Справа № 336/1912/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, що проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений і особа, провадження в справі щодо якої закрито у зв`язку зі смертю, за попередньою змовою між собою вчинили злочинне посягання проти чужої власності за таких обставин.

Близько 10-00 години 7 березня 2018 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, провадження щодо якої закрито ухвалою суду від 14 травня 2019 року у зв`язку зі смертю, керуючись умислом на крадіжку, біля будинку № 11-А по вул. Харчовій в м. Запоріжжі таємно заволоділи належними публічному акціонерному товариству «Укртелеком» металевими дверями розподільної шафи для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку типу ШР 600*2 вартістю відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності 2141 грн. 67 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що в означений в обвинуваченні день він з приятелем ОСОБА_6 зранку проводив час в кафе «Росинка» за розпиттям спиртного, після чого товариші направилися в бік житла обвинуваченого. Побачивши біля одного з жилих будинків по дорозі їхнього руху металеві двері, вирішили здати їх до пункту прийому металобрухту, проте були зупинені через кілька десятків метрів від початку руху співробітниками поліції, які вилучили у них двері.

У вчиненні злочину розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і щиро жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості.

Разом з цим суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке утворює один епізод крадіжки, а також ту обставину, що предмет викрадення, визнаний речовим доказом, переданий потерпілому на зберігання і в силу ст. 374 КПК України буде повернений йому за належністю.

Бере до уваги суд і спосіб вчинення зазначеної крадіжки, яка не поєднана із псуванням запорів, пошкодженням майна для досягнення мети доступу до нього, а вчинена шляхом вільного доступу до матеріальних цінностей.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення потерпілому викраденої речі усунено спричинено шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Статтею 75 КК України внормоване питання звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою для такого звільнення є висновок суду з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставини справи про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, крім випадків засудження за корупційний злочин.

Таким чином, законодавчо встановлено право суду з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, необхідність та доцільність застосування покарання, суспільну небезпечність обвинуваченого звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Сукупність згаданих судом пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, роботу, хоча й у відсутність офіційного працевлаштування, сім`ю, де виховується дитина, що біологічно походить від обвинуваченого, дають суду підстави при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті звинувачення і в мінімальному розмірі, передбаченому Загальною частиною КК України для цього виду покарання, звільнити винну особу від відбування покарання з випробуванням.

Застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Визнана речовим доказом викрадена річ підлягає поверненню потерпілому.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

У відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає підстав для обрання до набрання вироком законної сили запобіжного заходу, який на стадії досудового розслідування не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ металеві двері розподільної шафи для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку типу ШР 600*2, передані на зберігання представнику потерпілого, - повернути за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1