняв розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_8 , що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, матиме можливість продовжити свою злочинну діяльність.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, а також враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_7 є неможливим, оскільки вищевказані запобіжні заходи за своїм характером та тяжкістю не зможуть запобігти вищеперерахованим ризикам.

Прокурор і слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, не обґрунтовуючи свої доводи та заперечення.

Захисники підозрюваного в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, проживання, має на утриманні батьків. Вважають, що відсутні ризики, на які посилається сторона обвинувачення, місце проживання підозрюваного віддалено від місця проживання потерпілої, відсутні докази що він вчинятиме тиск на потерпілу та її матір, тому просять обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обгрунтовуються, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001028 від 24.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Матеріали зазначеного кримінального провадження містять достатньо доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

24.07.2019 р. о 17-30 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

24.07.2019 р. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Як вбачається з наданого прокурором під час судового засідання та долученого до матеріалів справи протоколу огляду предметів від 25.07.2019 р. (роздруківки телефонної розмови), родичі підозрюваного ОСОБА_7 намагаються чинити тиск на законного представника потерпілої ОСОБА_9 з метою припинення кримінального провадження.

В порядку ст. 177 КПК України стороною обвинувачення обгрунтовано доведені та встановлені судом ризики про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні та продовжити свою злочинну діяльність.

Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що останній вчинив умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, такі міри обмеження особистої свободи будуть абсолютно не дієвими, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та встановлені і обґрунтовані у даному клопотанні ризики.

Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, суд своїми рішеннями повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (« Летельє проти Франції » ( Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 рок ).

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бєкчиєв проти Молдови; Мангурас проти Іспанії).

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення тяжкого злочину даним підозрюваним, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, високий ступінь ризику переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду, його вплив на свідків та потерпілу, обставини кримінального правопорушення (злочину), його роль у ньому, та визнання ним вини у його вчиненні, тому враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, є необхідність застосувати запобіжний захід, пов"язаний з триманням його під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (« Летельє проти Франції » ( Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року ).

З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, керуючись ст.182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд визначає у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, враховуючи обставини кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на думку суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 156 КК України, в кримінальному провадженні за № 0001028 від 24.07.2019 р. задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Плесецьке Васильківського району Київської області району, громадянина України, неодруженого, працюючого трубопровідником в Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів, що має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" терміном 60 діб, а саме: до «21» вересня 2019 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - 17 години 30 хвилин 24 липня 2019 року.

Визначити розмір застави, із врахуванням положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153680 гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- перебувати цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 ;

- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у вказаному кримінальному правопорушенні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рахунок №8661, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, банк отримувача (ГУ ДКСУ): Держказначейська служба України, м. Київ, код банку (МФО ГУДКСУ): 820172.

Відповідно до положень ч.ч.3 і 8 ст.182, ч.5 ст.194 КПК України обвинуваченому роз`яснити його обов`язки і наслідки їх невиконання, а саме - у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, зокрема прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1