У Х В А Л А

17.06.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого - ОСОБА_5 , підозрюваної - ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , секретаря судових засідань - ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

З поданого клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 ,погодженого прокурором та матеріалів кримінальної справи вбачається наступне.

15 червня 2019 року, близько 19 години 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи ввіреним їй транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Porsсhe» моделі «Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Слов`янська Набережна в місті Ужгород, зі сторони площі Богдана Хмельницького в бік вулиці Бабяка, та проїжджаючи ділянку вказаної вулиці, навпроти будинку №25, де дорога має заокругленість праворуч, водій ОСОБА_6 діючи в супереч вимог п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1 ." а", "б"; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України», не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, проявила неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановкута дорожні умови чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та виїхала на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_6 смузі руху.
З матеріалів клопотання слідує, що своїми діями водій ОСОБА_6 порушила вимоги п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. «а», «б»; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України.
Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.
Органом досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.
16 червня 2019 року ОСОБА_6 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.
Підозру у вказаному вище кримінальному правопорушенні ОСОБА_6 сторона кримінального провадження підтверджує зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, скоїла тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла та її представник підтримали думку прокурора.

Підозрювана ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої та її представника, підозрюваної та її захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000180, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2019 року.

В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а саме вимог п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. "а", " б"; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України» водієм ОСОБА_6 , яка 15 червня 2019 року, близько 19 години 15 хвилин . керуючи ввіреним їй транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Porsсhe» моделі «Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Слов`янська Набережна в місті Ужгород, зі сторони площі Богдана Хмельницького в бік вулиці Бабяка, та проїжджаючи ділянку вказаної вулиці, навпроти будинку №25, де дорога має заокругленість праворуч, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, проявила неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановкута дорожні умови чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та виїхала на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_6 смузі руху, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Дослідивши матеріали клопотання судом встановлено, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 гр. ОСОБА_9 , доставлений на автомобілі екстреної медичної допомоги в реанімаційне відділення Ужгородської ЦМК з тілесними ушкодженнями у вигляді: політравма, ЗЧМТ. Перелом основи та склепіння черепа. Множинні переломами кісток лицевого черепа. Множинні забійні рани підшкірні гематоми голови та обличчя. Забій, підшкірна гематома грудної клітки та живота. Перелом обох кінцівок. Лівої гомілки зі зміщенням.

Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Підозру ОСОБА_6 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення сторона кримінального провадження обґрунтовує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 червня 2019 року та схемою до нього, довідкою травматологчного пункту Ужгородської ЦМКЛ на гр. ОСОБА_9 від 15.06.2019 року та допитами свідків.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрювана ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).
Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваній, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.
В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрювану перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.
Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше несудима, має постійне місце проживання, однак обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 керувала ввіреним їй транспортом, не маючи при цьому посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною, перебуваючи на волі, особисто, чи шляхом використання інших осіб може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, приходжу до переконання, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».
В даному випадку суд вважає, що слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, зокрема ту обставину, що підозрювана не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, порушила правила дорожнього руху, що призвели до тяжких наслідків отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , що викликало особливий суспільний резонанс.
За таких обставин вважаю, що до підозрюваної слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судимої, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 рахувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 15.06.2019 року 19 год. 15 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 закінчується 13. 08. 2019 року 19 год. 15 хв включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1