КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2145/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч. 1,3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000360 від 11.09.2018 по обвинуваченню за ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 14 травня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 14 травня 2019 року до ОСОБА_6 застосовано заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Вирішено питання речових доказів по справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000361 від 04.10.2018 №12-4/1632, в сумі 286,00 грн.

Як встановив суд 1-ї інстанції, ОСОБА_6 08.09.2018 близько 05 год. 00 хв., проходячи повз буд. АДРЕСА_2 , та будучи обізнаним у тому, що у вказаному будинку ніхто не проживає, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), проник до вказаного домогосподарства і, перебуваючи на його території, за допомогою викрутки витягнув скло з вікна будинку та проник всередину, звідки таємно викрав цифровий ефірний приймач марки «Romsat» моделі «T2 Ultra», вартістю 429 грн. 75 коп., та 25 музичних CD-дисків, вартість яких не встановлено, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 429 грн. 75 коп.

Епізод, вказаний у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, про те, що 07.09.2018 близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_6 , проходячи повз буд. АДРЕСА_2 та помітивши на території подвір`я вказаного господарства велосипед біло-червоного кольору, керуючись своїм злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), відчинив хвіртку та проник на територію вказаного господарства і викотив звідти велосипед марки «ARDIS», розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2933,33 грн., суд 1-ї інстанції виключив з обвинувачення, як недоведений.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, а тому просить її скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою визнати, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України та застосувати до нього заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Крм того, просить вирішити долю речових доказів та стягнути судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 286 гривень.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку в частині недоведеності епізоду крадіжки за ч. 1 ст. 185 КК України та в основу рішення поклав показання обвинуваченого, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, однак які суд не взяв до уваги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника, який заперечував проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), відповідальність за що передбачена ч.1 ст.185 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до житла.

Обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів, зокрема: протоколу огляду місця події від 12.09.2018 та фототаблицями до протоколу; протоколу огляду прилеглої території до місцевого кладовища, де виявлено диски та фототаблиці; постанови про визнання речовими доказами від 11.09.2018 та передачу їх на зберігання, з якого слідує, що шість дисків передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 13.09.2018, з якого слідує, що ОСОБА_11 , серед наданих їй дисків впізнала ті, які були викрадені з її господарства; висновок експерта №12-4/1632 від 04.10.2018, з якого слідує, що ринкова вартість цифрового ефірного приймача «Ромсат» з функцією відеозапису та мультимедійним плеєром станом на 08.09.2018 могла становити 429,75 грн.; протоколу слідчого експерименту від 10.11.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який розповів та показав, яким чином він проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , та як викрав тюнер, плеєр і продукти харчування.

Що стосується висновку суду про необхідність виключення з обсягу обвинувачення епізоду за ч.1 ст.185 КК України, а також виключення з обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України ознаки «повторність», то колегія суддів погоджується з ним, як з обґрунтованим.

Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих суду 1-ї інстанції, слідує, що він дійсно викрав в будинку ОСОБА_11 тюнер (ресівер) та пластинки, а також продукти харчування, але велосипед він не крав, так як в той день його дома не було, а був він на заробітках в с. Ваховка Бородянського району Київської області.

З протоколу про пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 10.10.2018 слідує, що свідок ОСОБА_13 , серед чотирьох пред`явлених фото, під № 2 ( ОСОБА_6 ) впізнав особу, яка їхала у вересні 2018 року на спортивному велосипеді в с.Катюжанка Вишгородського району Київської області. Однак, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 уточнив, що бачив особу лише зі спини і не може стверджувати, що це був ОСОБА_6 , а отже суд 1-ї інстанції обґрунтовано виключив епізод за ч.1ст. 185 КК України з обсягу обвинувачення, як недоведений.

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Іванківська районна центральна районна лікарня» від 14.09.2018 слідує, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: Легка розумова відсталість в стадії вираженої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю, ускладненою синдромом залежності від алкоголю.

За Висновком судово-психіатричного експерта №549 від 24.10.2018 ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому дій страждав та страждає в даний час на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість (олігофренію в ступені вираженої дебільності) з емоційно вольовою нестійкістю.

За змістом ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Згідно абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обгрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

З огляду на вимоги статей 19, 94 КК України та ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 N 1489-III, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки наявними в матеріалах кримінального провадження і дослідженими в судовому засіданні доказами з посиланням на норми Кримінального процесуального кодексу України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а ухвала Іванківського районного суду Київської області від 14 травня 2019 року без зміни.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 14 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4