ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1796/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-сс/819/353/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7
адвокатів: ОСОБА_8
ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000040 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 під варту у залі суду.

Залишено без задоволення клопотання про передачу підозрюваного ОСОБА_7 на поруки.

Строк тримання під вартою обраховано з 30.05.2019 року.

Строк дії ухвали до 27.07.2019 року.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 20.00 год. до 08.00 год. за адресою його мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 з застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що прокурором не доведено того, що потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручанні в права і свободи підозрюваного шляхом застосування до нього тримання під вартою, а також те, що існують обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, разом із тим, існують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиками, зазначеним у клопотанні.

Стверджує, що сама по собі тяжкість пред`явленої підозри за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України не може бути єдиною підставою для подальшого ув`язнення.

Посилається на те, що у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу зазначається ризик ухилення від органів досудового розслідування та суду, однак, не було враховано, що він 27.05.2019 року добровільно з`являвся за викликом слідчого для отримання підозри, а 30.05.2019 року для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Стверджує, що належним чином виконує процесуальні обов`язки.

Слідчим та прокурором не надано доказів на підтвердження того, що він заробляє на життя вчиненням корисливих кримінальних правопорушень, в цілому висновок в цій частині, на думку апелянта, є голослівним.

Підозрюваний вказує, що слідчим суддею не було враховано ряд обставини, зокрема те, що він має постійне місце реєстрації та мешкання, де проживає разом з цивільною дружиною, донькою, бабусею та її сином , те що він з 24.12.2018 року працює на посаді водія в ТОВ «Бізнесресурсінвест», в силу ст. 89 КК України є не судимим та має на утриманні батьків-пенсіонерів.

Вважає необґрунтованим висновок слідчого судді про те, що обраний запобіжний захід сприятиме запобіганню інших кримінальних правопорушенню та переховуванню від органів досудового розслідування.

За твердженням підозрюваного, відсутні підстави вважати, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення. Ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не наведено обґрунтованих ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Він не здійснює вплив на потерпілих та свідків, так як, не знайомий з ними та взагалі не причетний до злочину.

Апелянт вказує, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 просять оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати. Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 20.00 год. до 08.00 год. за адресою його мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 з застосуванням електронного засобу контролю.

Сторона захисту вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисники посилаються на необґрунтованість підозри, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.

Зазначають, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, яке відношення до даного кримінального правопорушення має ОСОБА_13 та в чому полягає їх попередня змова з ОСОБА_7 .

Адвокати твердять, що протокол огляду місця події від 26.01.2019 року не є доказом обґрунтованості підозри щодо причетності ОСОБА_7 до скоєння злочинів.

На думку адвокатів, текст підозри містить завідомо неправдиву інформацію щодо розміру матеріальної шкоди спричиненої потерпілій.

Захисники запевняють, що мають беззаперечні докази того, що працівниками СУ ГУНП в Херсонській області здійснено фальсифікацію доказів у даному кримінальному провадженні, результатом чого, на думку апелянтів, є притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.

Зазначають, що зібрані на стадії досудового розслідування докази, зокрема протоколи допиту потерпілих, свідків містять істотні суперечності та недоліки.

Окремо звертають увагу, що під час проведення обшуку житла підозрюваного, його попередньо було незаконно затримано працівниками поліції із застосуванням фізичного впливу про що свідчать медичні довідки, разом з тим, уповноваженими службовими особами протокол затримання у відповідності ст. 208 КПК України не складався.

Сторона захисту проходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України є необґрунтованим та таким, що прийняте слідчим без достатніх підстав та з порушенням вимог КПК України, оскільки здійснене без достатніх доказів та ґрунтується на неналежних доказах, факти в яких, на переконання захисників, суперечать одне одному.

На думку адвокатів, слідчим суддею порушено вимоги ст. 194 КПК України щодо перевірки належності та допустимості доказів для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисники зазначають, що є незаконним мотивування слідчим суддею свого рішення наявністю попередніх судимостей ОСОБА_7 , оскільки останній вважається не судимим в силу ст. 89 КК України.

Стверджують, що до обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 належним чином виконував покладені на нього обов`язки, зокрема, самостійно прибував за викликами до органу досудового розслідування для участі в процесуальних діях, не чинив перешкоди під час обшуку власного житла, разом із тим, доказів впливу на потерпілих та свідків слідчим не надано.

Зазначають, що підозрюваний працевлаштований водієм у ТОВ «Бізнесресурсінвест», де характеризується позитивно, також має міцні родинні зв`язки.

Сторона захисту наполягає на тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В матеріалах провадження відсутні докази спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілим, що на думку апелянтів, давало суду підстави поряд з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити підозрювану заставу у відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України.

На думку захисників, слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В ході апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 та адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та адвокатів.

Адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. За згодою підозрюваного апеляційний розгляд здійснено за його відсутності , враховуючи , що правову допомогу під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 надавали адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25.01.2019 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч 4 ст. 187, ч3 ст. 289 КК України за фактом нападу на ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за місцем їх проживання , під час якого четверо невстановлених осіб із погрозою застосування насильства та із застосуванням насильства, заволоділи майном потерпілих, грошовими коштами в сумі 49500 дол. США , 145000 грн. ювелірними виробами, трьома мобільними телефонами, автомобілем Lexus, документами та банківськими картками.

27.05.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні у співучасті із ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на даній стадії кримінального провадження належним чином перевірена та встановлена слідчим суддею при розгляді клопотання, та доведена даними, що містяться у протоколах огляду місця події від 26.01.2019 року, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , протоколоми допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2019 року складеного за участі свідка ОСОБА_19 та протоколом від 29.03.2019 року складеного за участю свідка ОСОБА_20 , протоколом обшуку від 18.03.2019 року, протоколом огляду від 26.01.2019 року.

Повноваження посадових осіб, які збирали перелічені докази та наявність правових підстав для проведення слідчих дій, протоколи за результатами яких додані до клопотання , відповідають вимогам КПК.

Відповідно ст. 103 КПК формами фіксування кримінального провадження є протоколи слідчих дій та носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії.

Отже слідчий суддя для вирішення питання щодо обгрунтованості підозри аналізує відомості, наявні у зазначених вище протоколах слідчих дій, а саме фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, та зафіксовані у процесуальних формах кримінального провадження.

Обов`язок обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які безпосередньо сприймаються під час судового засідання , ст. 95 КПК України визначено для суду вже на стадії судового розгляду провадження, та не передбаченого для слідчого судді на стадії досудового розслідування під час вирішення питання про запобіжний захід.

Переглядом під час апеляційного розгляду тієї частини відеозапису, на якій акцентувала увагу захисник , де зафіксовано початок проведеного обшуку вбачається , що обшук за місцем проживання підозрюваного проведено старшим слідчим СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_21 , який діяв на підставі ухвали слідчого судді від 11.03.2019 року .

Перед початком обшуку слідчим була пред`явлена ухвала та зачитана вголос .

Слідчим забезпечено відеозапис вказаної слідчої дії.

За результатами проведення слідчої дії складено протокол обушку , в якому зафіксовано учасників цієї слідчої дії, їх результати та зауваження учасників щодо порядку проведення обшуку.

Доводи підозрюваного та його захисника про недопустимість результатів обшуку, як такого, що проведений з порушенням вимог КПК, не є прийнятними , оскільки на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. На цьому етапі оцінюється вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра особи у вчиненні злочину.

Наразі колегія суддів на стадії апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу позбавлена процесуальної можливості робити висновок про наявність чи відсутність у діях працівників поліції складу злочину , зокрема фальсифікації доказів чи перевищення службових повноважень при затриманні підозрюваного. Як видно із матеріалів провадження , сторона захисту звернулася із відповідною заявою до правоохоронних органів з метою проведення розслідування даних фактів.

З практики Європейського суду з прав людини слідує, що метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання . Факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою. ( п. 24, 55 рішення ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року, п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року,).

Обґрунтована підозра - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити при судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину.

В апеляційній скарзі захисники наводять аналіз кожного доказу з точки зору його допустимості, та достатності для доведення винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів, вказують на суперечності у показаннях потерпілих, однак оцінка доказів саме з точки зору їх достатності для доведення винуватості особи належить до компетенції суду на стадії судового розгляду. На стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу має бути перевірена достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності особи до скоєння злочину, і додані до клопотання докази, доводять наявність існування такої вірогідності.

Наявність у органів досудового розслідування версії про причетність до скоєння злочину інших осіб, зокрема ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , на що вказують захисники в апеляційній скарзі не спростовують висновку слідчого судді про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 , оскільки проведення досудового розслідування передбачає перевірку та встановлення всіх обставин події.

Посилання сторони захисту на те, що до теперішнього часу не надано доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди потерпілим, колегія суддів не може прийняти до уваги як підставу для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки обов`язкової вимоги щодо наявності висновку товарознавчої експертизи для підтвердження розміру заподіяної шкоди на стадії пред`явлення підозри чинний КПК не вимагає, а відомості щодо кількості та вартості грошей та речей , якими заволоділи під час нападу невідомі особи , містяться у протоколах допиту потерпілих.

Вказуючи на відсутність доказів, що підтверджують розмір шкоди , наявність у потерпілих тілесних ушкоджень , захисники фактично наводять доводи про недостатність наданих доказів для доведення винуватості, однак оцінка доказів з точки зору їх достатності для ухвалення обвинувального вироку має здійснюватися вже судом під час розгляду провадження по суті.

Як видно із апеляційної скарги ОСОБА_7 , ним не заперечується обгрунтованість пред`явленої йому підозри у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, а лише наводяться доводи про недоведеність існування ризиків.

Матеріали провадження свідчать про наявність необхідності та підстав для подальшого проведення досудового розслідування.

Слідчі дії спрямовані безпосередньо на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК) , а відтак саме проведення подальшого ефективного досудового розслідування і є метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження , до яких віднесено і запобіжні заходи.

При цьому слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Вбачається, що при обрані щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, дійшов висновку про доведеність існування ризиків переховуватися під органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає підставним висновок слідчого судді про існування вказаних ризиків.

Слідчий суддя правильно взяв до уваги , що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких умисних корисливих злочинів, внаслідок яких заподіяна шкода в особливо великому розмірі , передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна та позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої відповідно.

Підозра у вчинені особливо тяжкого злочину у співучасті із іншими особами, зухвалість дій , підвищує суспільну небезпечність скоєного, і відповідно суспільну небезпечність осіб, які підозрюються у нападі.

Як видно із матеріалів провадження досудовим слідством ще не встановлено особи всіх чоловіків , які підозрюються у скоєнні злочину.

Не виявлено і не встановлено місце знаходження всього викраденого майна потерпілих.

Це , серед іншого, дає підстави для висновку про ймовірність існування ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню , впливати на потерпілих, свідків.

Посилання апелянтів на те, що до цього часу ОСОБА_7 мав належну процесуальну поведінку і з`являвся за викликом до слідчого та не здійснював жодного впливу на учасників кримінального провадження , не може бути визнано беззаперечним доказом того, що перелічені вище ризики не виникли на час розгляду клопотання , позаяк ОСОБА_7 до 27 травня 2019 року не мав статусу підозрюваного, а докази, якими обгрунтовується підозра, відкриті стороні захисту також у день пред`явлення підозри , і лише після цього підозрювана особа дізналася про те , хто є свідком та які покази надали свідки та потерпілі, їх контакти та анкетні дані , а відтак з огляду на тяжкість покарання , що загрожує особі, існує достатня ймовірність ризику впливу на свідків і потерпілих з метою змусити їх змінити покази чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню на цій стадії досудового розслідування.

Підставно слідчий суддя врахував і репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості , однак те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності характеризує його негативно.

Наявність дитини , постійного місця проживання , а саме в квартирі , яка на праві власності не належить підозрюваному, позитивна характеристика за місцем проживання на думку колегії суддів , не можуть бути визнані такими чинниками, які самі по собі зменшують встановлені у кримінальному провадженні ризики, зокрема незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та не можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 вже в якості підозрюваного.

Доказів перебування на утриманні підозрюваного його батьків матеріали провадження не містять.

В характеристиці ( а.п. 98) зазначено, що ОСОБА_7 працює з 24.12.2018 року в ООО «Бізнесресурсінвест» по теперішній час, однак дата видачі цієї характеристики не зазначена, а отже факт працевлаштування ОСОБА_7 на день вирішення клопотання не підтверджений матеріалами провадження, як і наявність офіційного законного джерела доходів на цей час.

На переконання судової колегії, зазначені вище обставини у своїй сукупності, а не тільки тяжкість покарання, яке загрожує, як про те вказує сторона захисту , свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, як на тому наполягають апелянти, не зможе запобігти ризикам, встановленим слідчим суддею на цій стадії досудового розслідування.

Погоджується колегія суддів із висновком слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобовязання, як такого , що не здатен запобігти встановленим ризикам.

Твердження адвокатів щодо порушення слідчим суддею положень ст. 194 КПК України, які на думку апелянтів, полягали у не перевірці належності та допустимості доказів для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними .

Доводи захисників щодо не визначення слідчим суддею застави підозрюваному у порядку ст. 183 КПК України є безпідставними.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, та погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, під час якого заволодів майном потерпілих, а отже слідчий суддя мав право не визначати розмір застави.

Доводи апеляційних скарг підозрюваного та адвокатів висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі не спростовують, а тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2019 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,

суддя ОСОБА_2