Справа № 303/2116/19
1-кп/303/378/19
Ряд стат звіту 46
В И Р О К

26 липня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складії: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачеві, кримінальне провадження № 20000833 внесене до ЄРДР 31.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Закарпатської області Мукачівського району, с. Ракошино, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5
законного представника н/л потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 (мати) представника законного представника - адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорій «В» та «С», за відсутності категоріїй «А» та «А1», тобто права керування транспортним засобом квадроциклом (позашляхове мотосредство), 30 липня 2018 року, близько 20:00 год., керуючи технічно-справним двомісним квадроциклом жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, на сидінні якого крім ОСОБА_3 знаходилося двоє пасажирів, в їх числі неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись у населеному пункті, в результаті «злочинної самовпевненості» не вибрав безпечної швидкості руху, в порушення вимог пунктів: 1.10, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху та не врахував дорожню обстановку, що склалася під час об`їзду вибоїни на дорозі, поблизу будинку АДРЕСА_2 , що призвело до втрати ним керування транспортним засобом, внаслідок чого квадроцикл перекинувся.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка квадроцикла, неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 2003 р. н., отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої закритої черепно-мозкової травми, переломів обох тім`яних кісток, забою головного мозку важкого ступеня, субдуральної гематоми зліва що супроводжувалося мозковою комою ІІ ступеня, переломом лобної та скроневої кісток, які згідно висновку судово медичної експертизи № 3/2019 від 16.01.2018 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, на підставі п.2.1.3 Б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Водій ОСОБА_3 , порушив вимоги пунктів 1.10, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого своїми діями, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у якій потерпіла неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальнному правопорушенні (злочині) визнав повністю та показав, що він не маючи необхідної категорії права керування транспортними засобами, а саме: квадроциклом (позашляхове мотосредство), сів на власний двомісний квадроцикл та 30 липня 2018 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 поїхали на озеро купатися. На озері були також його товариш ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 пошкодив ногу, тому з озера вони втрьох поверталися на квадроциклі. Оскількиа ОСОБА_11 також виявила бажання іхати з ними третьою на квадроциклі, тому він сидів дуже близько до керма і йому незручно було керувати квадро циклом. Шоломи ніхно з них не вдягнув. Так вони їхали втрьох на двомісному квадроциклі. Швидкість була незначна, бо дорога була у вибоїнах. Об`їжджаючи одну з вибоїн на дорозі, він не впорався з керуванням, внаслідок чого квадроцикл перекинувся і вони всі троє впали. Думає, що ОСОБА_13 вдарилася об асфальт. Він дуже шкодує про те, що трапилося з ОСОБА_13 . Після трагедії він супроводжував її до лікарні та допомагав фінансово в її лікуванні, надавши матері дівчини 92 400,00 гривень і надалі домовився з матір`ю потерпілої надавати кожного місяця по 6000,00 гривень. Суму цивільного позову визначену потерпілою у позовній заяві, не має фінансової можливості відшкодувати. Просить суворо його не карати, волі не позбавляти, щоб мав можливість в подальшому працювати, заробляти гроші та допомагати дівчині фінансово в лікуванні.
Законний представник потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто її мати ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що дізналася про ДТП в якій її неповнолітня донька ОСОБА_14 зазнала тяжких тілесних ушкоджень із дзвінка з лікарні. Коли прибула у лікарню її донька була без свідомості. Обвинувачений ОСОБА_15 теж був у лікарні. Після ДТП донька два місяці знаходилася в комі, потім тривала реабілітація. Ще треба пройти багато курсів лікувальної терапії, щоб здоров`я доньки трошки поправилося. Її дитина стала інвалідом на все життя. Зазначає, що заявила цивільний позов на суму матеріальної шкоди 190 494,31 гривень та 1 000 000,00 (один мільйон гривень) морального відшкодування. При цьому, в суму матеріальної шкоди вона включила і суми 82 677,40 гривень та 82 417,40 гривень, які перерахувала Івановецька сільська рада на лікування доньки у оздоровчому комплексі «ВЕРНИГОРА» та суму 14 520,00 гривень, які дав обвинувачений ОСОБА_15 на придбання медичної «пластини» для голови її доньки. Представник потерпілої визнала, що вже отримала від обвинуваченого 92 400,00 гривень, які витратила на лікування доньки, але цього замало, бо лікування буде тривале і кожного місяця потрібно буде витратити на лікування близько 7-8 тисяч гривень.
Свідок сторони захисту ОСОБА_16 показав, що 30 липня 2018 року він з неповнолітньою ОСОБА_11 поїхали на велосипеді на озеро купатися. Туди на квадроциклі приїхав і ОСОБА_15 з товаришем. Він ОСОБА_12 пошкодив ногу та не міг їхати на велосипеді, тому попросився з ОСОБА_17 іхати на квадроциклі. Горват Даніелла також захотіла їхати з ними на квадроциклі. Вони відмовляли дівчину, посилаючись на те, що квадроцикл двомісний, більше того, їх товариш ОСОБА_18 пропонував відвезти її на його мотоциклі, однак вона відмовилася. Тому вони втрьох: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та він сіли на квадроцикл і поїхали. Моца ОСОБА_19 сидів дуже близько біля керма і йому незручно було керувати. Рухаючись селом зі швидкістю близько 35 км/год, та об`їжджаючи вибоїну на дорозі, ОСОБА_20 не впорався з керуванням і квадроцикл перекинувся. Вони всі впали у різні боки. Підвівшись побачив, що ОСОБА_15 тримає ОСОБА_13 на руках. Коли прибула карета «швидкої», то вони з ОСОБА_21 супроводжували дівчину до лікарні. Йому відомо, що ОСОБА_20 надавав матері потерпілої дівчини матеріальну допомогу, зокрема грошові кошти. Також ОСОБА_20 дав йому близько 13 800,00 гривень, які він особисто вніс у касу лікарні за «медичну пластину» для голови ОСОБА_13 . Рахунок йому дала мати потерпілої дівчини. Крім того, він особисто кілька разів передавав матері дівчини грошові кошти в сумі по 3000,00 гривень, які йому давав ОСОБА_15 для лікування дівчини. Останній раз бачив ОСОБА_13 у березні 2019 року, розмовляв знею, однак вона нічого не пам`ятає про подію ДТП.
Крім наведеного, вина ОСОБА_3 , обставини і спосіб вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, в повній мірі доведена зібраними та дослідженими судом наступними доказами.
Даними протоколу огляду місця події від 31.07.2018 року (з фототаблицям), проведенного за участю понятих згідно якого, ДТП мала місце поблизу будинку № 74 по вул. Мукачівська в с. Кальник Мукачівського району Закарпатської області. Огляд місця події проводився у темну пору доби. Транспортний засіб квадроцикл, за участю якого сталася ДТП знаходився на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . У процесі огляду місця події вилучено квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 .
Постановою слідчого від 31.07.2018 року, квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000833 внесеному до ЄРДР 31.07.2018 року.
Даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 3/2019 від 21.02.2019 року, згідно якого у неповнолітньої ОСОБА_11 , 2003 р. н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді: важкої закритої черепно-мозкової травми, переломів обох тім`яних кісток, забою головного мозку важкого ступеня, субдуральної гематоми зліва що супроводжувалося мозковою комою ІІ ступеня, переломом лобної та скроневої кісток, які на підставі п.2.1.3 Б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення. По давності виникнення вкладаються в дату ДТП, що мала місце 30.07.2018 року.
Відповідно відомостей реєстру матеріалав досудового розслідування доданого до обвинувального акту, 26.03.2019 року слідчим органом винесено постанову про визнання представником потерпілої неповнолітньої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Згідно висновку № 15 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану квадроцикла жовтого кольору без реєстраційних знаків, від 16.02.2019 р. (з фото таблицями), на момент огляду і експертного дослідження рульова і гальмівна системи автомобіля та ходова частини квадроцикла знаходилися у працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією.
Згідно висновку експерта № 9714 судової авто технічної експертизи за метеріалами кримінального провадження № № 0000833 від 20.02.2019 року, - в даній дорожній ситуації з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія квадроцикла ОСОБА_3 , який, не виконав вимог пунктів 10.1 та 12.1 ПДР України з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п. 1.10 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування квадро циклом та його перекидання.
Стороною захисту завлено усне клопотання про визнання «неналежним» доказом висновок експерта № 9714 судової авто технічної експертизи за метеріалами кримінального провадження № № 0000833 від 20.02.2019 року. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_22 посилається на те, що судовим експертом при проведенні експертного дослідження використано тільки обставини, викладені у «фабулі» постанови слідчого, а не матеріали кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.3 ст. 101 КПК України, висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.
Як зазначено у вступній частині висновку судового експерта № 9714 такий проводився за матеріалами кримінального провадження № 0000833.
Відповідно до положень ч.7 ст. 101 КПК України, кожна сторона має право звернутися з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Разом з тим, стороною захисту не заявлено жодного клопотання щодо виклику експерта для допиту. Як зазначив захисник в судовому засіданні, заявляючи клопотання про «неналежність» доказу, він під час досудового слідства не оскаржував вказаний висновок експерта.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, законного представника потерпілої, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю зібраними у своїй сукупності доказами, які в повній мірі узгоджуються між собою, є належними, допустимим та достатніми.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а вина його доведена повністю, і ним визнана.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керуючись законом, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який законом віднесений до категорії тяжких, з «необережною» формою вини, вчинений в результаті злочинної самовпевненості, пов`язаний з порушенням ПДР України, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного ОСОБА_3 , який є особою юнацького віку, раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, як доброзичливий, спокійний, тактовний, трудолюбивий і відповідальний юнак, проживає з мамою, сестрою та бабусями, на обліку у психіатра, та нарколога не перебуває, у момент скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Обвинувачений ОСОБА_3 згідно наданих ним суду розписок, відшкодував на користь потерпілої суму 80400,00 гривень та суму 12 000,00 грн., грошові кошти передав законному представнику потерпілої неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 її матері ОСОБА_7 . Згідно досудової доповіді, ОСОБА_3 має серйозне ставлення до скоїного необережного правопорушення, усвідомлює та розуміє наслідки, офіційно не працює має тимчасові підробітки, зароблені кошти витрачає на їжу та одяг. Ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства - «середній». Орган пробації беручи до уваги характеризуючи дані особи, його спосіб життя, вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в порядку ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне «значне» відшкодування матеріальної шкоди потерпілій на стадії досудового провадження.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження потерпіла неповнолітня ОСОБА_11 , максимально можливо відшкодував заподіяну шкоду потерпілій та має бажання вподальшому допомагати фінансово на лікування.
Відповідно до ухвали ВССУ від 17.01.2012 року, «…у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів».
Судом встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорій «В» та «С», за відсутності категоріїй «А» та «А1» права керування транспортним засобом квадроциклом (позашляхове мотосредство), до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із недотриманням правил дорожнього руху, вминулому не притягався.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України без застосування додаткового покарання, із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч .1 ст. 76 КК України, яке за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 на суму матеріальної шкоди 190 494,31 гривень та 1 000 000,00 (один мільйон гривень) морального відшкодування. Позавна заява (уточнена) мотивована тим, що її доньці неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 , 2003 р. н. внаслідок ДПТ, спричинено тяжкі тілесні ушкодження, (у доньки паралізована частина тіла, втратила можливість сама пересуватися), які потребують значних витрат на лікування та реабілітацію. Протиправними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_11 , спричинено моральну шкоду. При цьому, позивач -представник потерпілої визнала, що вже отримала від обвинуваченого 92 400,00 гривень, які витратила на лікування доньки, але цього мало, бо лікування буде тривале і в подальшому, на лікування доньки потрібно буде витрачати близько 7-8 тисяч гривень щомісячно, протягом невизначеного періоду часу. При цьому, законним представником потерпілої, суду не надано жодного документу про стан потерпілої ОСОБА_23 на момент судового провадження. В якості доказів на підтвердження суми матеріального відшкодування, позивачем подано: дві копії квитанцій ВОК «Вернигора» на суму 82 677,40 грн. від 28.03.2019 року, на суму 82 417,40 грн. від 11.04.2019 року оплачені Івановецької сільською радою Мукачівського району, платіжне доручення на суму 14 520,00 гривень на ім`я ОСОБА_11 , з підтвердженням оплати 03.10.2018 року, копії фіскальних чеків про придбання лікарських препаратів з аптек на різні суми на загальну суму 10879,51 (десять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 51 коп. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено самою позивачкою, вона - ОСОБА_7 у суму спричиненої потерпілій матеріальної шкоди зазначену в позові, включила також суму 82 677,40 гривень та суму 82 417,40 гривень, які перерахувала Івановецька сільська рада на лікування дїї доньки у оздоровчому комплексі «ВЕРНИГОРА» та суму 14 520,00 гривень, які дав обвинувачений ОСОБА_3 на придбання медичної «пластини» у для потерпілої, що узгоджується з показами обвинуваченого та свідка даними в судовому засіданні.
Судом встановлено, що законний представник потерпілої неповнолітньої ОСОБА_11 її мати ОСОБА_7 , під час досудового провадження у даній справі, отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 суму 92 400,00 гривень (наявні розписки), на лікування доньки та суму 14 520,00 грн., згідно платіжного доручення від жовтня 2018 р. за товар (..нтурований CSF середнього тиску), яку оплатив ОСОБА_3 через свідка ОСОБА_16 , згідно показів останнього.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Таким чином, цивільний позов, заявлений законним представнико потерпілої ОСОБА_7 у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 10879,51 (десять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 51 копійок, у решті відмовити.
Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральних збитків суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до того.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Виходячи з наведеного та з принципів, закладених в ст. 11 ЦПК України, суд повинен не змінювати (збільшувати або зменшувати) заявлений розмір відшкодування, а визначати його самостійно, користуючись принципами справедливості та розумності, а також іншими обставинами, викладеними в ч. 3 ст. 23 ЦК України. Моральна шкода є категорією об`єктивною, тому, встановлюючи факт наявності такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), а й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення усталеного для даної особи способу життя, життєдіяльності. Крім того, визначення поняття моральної шкоди саме через "втрати" підкреслює компенсаційну функцію інституту відшкодування такої шкоди й особливість його саме як способу захисту цивільних прав. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.
Суд з врахуванням характеру та обсягу заподіяних неповнолітній ОСОБА_6 , 2003 р. н., моральних страждань, тяжкість завданої травми, керуючись принципами розумновсті і справедливості, визначає розмір морального відшкодування в сумі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень, як компенсації за порушення установленого для потерпілої способу життя, у решті відмовити. При визначенні суми морального відшкодування, суд бере до уваги фінансову можливість до такого відшкодування винної особи ОСОБА_3 , який є працездатною особою молодого віку.
Відповідносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовано.
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2018 року, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні № 0000833 внесеному до ЄРДР 31.07.2018 року. Питання скасування арешту, належить вирішити в порядку, передбаченому ч.4 ст.174 КПК України.
Речові докази: квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 , знаходиться на зберіганні на майданчику для тримання автомобілів Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, відповідно до ст. 100 КПК України належить передати за належністю.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в користь потерпілої неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 на відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення, суму 10879,51 (десять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 51 копійок - матеріальної шкоди, та суму 200 000,00 (двісті тисяч )гривень морального відшкодування. У решті відмовити.
Скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2018 року, на тимчасово вилучене майно, а саме: квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні № 0000833 внесеному до ЄРДР 31.07.2018 року.
Речові докази: квадроцикл жовтого кольору, без реєстраційних документів та реєстраційного знаку, який зі слів належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 передати за належністю.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1