ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції між Чернівецьким апеляційним судом та ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою направлено до Чернівецького апеляційного суду для розгляду по суті.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину Білорусії, - строк тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, який не може перевищувати 60 днів - по 18 листопада 2019 року.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На вказану ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суддею не взято до уваги, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого

ЄУНСС № 346/1176/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/822/493/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

зобов`язання зважаючи на те, що прокурором не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність ризиків. Поза увагою суду, на думку апелянта, залишилося те, що він раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, розуміє те, що може нести відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків. Звертає увагу на допущене, на його думку, порушення права на захист. Просить врахувати і те, що перебуває під вартою уже тривалий час, а тому просить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених, доводи прокурора, який просив ухвалу районного суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення, вказавши у судовому засіданні на законність продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження з цих підстав, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Чинним КПК України не передбачено можливості та порядку оскарження такої ухвали суду, проте право на апеляційне оскарження обвинуваченим ОСОБА_6 ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року повинно бути гарантоване на підставі Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_10 .

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зокрема запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При цьому, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити вищеперелічені дії.

Так, ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати його доцільність, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Відповідно до наданих матеріалів встановлено, що на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.199 КК України.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою по 18 листопада 2019 року та відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів адже суддею під час розгляду відповідних клопотань, були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать, що заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті підробленої іноземної валюти, вчинених за попередньою змовою групою осіб, що відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому, суддею було перевірено наявність обставин, які підтверджують те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися та вони продовжують існувати.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, а саме Республіки Білорусія, не має постійного місця проживання чи роботи на території України, що свідчить про те, що у нього відсутні міцні соціальні зв`язки з державою Україна, а отже останній усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення, що ставиться йому у провину може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, затягуючи його розгляд.

Крім цього, не маючи місця роботи, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення з метою отримання засобів для існування.

Жодних даних, які б свідчили про зменшення заявлених ризиків апелянт не зазначає, а лише посилається на те, що є особою раніше не судимим, обвинувачується у вчиненні злочину не пов`язаного із посяганням на життя і здоров`я, однак вказані обставини не зменшують заявлених прокурором ризиків, а позиція обвинуваченого відповідно до якої він заявляє, що не має наміру

переховуватися від суду є лише нічим непідтвердженим твердженням ОСОБА_6 .

Крім того, відносно ОСОБА_6 розглядається також інше кримінальне провадження Нововолинським міським судом Волинської області за обвинуваченням його у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 199 КК України, що також підтверджує ризик можливого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд враховує також практику Європейського суду з прав людини де закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а також що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Враховуючи вищезазначене, у судовому засіданні було встановлено обставини, які свідчать про наявність ризиків які не зменшилися та продовжують існувати, а жодних нових обставин, які б спростували такі заявлені ризики не встановлено та апелянтом, у зв`язку із наданим правом на апеляційне оскарження, не спростовано з наданням відповідних доказів.

Поряд з цим, суддею районного суду було взято до уваги і те, що на даний момент завершити судовий розгляд з об`єктивних причин не представляється за можливе, беручи до уваги багатоепізодність злочинної діяльності, велику кількість свідків, а тому інтереси правосуддя виправдовують необхідність продовження такого виняткового запобіжного заходу, зважаючи на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити чи гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 протягом судового розгляду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є необґрунтованими, а тому суддя вірно відмовив у заявленому з цих підстав клопотанні.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано підтверджуючих відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

На підставі наведеного з урахування рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, керуючись ст.ст. 7, 9, 177, 182, 199, 331, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3