печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, що належить ТОВ "Перша будівельно-монтажна група",-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, що належить ТОВ "Перша будівельно-монтажна група".

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею фіксація за допомогою технічних засобів не здійснювалась .

Прокурор в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_4 про розгляд у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, приини неявки суду не відіомі.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Печерським управлінням поліції ГУ Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000053 від 23.10.2018 за фактом привласнення службовими особами ТОВ «Перша будівельно-монтажна група» шляхом зловживання своїм службовим становищем грошових коштів на загальну суму 15 814 175,31 грн. Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Згідно відомостей зазначених у клопотанні, службові особи ТОВ «Перша будівельно-монтажна група», привласнили, шляхом зловживання своїм службовим становищем,грошові кошти на загальну суму 15 814 175,31 грн., отримані як попередню оплату від Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України за укладеними договорами № 230, № 231, № 232, №233 від 25.05.2018 на проведення робіт з будівництва казарм поліпшеного планування на території військових містечок № НОМЕР_1 та № 2 міста Новоград-Волинській Житомирської області, не виконавши зазначені роботи.

При цьому, сторона кримінального провадження, з метою забезпечення речових доказів, прохає накласти арешт на нежитлове приміщення площею 151.8 м. кв., що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6 Ж, секція 3 та належить ТОВ "Перша будівельно-монтажна група".

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, що стосуються розгляду клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК Україи арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

Згідно з п.1 ч. 2, ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане у копотанні майно слідчий суддя приймає до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та доводи сторонни обвинувчення щодо підстав накладення арешту на майно.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Під час судового розгляду клопотання прокурором не доведено, що нежитлове приміщення площею 151.8 м. кв., що розташоване в багатоповерховому житловому комплексі за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6 Ж, секція 3 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом .

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності ТОВ "Перша будівельно-монтажна група" за незаконні дії третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 96-1, 96-2, 107,170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України, ст.. 41 Конституції України-,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, що належить ТОВ "Перша будівельно-монтажна група" в рамках кримінального провадження №0000053 від 23.10.2018 року - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня її ухвалення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1