11.11.2019
Справа № 642/7622/19
Провадження № 1-кс/642/4022/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянув винесене в кримінальному провадженні № 0001830 старшим слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 і погоджене прокурором ОСОБА_4 клопотання про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
у провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001830 від 26.07.2019 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, досудовим розслідуванням встановлено, що 25 липня 2019 року до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої заявник просить вжити заходи до гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який шахрайським шляхом заволодів майном заявника та його дружини ОСОБА_7 .

26 липня 2019 року СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області згідно чинного законодавства за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0001830.

Допитаний представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , пояснив, що ОСОБА_5 тривалий проміжок часу знайомий з гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким підтримує дружні та довірливі відносини. Так, в 2017 році до ОСОБА_5 звернувся гр. ОСОБА_6 , який приїхав до ОСОБА_5 на територію Російської Федерації, з проханням допомоги відкриття на території Російської Федерації бізнесу в сфері таксі для чого взяти в кредит автомобіль, на що ОСОБА_5 погодився та на ім`я жінки ОСОБА_5 ОСОБА_7 10.10.2017 в банку «СовкомБанк» було взято в кредит автомобіль марки «Renault» моделі «Kaptur» білого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », який фактично було передано ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у користування та наступне набуття ОСОБА_6 з умовою, що особисто ОСОБА_6 буде сплачувати виплати за кредит за даний автомобіль щомісяця в розмірі еквівалентом в 500 (п`ятсот) доларів США, при цьому ОСОБА_7 було оформлено 13 лютого 2018 року генеральну довіреність на ОСОБА_6 на вищевказаний автомобіль.

Так, згідно свідчень ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_6 в повному обсязі сплачував кредитні внески за вищевказаний автомобіль лише на протязі перших трьох місяців, після чого з липня 2018 року та по теперішній час взагалі перестав виплачувати жодні грошові кошти за вказаний автомобіль а ні безпосередньо до банківських установ, а ні ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 , при цьому в червні 2018 року гр. ОСОБА_6 на даному автомобілі виїхав до м.Харкова, проте по теперішній час включно фактично виплати по кредиту за вказаний автомобіль на постійній основі здійснює особисто ОСОБА_5 , хоча фактично з моменту придбання й по теперішній час автомобіль перебував у користуванні гр. ОСОБА_6 , останній протягом тривалого проміжку часу взагалі не зв`язувався з ОСОБА_5 , кредитні внески також взагалі не сплачував.

Через вказані події, власником даного автомобілю ОСОБА_7 згідно відповідного розпорядження від 17.11.2018 було скасовано довіреність на ім`я ОСОБА_6 від 13.02.2018 на вищевказаний автомобіль марки «Renault» моделі «Kaptur» р.н. « НОМЕР_3 (750)» та 14.06.2019 ОСОБА_7 було видано довіреність на вказаний автомобіль на ОСОБА_5 , про що ОСОБА_5 , зустрівшись із ОСОБА_6 біля Центрального ринку по вул. Різдвяній м.Харкова, повідомив про це останнього, вимагаючи при цьому повернути даний автомобіль та спитав про причини несплати ним кредитних внесків за даний автомобіль, проте ОСОБА_6 в категоричній формі відмовився повернути даний автомобіль, пояснивши, що не планує сплачувати за даний автомобіль кредитні внески й таким чином, на думку потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 , в результаті шахрайських дій ОСОБА_6 . ОСОБА_5 було спричинено матеріальні збитки. Під час проведення досудового розслідування, до заяви про вчинення злочину ОСОБА_5 було надано копії вищевказаних документів, зокрема розпорядження про скасування довіреності на ОСОБА_6 на зазначений автомобіль, довіреність на ім`я ОСОБА_5 на вказаний автомобіль, а також відомості щодо сплати кредитних внесків за вказаний автомобіль.

08 листопада 2019 року з письмової власноручної добровільної згоди ОСОБА_6 за адресою: м.Харків, вул. Малиновського, 1, було проведено огляд місця події автомобілю марки «Renault» моделі «Kaptur» білого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », під час проведення якого було вилучено вказаний автомобіль, один ключ від нього та свідоцтво про реєстрацію даного автомобілю № « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_7 , які за ознакою як «…предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом» відповідно до ч.1 ст.98 КПК України являються речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, та визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню відповідною постановою від 08.11.2019.

При цьому, допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що дійсно тривалий проміжок часу знайомий з ОСОБА_5 , з яким підтримував товариські взаємовідносини, та працюючи раніше в службах таксі як в Україні, так і на території Російської Федерації, в червні 2017 року він приїхав до ОСОБА_5 до м. Стара Купавна Московської області Російської Федерації, де ними було спільно вирішено про здійснення спільної підприємницької діяльності через службу таксі від імені ОСОБА_5 , зокрема для чого жінкою ОСОБА_5 ОСОБА_7 10.10.2017 в «СовкомБанк» в кредит було придбано автомобіль марки «Renault» моделі «Kaptur» білого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », який за спільною домовленістю ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мав належати фактично ОСОБА_6 , на ім`я останнього 13.02.2018 ОСОБА_7 було видано відповідну довіреність на вказаний автомобіль, ОСОБА_6 за їх спільною домовленістю мав право ним розпоряджатися на власний розсуд, при цьому працюючи в їх службі таксі. Згідно свідчень ОСОБА_6 за спільною усною домовленістю між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , кредитні внески зокрема за вищевказаний автомобіль вони мали сплачувати з доходів від спільного бізнесу в сфері таксі, де зокрема й працював ОСОБА_6 на вказаному автомобілі, та при цьому починаючи з листопада 2017 року до травня 2018 року включно з вказаних отриманих від спільної підприємницької діяльності ОСОБА_6 особисто сплачував кредитні внески за даний автомобіль, квитанції про що він передавав особисто ОСОБА_7 , в себе він їх не зберігав. Як пояснив ОСОБА_6 в червні 2018 року він з відома та згоди ОСОБА_5 повернувся на вказаному автомобілі до м.Харкова, де (як від моменту придбання даного автомобілю в жовтні 2017 року) він продовжував до 08.11.2019 особисто користуватися даним автомобілем, працюючи на ньому в службах таксі у м.Харкові, проте не мав змоги сплачувати кредитні внески за даний автомобіль. Згідно свідчень ОСОБА_6 він в червні та липні 2018 року через свого знайомого (анкетні дані якого ОСОБА_6 не повідомив) з м.Белгорода відправив ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі ще в 500 (п`ятсот) доларів США для сплати кредитних внесків за даний автомобіль, після чого не сплачував жодного разу відповідні внески по теперішній час у зв`язку з відсутністю такої матеріальної можливості, кредитні внески сплачувались ОСОБА_5 з доходів від служби таксі, проте ОСОБА_6 пояснив, що така форма сплати була узгоджена з ОСОБА_5 та схвалена ним. Згідно свідчень ОСОБА_6 , хоча з вересня 2018 року до жовтня 2019 року вони з ОСОБА_5 взагалі перестали підтримувати постійний мобільний зв`язок між собою, проте починаючи з жовтня 2019 року вони знову продовжують спілкування та про розпорядження щодо скасування довіреності на ОСОБА_6 на вказаний автомобіль ще в листопаді 2018 року, нову довіреність на даний автомобіль на ОСОБА_5 та відповідну заяву з цих подій ОСОБА_5 до органів поліції ОСОБА_6 відомо не було, ОСОБА_5 про це його не повідомляв.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на підтвердження власних свідчень щодо сплати кредитних внесків за даний автомобіль та наведених ним обставин подій гр. ОСОБА_6 не було надано будь-яких документальних підтверджень, в той час як потерпілим ОСОБА_5 було долучено до матеріалів кримінального провадження відповідні документи щодо сплати кредитних внесків за вищевказаний автомобіль, свідчення учасників про вищеописані події підлягатимуть відповідній перевірці шляхом проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, а вказаний вилучений 08.11.2019 автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього відповідно до ч.1 ст.98 КПК України являються речовими доказами по даному кримінальному провадженню, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Суд, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, потерпілого ОСОБА_5 та його представника, які не заперечували проти накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження, але просили залишити майно у користуванні, представника ОСОБА_6 , який не заперечував проти накладення арешту на майно, але підтримав доводи щодо повернення майна володільцю, та при цьому посилався на те, що між сторонами існують цивільно-правові відносини, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході огляду місця події.
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження ним.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості передачі майна.
Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173 КПК України, -.
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001830 від 26.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження ним, а саме на наступне майно, яке було вилучено 08 листопада 2019 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м.Харків, вул. Малиновського, 1: автомобіль марки «Renault» моделі «Kaptur» білого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 (750)»; ключі від нього; свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобілю № « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_7 .

Після накладення арешту на автомобіль марки «Renault» моделі «Kaptur» білого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 (750)»; ключі від нього; свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобілю № « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_7 , передати їх на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали про арешт майна згідно ст. 175 КПК України покласти на слідчих слідчої групи, прокурора у кримінальному провадженні № 0001830 від 26.07.2019.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п» яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1