Справа № 669/595/19
Провадження № 1-кп/669/77/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

та його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір"я кримінальне провадження № 0000052, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Успенівка, Завитинського району, Амурської області, РРФСР, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого вироком Ізяславського районного судувід 14.08.2018 року за ч.1 ст. 249 КК України до обмеження волі строком на два роки, з іспитовим строком 1 рік,

У вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2019 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території ПАТ компанії «Райз», що по вул. Залізничній,5 в смт.Білогір`я, Білогірського району Хмельницької області, маючи на меті злочинні наміри та корисливі мотиви щодо викрадення чужого майна, користуючись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу із дерев`яного вольєру викрав цуценя породи «кавказька вівчарка», статі кобель (пес), віком близько трьох місяців, яке належить ОСОБА_4 , вартістю 4475,00 гривень. У подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4475,00 грн.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

В ході розгляду кримінального провадження між обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000052 ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_6 та потерпілим у цьому провадженні ОСОБА_4 18 червня 2019 року укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

За умовами вказаної угоди ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, зобов?язався в подальшому не вчиняти подібних протиправних дій, погодився на призначення узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

В ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що із запропонованим видом та мірою покарання згідний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 5, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході розгляду справи. Також в судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом у відповідності до ч. 5 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

Прокурор ОСОБА_3 в ході розгляду справи проти затвердження угоди про примирення заперечив.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна доведена повністю.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив злочин, що згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося у наданні правдивих показів щодо своїх протиправних дії під час вчинення злочину, та те, що він повністю відшкодував заподіяну шкоду.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, немає підстав вважати, що обвинувачений не виконає взятих на себе зобов`язань за угодою, об`єктивні підстави для не затвердження угоди про примирення відсутні. При призначенні покарання ОСОБА_5 суд вважає, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають особі винного, загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди між обвинуваченим ОСОБА_5 його захисником ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , і вважає, що узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по провадженню не заявлено.

Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України .

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 18 червня 2019 року, укладену у кримінальному провадженні №0000052 між обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_6 та потерпілим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, а саме за даним вироком та вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки з іспитовим строком 1 (один) рік та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень виконувати самостійно.

Речові докази: цуценя породи «кавказька вівчарка», віком три місяці, статі кобель (пес) залишити власнику ОСОБА_4 ; Диск CD-R «Arita» із відеозаписом слідчої дії - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 1884,00 гривні витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні на проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду ОСОБА_1