Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/3804/17
провадження №1-кп/279/84/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0001329 від 28.07.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Малий Кривотин Ємільчинського району Житомирської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої, несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28.07.2017 року близько 13-ої год. на сходинковому майданчику першого поверху будинку АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , не передбачаючи настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, хоча повинна була і могла їх передбачити, схопила ОСОБА_5 за одяг та нанесла декілька ударів ногою в область нижньої частини тулуба, а потім штовхнула останню, від чого та втратила рівновагу, впала зі сходів, покотившись донизу, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у виді синця по передньо-внутрішній поверхні верхньої частини лівого передпліччя, садна в проекції правого ліктьового суглоба, синця по задньо-зовнішній поверхні середньої частини лівого стегна, садна по тильній поверхні лівої ступні, синця по правій боковій поверхні таза, синця по правій половині спини приблизно в проекції 10-11 ребер, перелому восьмого ребра по задній аксилярній лінії справа зі зміщенням на 1/2 поперечника, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Такі необережні дії ОСОБА_7 , які виразились в необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, кваліфіковано як злочин, передбачений ст.128 КК України.

Вказане обвинувачення не змінювалось.

Розглянувши справу в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, дослідивши всі представлені докази безпосередньо в судовому засіданні та проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості та достовірними, а їх сукупності - достатності та взаємозв`язку для доведеності причетність обвинуваченої до вчинення злочинних дій поза розумним сумнівом, судом встановлено наступне:

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину не визнала та показала, що в день події вийшла зі своєї квартири та на майданчику між 3 та 4 поверхами побачила котячі екскременти. Коли зі своєї квартири вийшла ОСОБА_9 , то запропонувала їй прибирати після її котів. Коли спускалась, то в руках несла сумку вагою 4 кг, парасольку, дамську сумочку. На ОСОБА_10 поверсі ОСОБА_9 розвернулась та стала збігати по сходах. Вона ж спускалась далі, призупинилась, думала про своє. Коли наблизилась до сходинкового майданчику 1 поверху, то побачила сусідку ОСОБА_11 , яка йшла до своєї квартири, пройшла до виходу. Зненацька перед її очима виник пакет зі сміттям, вона відхилилась, потім вирівнялась. Побачила ОСОБА_9 , яка збігала сходами, послизнулась правою ногою, бо в під`їзді було слизько після дощу, підняла свою сумку, стала збирати сміття, яке розсипалось. Вона підняла свою сумку, пройшла вниз до сходів, запитавши ОСОБА_9 , коли вона заспокоїться, бо між ними до цього були конфлікти. Зверху збігла сусідка ОСОБА_12 , яка намагалась виштовхати її. Вона відштовхнула руки ОСОБА_12 і та пішла нагору. Ніяких ушкоджень на ОСОБА_9 не було, вона лише оступилась, коли збігала зі сходів, однак не падала, фізичного контакту між ними не було. Хвилин через 3-5 ОСОБА_9 повернулась та погрожувала їй звільненням з роботи, до цього також писала на неї скарги. Одна одній ударів вони не наносили, ОСОБА_9 послизнулась, бо була взута в резинові тапки, однак не падала. В судових дебатах свої показання повторила, вказала на те, що потерпіла свої показання змінювала: спочатку говорила, що втратила рівновагу та впала, потім що її били по тулубу, тілом об стіну та одвірок, хватали за одяг, при цьому була вдягнена в літній сарафан, на її тілі не залишилось слідів таких дій. Вважає показання свідка ОСОБА_12 неправдивими, оскільки та не могла бачити, що відбувалось на першому поверсі, а могла лише чути. Свідок же ОСОБА_13 підтвердила, що був лише словесний конфлікт. Після події потерпіла не звернулась за медичною допомогою, а пішла на роботу, де розповідала, що впала, коли бігла. Можливо вона і отримала травму при таких обставинах, однак вона до їх спричинення непричетна. З того часу, як вона стала проживати в своїй квартирі, потерпіла постійно писала на неї скарги, які не знаходили підтвердження, вчиняє відносно неї неправомірні дії, за що була притягнута до адміністративної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що 28.07.2017 року поверталась на роботу з обідньої перерви. В під`їзді між 4-3 поверхами побачила ОСОБА_14 . Спускалась попереду, та - за нею. Почула образу, однак продовжувала спускатись. ОСОБА_14 запитала в неї про котів, образила, потім вхопила за одяг та вдарила її тілом об стіну, вдарила в груди. В неї були зайняті руки. Тоді ОСОБА_14 вхопила її та сильно кинула на сходи, підіпхнувши ногою, від чого вона скотилась зі сходів. Сказала, що це за те, що вона на неї скаржилась. В цей час спускалась сусідка ОСОБА_12 , яка накричала на ОСОБА_14 . Вона підвелась, пішла на роботу. Одяг пошкоджено не було, порвалось взуття. В неї була розбита рука, з якої йшла кров, відчувала сильний біль. Син порадив звернутись до поліції. Після роботи вона пішла в травмпункт, потім в поліцію. Отримана травма завдала їй не лише матеріальну (витрати на лікування, необхідність санаторно-курортного лікування), а й моральну шкоду, спричинену больовими відчуттями, переживаннями та хвилюваннями, погіршенням стану здоров`я, порушенням соціальних зв`язків, обмеженням можливостей в побуті. Позовні вимоги підтримала.

Свідок ОСОБА_15 (син потерпілої) свідчив про те, що 28.07.2017 року до нього зателефонувала його мати та попросила забрати її з роботи, повідомила, що в неї стався конфлікт з ОСОБА_14 , що її скинули зі сходів. Він запропонував звернутись до поліції та лікарні. Мати це зробила, розповіла йому про обставини події, повідомивши, що відбувся конфлікт з сусідкою, яка скинула її зі сходів. Бачив у матері подряпини на руці, обличчі, синець на ребрах. Мати говорила, що її штовхнули. Зранку, коли бачив матір, то ушкоджень у неї не було.

Свідок ОСОБА_16 (сусідка сторін) дала показання про те, що 28.07.2017 року прибирала сходинковий майданчик. Бачила, як ОСОБА_9 після обідньої перерви поверталась на роботу, ззаду йшла ОСОБА_14 . Вона почула крик та почала спускатись. Побачила, як ОСОБА_14 притисла ОСОБА_9 до стінки. Тоді вона почала збігати. Побачила, як ОСОБА_14 штовхнула ОСОБА_9 і та впала зі сходів, ледь встала після падіння. Після події ОСОБА_14 декілька разів перестрівала її та намагалась тиснути після того, як вона встала на захист потерпілої. Вона бачила, як ОСОБА_14 скидала ОСОБА_9 та ще й пхнула її ногою. Бачила, що в дверях 1-го поверху стояла сусідка ОСОБА_17 ..

Свідок ОСОБА_18 (сусідка сторін) дала показання про те, що проживає в квартирі на першому поверсі, була свідком того, як ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з`ясовували між собою відносини, голосно сварились. Не бачила, щоб вони наносили одна-одній тілесні ушкодження. Вони знаходились на майданчику між 2-им та 1-им поверхами. Розмовляли на підвищених тонах. Про що між ними була розмова, не знає. Чула голос і ОСОБА_12 , але самої її, коли йшла в свою квартиру, не бачила.

В судовому засіданні як свідка було двічі допитано лікаря-рентгенолога ОСОБА_19 , який двічі проводив рентгенологічне обстеження потерпілої та описував її рентгенівські знімки. Вказаний свідок дав показання про те, що на рентгенівському знімку грудної клітини потерпілої від 30.07.2017 року було чітко видно перелом 8-го ребра, переломи 7, 9 ребер не визначались. На знімку 21.11.2018 року ним було визначено переломи 7-9 ребер, оскільки на знімку було видно потовщення 7 та 9 ребер. Під час повторного допиту вказаний свідок, переглянувши надані йому рентгенівські знімки, уточнив, що під час другого рентгенівського дослідження, яке було проведено більш ніж через рік, було видно потовщення де двох, крім 8-го, ребер, що могло виникнути не обов`язково як наслідок їх перелому, а могло бути викликано іншими причинами: травмування надкісниці тощо. Достовірним є перелом одного ребра, на другому знімку видно його зрощення.

Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_20 дав показання про те, що ним проводилась експертиза потерпілої, яка прибула до нього та надала йому медичну документацію. Свої висновки він зробив на підставі огляду потерпілої та наданих нею даних її рентген-обстеження. На тілі потерпілої він виявив 4 синця та 2 садна, які могли утворитись в один час, не виключалось, що від падіння зі сходів. Огляд потерпілої проводився через 3 доби після події. Надана йому потерпілою довідка з травмпункту для нього жодного значення не мала, бо він безпосередньо оглядав потерпілу.

З заявою про вчинення правопорушення ОСОБА_5 звернулась до поліції 28.07.2017 року. Як на особу, яка 28.07.2017 року о 13-ій год. спричинила їй ушкодження вказала на ОСОБА_7 .. До ЄРДР відомості за вказаною заявою було внесено 28.07.2017 року о 19.23 год..

Під час проведення з потерпілою 13.09.2017 року слідчого експерименту (протокол від 13.09.2017 року) вона на місці події демонструвала послідовність дій обвинуваченої, які призвели до її падіння та отримання ушкоджень. Показання потерпілої на місці події, відображені в протоколі вказаної слідчої дії, є ідентичними тим, що вона дала під час судового розгляду.

Під час проведення 20.09.2017 року слідчого експерименту з обвинуваченою (протокол від 20.09.2017 року) вона на місці події розповідала про обставини події, демонструвала свої дії, дії потерпілої та свідка ОСОБА_21 , вказувала на те, що після того, як ОСОБА_22 вдарила її по нозі та махнула чимось чорним, вона відмахнулась і побачила, що ОСОБА_22 покотилась зі сходів, демонструвала вказані обставини.

На підставі доручення суду відповідно до ухвали від 12.09.2018 року під час слідчого експерименту перевірялись показання вказаних вище осіб (протокол від 17.12.2018 року).

Аналіз вищевказаних доказів дає можливість суду дійти висновку про те, що між обвинуваченою та потерпілою тривалий час до події існували неприязні відносини. На ґрунті таких відносин 28.07.2017 року в під`їзді будинку, в якому вони проживають, між ними виник конфлікт, під час якого обвинувачена штовхнула потерпілу, від чого та впала, що підтверджено не лише самою потерпілою, а й свідком ОСОБА_16 , яка підтвердила показання потерпілої, вказала, що була безпосереднім очевидцем падіння потерпілої від поштовху обвинуваченої, свідком ОСОБА_15 , який після події бачив на тілі матері ушкодження, фактом звернення потерпілої за медичною допомогою через нетривалий час після події, її поясненнями щодо обставин травмування, що були при зверненні зафіксовані в лікувальному закладі, зверненням після цього з заявою до поліції.

Отже, факт падіння потерпілої в результаті дій обвинуваченої та отримання в результаті такого падіння тілесних ушкоджень суд вважає підтвердженим.

В той же час, даючи правову оцінку таким діям обвинуваченої з точки зору наявності в них інкримінованого органом досудового слідства злочину з врахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, суд виходить з наступного:

31.07.2017 року та 03.08.2017 року слідчим, уповноваженим на проведення досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу отриманих потерпілою ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, в обох постановах були зазначені одні і ті ж питання, які мав вирішити експерт, в постанові від 03.08.2017 року було вказано про направлення в розпорядження експерта протоколу рентгенологічного дослідження від 03.08.2017 року. Дані щодо порядку, в якому було отримано вказаний протокол, суду не представлені.

Висновком експерта №205 від 23.08.2017 року було визначено тяжкість отриманих потерпілою ушкоджень, їх характер та локалізацію, встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 було виявлено чотири синці та два садна на різних частинах тіла, перелом 8-го ребра по задній аксилярній лінії справа зі зміщенням на 1/2 поперечника, які утворились внаслідок дії твердих предметів, можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваною та в постанові.

За критерієм тривалості розладу здоров`я виявлені у потерпілої тілесні ушкодження експертом в сукупності віднесені до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Стороною захисту було заявлено про недопустимість вказаного висновку як доказу з посиланням на те, що медична документація, яка досліджувалась експертом, надійшла до нього з порушенням вимог КПК України, оскільки докази на підтвердження передання експертові досліджених ним медичних документів в передбаченому КПК України порядку відсутні, сам висновок експертом не мотивований.

Дослідивши вищевказаний висновок експерта встановлено, що експертиза була проведена на підставі постанови слідчого від 31.07.2017 року, почата 31.07.2017 року, закінчена 23.08.2017 року, експертом було обстежено потерпілу ОСОБА_5 , отримано її пояснення щодо обставин отримання ушкоджень, в розпорядження експерта 31.07.2017 року було представлено ксерокопію медичної довідки №3730 травмпункту Коростенської ЦМЛ, 03.08.2017 року протокол рентгенологічного дослідження Коростенської центральної міської поліклініки та два рентгенівські (фото) знімки від 30.07.2017 року.

За результатами проведеної експертизи експерт дійшов висновку про те, що виявлені ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, однак вищевказаний висновок не містить жодних доводів про те, на підставі яких даних такий висновок було зроблено, тому доводи сторони захисту про те, що висновок є немотивованим заслуговують на увагу.

Так, відповідно до 2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень //Затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. N 6 (далі: Правила), тілесні ушкодження середньої тяжкості мають наступні ознаки ( 2.2.1.): а) відсутність небезпеки для життя; б) відсутність наслідків, що викладені в п.2.1.1. цих Правил; в) тривалий розлад здоров`я; г) стійка втрата працездатності менш ніж на третину. Тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) (2.2.2.), під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину належить розуміти втрату загальної працездатності від 10% до 33% (2.2.3.) Згідно п.4.2. Правил судово-медичний експерт встановлює особу обстежуваного, з`ясовує у нього обставини заподіяння ушкоджень, скарги та, за потребою, інші відомості; ознайомлюється з матеріалами справи і наявними медичними документами. Всі отримані відомості фіксуються у висновку експерта (акті судово-медичного обстеження - надалі акт). Якщо необхідні медичні документи експерту не подані, він заявляє особі чи органу, що призначив експертизу, клопотання про

надання відповідних документів (п.4.3.). При проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про

ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути

засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу, в необхідних випадках судово-медичний експерт може використовувати відомості досліджень, що проводяться із залученням відповідних спеціалістів, не обстежуючи потерпілого особисто (п.4.4., 4.5.).

Відповідно до п.4.6. Правил судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів ( Примітка. Діагноз забій (м`яких тканин) голови, грудної клітки, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями). Як передбачено п. 4.7. Правил загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. В таких випадках експерт зобов`язаний вказувати характер причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженням і такими наслідками. Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок.

Пунктом 4.9. Правил передбачено, що при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо ( Примітка. Якщо при обстеженні потерпілого експерт виявляє різне походження тілесних ушкоджень, він встановлює, чим заподіяне кожне з них; якщо ушкодження мають різну давність, позначається неодноразовість їх нанесення, вказуються строки спричинення кожного з ушкоджень і ступінь їх тяжкості).

Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути

результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні

експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими (п.4.10).

Пунктом 4.11. вказаних Правил передбачено, що судово-медичний експерт визначає ступінь тяжкості тілесного ушкодження, не очікуючи його кінця, лише у випадках встановлення за об`єктивними медичними відомостями, що тілесне ушкодження було небезпечним для життя чи коли наслідки і кінець ушкодження, що не було небезпечним для життя, не викликає сумнівів. При наявності ушкоджень різного ступеня тяжкості експерт не має права визначити цей ступінь "у сукупності" за найбільш тяжким ушкодженням. В таких випадках можливе лише об`єднання однакових за ступенем тяжкості ушкоджень (4.12.). Пунком 4.12 Правил передбачено випадки, за існування яких судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, якими серед інших є наявність невизначеного кінця ушкодження, що не було небезпечним для життя (4.13.2.), відсутність медичних документів, у тому числі результатів додаткових досліджень, без яких не можна судити про характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень (4.13.4.).

Згідно поданої потерпілою інформації з Коростенської ЦМЛ від 28.09.2017 року, вона 28.07.2017 року о 17.30 год. звернулась до травмпункту міської лікарні з приводу травми, яку отримала, з її слів, 28.07.2017 року о 13.00 год. від сусідки, яка штовхнула її по східцям, при обстежені було встановлено діагноз: множинні забої тулуба, передпліч, стегон та сідниць, перелом 8 ребра справа, забій грудної клітини, рентгенологічне дослідження грудної клітини проведено 30.07.2017 року та 03.08.2017 року, призначено щадний режим та знеболюючі ліки, перебувала на лікарняному листу з 28.07.2017 року по 16.08.2017 року, що становить 20 днів. Отже, термін відновлення стану здоров`я потерпілої ОСОБА_5 тривав менш ніж 21 день.

Однак, експертом така інформація отримана не була та не врахована при наданні висновку, всі виявлені ушкодження, не зважаючи на їх різний характер (синці, садна, перелом), різну локалізацію, ступінь їх тяжкості було визначено за сукупністю.

Враховуючи вказане, висновок експерта №205 від 23.08.2017 року в частині визначення ступеню тяжкості отриманих потерпілою ушкоджень є недостовірним, оскільки не ґрунтується на об`єктивних даних.

Відповідно до частини 4 статті 69 КПК України, експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Речові докази та документи, які надаються експертові, повинні бути отриманні у спосіб, передбачений статтею 93 КПК України, належним чином залученні до кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України (залежно від способу збирання) і набути відповідного процесуального статусу. З ними повинні мати можливість ознайомитися сторони, потерпілий як під час досудового розслідування в порядку статті 221 КПК, так і після його закінчення в порядку статті 290 КПК.

Оскільки висновок експерта №205 від 23.08.2017 року про наявність у потерпілої такого тілесного ушкодження, як перелом 8-го ребра по задній аксилярній лінії справа зі зміщенням на 1/2 поперечника було зроблено на підставі дослідження медичної документації (протокол рентгенологічного дослідження, два рентгенівські (фото) знімки від 30.07.2017 року), належний процесуальний порядок отримання якої та направлення в розпорядження експерта стороною обвинувачення не підтверджено (відсутні будь-які дані про те, коли, від кого були отримана вказана документація, ким, коли та в якому порядку направлена експерту), то вказаний висновок в частині встановлення ним наявності вищевказаного тілесного ушкодження є недопустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в справі №555/456/18 (постанова колегії суддів Третьої судової палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 07.08.2019 року).

В той же час, під час допиту експерта ОСОБА_20 встановлено та вбачається зі змісту висновку експерта №205 від 23.08.2017 року, що під час проведення судово-медичної експертизи на підставі постанови слідчого від 31.07.2017 року, експертом безпосередньо за минуванням приблизно трьох діб після події було безпосередньо оглянуто потерпілу та опитано її з приводу обставин отримання тілесних ушкоджень, і висновки про наявність на її тілі таких тілесних ушкоджень як синці та садна, їх локалізацію та характер зроблено саме за результатами експертного огляду, тому підстави визнання як доказу висновку експерта №205 від 23.08.2017 року в частині встановлення наявності та локалізації на тілі потерпілої тілесних ушкоджень у виді синців та саден недопустимим за вказаних стороною захисту обставин відсутні.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту, яка висловила сумнів щодо отримання потерпілою ушкодження у виді перелому ребра та належності їй наданої експертові медичної документації, судом було призначено додаткову судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено сформульоване стороною захисту запитання. Сторона обвинувачення та потерпілої своїм правом доповнити перелік запитань не скористались.

Відповідно до ухвали суду від 07.11.2018 року судово-медичного експерта було зобов`язано направити потерпілу ОСОБА_5 на рентгенологічне обстеження органів грудної клітки в проекції восьмого ребра по задній аксилярній лінії справа.

Висновком експерта №622 від 26.11.2018 року було встановлено, що згідно теплограм грудної клітини від 21.11.2018 року та протоколу рентгенологічного дослідження ОГП КЦМП від 21.11.2018 року на ім`я ОСОБА_5 , у неї виявлені консолідовані (застарілі) переломи 7,8,9 правих ребер та зроблено висновок про те, що потерпіла ОСОБА_9 раніше отримала перелом вказаних ребер. Тяжкість вказаного тілесного ушкодження в межах вказаної експертизи встановлена не була.

Вказаний висновок було зроблено на підставі протоколу рентгенологічного дослідження ОГП від 21.11.2018 року, який було роз`яснено в судовому засіданні свідком лікарем-рентгенологом ОСОБА_19 .. Вказаний свідок при повторному вивченні всіх теплограм грудної клітини потерпілої зазначив, що достовірним є наявність у потерпілої перелому 8-го ребра справа, а кісткова мозоль, яка діагностована на 7 та 9 ребрах, могла утворитись не в результаті перелому цих ребер, а як результат супутніх перелому наслідків, одним з яких могло бути травмування надкісниці, тобто волокнистої оболонки із сполучної тканини, яка покриває зовнішню поверхню кісток.

За таких обставин суд вважає доведеним, що потерпіла у вказані в обвинувачені час та місці отримала і тілесне ушкодження у виді перелому 8-го ребра справа.

Таким чином, висновками експерта за результатами проведених по справі як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду судово-медичних експертиз, в частині, які визнані судом як докази допустимими, підтверджено виявлення у потерпілої отриманих під час події, що мала місце 28.07.2017 року о 13.00 год. на сходинковому майданчику першого поверху будинку АДРЕСА_2 тілесних ушкоджень, однак не встановлена (підтверджена) їх тяжкість, що давало б можливість кваліфікувати дії обвинуваченої як злочинні відповідно до наданої їм органом досудового слідства кваліфікації необережні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З вищенаведеного слідує, що надавши суду належні, допустимі та достатні докази того, що здоров`ю потерпілої у вказаний в обвинуваченні час, у вказаному місці та при вказаних обставин була завдана шкода, обвинуваченням не надано належних, допустимим та достатніх доказів, які б підтвердили ступінь небезпечності такої шкоди, що дало б змогу суду дійти обґрунтованого висновку про те, що вчинені відносно потерпілої дії були злочинними і за їх вчинення передбачена кримінальна відповідальність відповідно до наданої таким діям правової кваліфікації, тобто, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбачений ст.128 КК України.

Враховуючи, що дії обвинуваченої, які спричинили шкоду здоров`ю потерпілої, обвинуваченням оцінені як необережні, то можливість їх кваліфікації судом за іншими, ніж ст.128 КК України, нормами кримінального закону відсутня, оскільки інші норми КК України, які не вимагають необхідності визначення ступеню тяжкості спричинення шкоди здоров`ю особи, передбачають лише умисну форму вини винної особи.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларується, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17,ч.2 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.284 ч.1 п.2, ч.7; 373,ч.1,п.3 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не представлено належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_7 є склад злочину, передбачений ст.128 КК України, вона підлягає виправданню.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13728,73 грн., яка складається з понесених витрат на лікування в сумі 528,73 грн. та вартості санаторно-курортного лікування, якого потребує потерпіла через отриману травму, та моральної шкоди, яка нею оцінена в 50000 грн..

Враховуючи висновок суду про те, що представленими доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй злочину, відповідно до положень частини 3 статті 129 КПК України поданий позов підлягає залишенню без розгляду, що не перешкоджає зверненню потерпілої до суду з такими вимогами в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, та виправдати за недоведеністю в її діянні складу злочину, передбаченого ст.128 КК України.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу