Справа № 727/7496/19
Провадження № 1-кп/727/343/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про визнання винуватості від 15.08. 2019 року в рамках кримінального провадження № 0001030 від 06.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

1) 03 березня 2005 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 296 ч. 2, 296 ч. 4, 69, 304, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 30 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 186 ч. 2, 198, 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

3) 31 січня 2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 12 жовтня 2015 року по відбуттю покарання,

4) 02.07. 2019 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, вирок набрав чинності., - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та в період не знятої та не погашеної судимості вчинив злочин проти правосуддя за наступних обставин. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2018р. у справі за №727/14411/18, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік із покладенням на нього таких обмежень: заборона виїзду за межі м. Чернівці без дозволу керівництва Шевченківського ВП Чернівецького відділу ГУНП в Чернівецькій області; - заборона відвідування винних магазинів, пивних барів, ресторанів, кафе, шашличних, закусочних та інших місць, де продаються спиртні напої на розлив; - заборона виходу з будинку по місцю проживання в період часу з 22:00 години по 07:00 годину, крім випадків не пов`язаних із хворобою, навчанням чи роботою; - зобов`язано було ОСОБА_4 з`являтися на реєстрацію в Шевченківський ВП ГУНП в Чернівецькій області один (1) раз в два (2) тижні в кабінет № 108 до начальника СПД, а в разі його відсутності до чергового з 09.00 год. до 19.00 год., однак, незважаючи на встановлені обмеження, ОСОБА_4 , ігноруючи поставлені на нього зобов`язання ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2018 у справі за №727/14411/18, з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, порушуючи вимоги вказаного судового рішення та Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», 10.04.2019р., самовільно, без дозволу Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області залишив місце свого проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , та виїхав за межі м. Чернівці, а саме до м. Одеси, де і перебував до 24.06.2019р., чим порушив встановлені йому обмеження, а саме виїхав за межі м. Чернівці та змінив місце свого проживання без дозволу керівництва Шевченківського ВП ЧВПГУНП в Чернівецькій області.

Обвинувачений ОСОБА_4 в засіданні свою вину у вчиненні наведеного злочину визнав повністю. Суду надав показання про те, що дійсно нм було порушено адміністративний нагляд, він не повідомивши відповідальну особу, що здійснює нагляд виїхав до своєї дівчини за межі міста Чернівці. Зазначив, що між ним та прокурором у кримінальному провадженні, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 15.08. 2019 року укладено угоду про визнання винуватості на тих умовах, що він повністю визнає свою вину за ст. 395 КК України у вигляді чотирьох місяців арешту.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими останній повністю погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1) КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України), прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Також, ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 його захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 підтвердили факт визнання обвинуваченим вини. Просять, затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати ч. 4 ст. 70 КК України та шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 , з урахуванням вироку Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02.07. 2019 року за ч. 2 ст. 182 КК України, яким його засуджено до 6 місяців арешту 6 місяців арешту; строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання 13.08. 2019 року.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочинів, у вчиненні яких його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст. 395 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

У відповідності до вимог ст. 65 67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який негативно характеризується, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, наявності постійного зареєстрованого місця проживання, а також із урахуванням пом`якшуючих покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що покарання визначене сторонами угоди в 4 місяці арешту є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд приймає до уваги ту обставину, що виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. Такою ж є правова позиція ВС в справі № 511/37/16к; №487/572/16-к). ВС роз`яснив, що у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії:1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК);4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, відповідно до ст. 62 Основного Закону, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме, у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

За вимогами ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці набрав законної сили 03.08. 2019 року, що в засіданні було підтверджено сторонами угоди і наданою копією судового рішення.

Таким чином суд вважає, що слід застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 правила вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.08..2019 року, між ОСОБА_4 та прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним за ст. 395 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену міру покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 та 4 ст.70 КК України за сукупністю злочину, передбченого 395 КК та злочину за вироком Шевченківського райсуду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбування - покарання у вигляді 6 місяців арешту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання - 13 серпня 2019 року.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1