Дата документу 04.10.2019 Справа № 333/7272/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7272/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/453/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, неодруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_11

потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 918 гривень 99 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 3 000 гривень, а в іншій частині позову відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок в частині вирішення цивільного позову змінити, стягнути з ОСОБА_6 на його користь моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 200 000 грн.

Свої вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого він перебував у комі, переніс декілька операцій, проходив тривале лікування, став інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду та медичної реабілітації і спостереження. Крім того, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він втратив можливість піклуватися про свою родину та забезпечувати її. Тому вважає, що рішення суду про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі лише 20 000 гривень є необґрунтованим та неправомірним і таким, що порушує його законні права та інтереси.

До початку апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 усно змінив свою апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Свої вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що він був позбавлений можливості реалізувати свої права під час розгляду провадження судом першої інстанції. Громадянку ОСОБА_12 він не уповноважував укладати угоду з адвокатом ОСОБА_13 на представництво його інтересів. З зазначеним адвокатом він ніколи не спілкувався, та взагалі не знав, що здійснюється судовий розгляд провадження, оскільки його про це суд не повідомляв. З ОСОБА_12 вони колись проживали разом, проте, офіційно у шлюбі ніколи не перебували. На час події правопорушення вони з ОСОБА_12 вже не проживали разом. В нього з ОСОБА_12 погані стосунки. Остання після подій, що відбулися, користуючись його безпорадним станом, намагалася заволодіти його майном. Довіреність від 01 серпня 2018 року, яка міститься в матеріалах справи, оформлена шляхом обману. Навіть ті кошти, які нібито були передані обвинуваченим на відшкодування завданої шкоди, він не отримував. Потерпілий вважає, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини правопорушення та безпідставно застосував положення ст.ст.75,76 КК України і звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання. Крім того, суд стягнув на його користь з обвинуваченого мізерну суму, не врахувавши дійсних витрат на його лікування, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що йому завдані, та наслідків, що настали для його здоров`я, а саме те, що він став інвалідом першої групи та позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя і обходитись без сторонньої допомоги.

В доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілого-адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що потерпілий не реалізував свої процесуальні права, як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції. Крім того, він жодного разу не надавав показання з приводу подій викладених в обвинувальному акті. Судом не з`ясовано думку потерпілого щодо покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому. Якщо б потерпілий мав можливість надати в суді показання та свої докази, це виключило б можливість застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

Згідно з вироком суду, 03 жовтня 2017 року приблизно о 23-00 годині ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №124 по вул.Космічній в м.Запоріжжі, в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше незнайомим ОСОБА_9 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та завдання фізичного болю, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого та почав наносити йому удари кулаками обох рук в область голови, при цьому ударів було не менш ніж чотири, від чого ОСОБА_9 втратив свідомість та впав на асфальтне покриття.

Згідно з висновком експерта № 2959 м/д від 20 листопада 2017 року, ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме: переломи кісток склепіння і основи черепу (лінійний перелом обох тім`яних, скроневих кісток з переходом зліва на велике крило і тіло клиноподібної кістки до нижньої очної щілини з права далі до задньої стінки правої верхньощелепної пазухи і до виличної дуги) з розвитком епідуральної гематоми в правій скронево-тім`яній ділянці (скупчення крові над твердою мозковою оболонкою об`ємом 130 мл.); субдуральних площинних гематом (скупчення крові під твердою мозковою оболонкою) з права в проекції лобово-тім`яно-скроневій ділянках з розповсюдженням на намет мозочка (стан після операції), зліва в базальних відділах скроневої ділянки; забоєм правої лобної долі; наявністю крові в соскоподібних відростках скровлених кісток, комірках решітчастого лабіринту, основної, правої гайморових пазух (гемосинусит, гемотимпанум), пневмоцефалії (скупчення повітря всередині черепної коробки); рана в правій тім`яній ділянці з гематомою в правій тім`яно-скроневій ділянці, пара орбітальна гематома правого ока, гематома правої щічної ділянки, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Крім того, було виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден м`яких тканин обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , утворилися не менш ніж від чотирьох травматичних впливів. Весь комплекс тілесних ушкоджень, розташованих на голові ОСОБА_9 , при одноразовому падінні з висоти власного зросту на плоску тупу поверхню виключається.

Заслухавши:

доповідь судді;

потерпілого ОСОБА_9 та його представника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу з урахуванням заявлених до неї змін, та просили скасувати оскаржуваний вирок суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції;

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_11 , які заперечували проти апеляційної скарги та просили вищевказаний вирок суду залишити без змін;

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу потерпілого;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 вказаним вимогам закону не відповідає, через наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права потерпілого визначені у статті 56 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_9 .

Частиною 2 ст.58 КПК України передбачено, що потерпілого у кримінальному провадженні може представляти особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.58 КПК України, повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими ст.50 КПК України, якщо представником потерпілого є особа яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до положень ч.1 ст.50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що інтереси потерпілого ОСОБА_9 в суді першої інстанції представляла адвокат ОСОБА_13 на підставі договору № 51 від 12 жовтня 2017 року, який укладений між нею та ОСОБА_12 , яка діяла, як вказано в договорі, в інтересах ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 наполягав на тому, що він не уповноважував ОСОБА_12 на укладення вищевказаного договору. Також потерпілий зазначив, що жодного разу він не викликався до суду першої інстанції.

При перевірці в апеляційному порядку матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що дійсно потерпілий ОСОБА_9 не був проінформований про час та місце судового розгляду, не брав участь у судовому провадженні, жодного разу про судові засідання не повідомлявся, а його інтереси представляла адвокат ОСОБА_13 , повноваження якої не були належним чином перевірені судом першої інстанції.

За таких обставин, потерпілий ОСОБА_9 був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст.56 КПК України, під час розгляду провадження судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, оскільки ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, оскільки судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, який належним чином не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. З врахуванням викладеного, на підставі ст.ст.409, 412, 415 КПК України, вказаний вирок суду підлягає безумовному скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані недоліки, всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини провадження, і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, підлягають перевірці при новому розгляді.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами потерпілого та його представника і звертає увагу на те, що при новому розгляді, за умови доведеності вини обвинуваченого, та без наявності додаткових обставин, що пом`якшують покарання, застосування положень ст.ст.75,76 КК України за оскаржуваним вироком слід вважати необґрунтованим, з огляду на ступінь тяжкості правопорушення та його фактичні обставини. Також слід вважати несправедливим вказаний вирок суду в частині вирішення цивільного позову, оскільки суд, частково задовольнивши цивільний позов, не врахував ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому та наслідки, що настали для здоров`я останнього, які повністю змінили спосіб та якість життя потерпілого у бік його істотного погіршення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 з врахування поданих змін задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4