Справа № 711/5869/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року

м.Черкаси

справа №711/5869/18

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої

юридичної особи ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0004172 від 08.06.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, українки, громадянки України, приватного підприємця, з вищою освітою, маючої на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що вона, перебуваючи з 11.03.2015 на обліку Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі - Управління), як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 11.03.2015 № 483, подала відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок) заяву до Управління для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 11.03.2015, в якій зазначила, що у будь-кого з членів її сім`ї на момент заповнення заяви у володінні відсутнє житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та району проведення антитерористичної операції.

Рішенням Управління від 13.03.2015 ОСОБА_7 було призначено допомогу переміщеним особам на проживання.

У той же час, відповідно до п. 3 Порядку для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі договору купівлі-продажу № 764 від 14.04.2015 ОСОБА_7 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою отримання бюджетних коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, кожні пів року, в порушення вимог п. 11 Порядку, достовірно знаючи про наявність у її власності квартири та відсутність правових підстав на продовження отримання вказаного виду допомоги, перебуваючи у приміщенні Управління, що розташоване за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 307, у робочий час, тобто з 08.00 до 17.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, подала заяву від 02.11.2015 про продовження виплати допомоги на наступний шестимісячний строк.

Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_7 в період з 01.05.2015 по 10.09.2015 незаконно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 4415,25 грн., заподіявши матеріальної шкоди державним інтересам в особі Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на вищезазначену суму, яка в подальшому відшкодована нею в повному обсязі.

ОСОБА_7 за обвинувальним актом обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (т.1 а.с. 41-44).

Мотиви суду.
Суд вважає, що прокурор, не вірно встановивши обставини події, помилково прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченої складу постановленого їй у вину злочину в частині недоведеності його об`єктивної сторони. До цього висновку суд приходить з наступних міркувань.

Диспозиція статті 190 КК України передбачає, що кримінальна відповідальність настає за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Шкода, за висновками прокурора, складає 4415,25 грн.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Це означає, що особа, вчиняючи певні дії, діє з метою заволодіння чужим майном або отримання права на нього, заздалегідь знаючи про незаконність таких дій або бездіяльності.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину не визнала, пояснила, що на момент складання нею заяви для призначення щомісячної адресної допомоги від 11.03.2015 нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у неї у власності не було. Житло придбано 14.04.2015. Їй не було роз`яснено обов`язок повідомляти про наявність у неї власного житла та наслідків неповідомлення про це. Просила її виправдати.

Таким чином суд встановлює, що заповнюючи заяву від 11.03.2015, яка стала приводом для постановки на облік як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_7 . Управління не обманула, у неї, а також у будь-кого з членів сім`ї, не було на цей момент у володінні житлового приміщення.

При цьому, прокурор, зазначаючи період з 01.05.2015 по 10.09.2015, протягом якого ОСОБА_7 , нібито, шляхом обману заволоділа грошовими коштами державного бюджету в сумі 4415,25 грн., не встановив, а відповідно не зазначив в обвинуваченні, які ж умисні дії, які супроводжувались обманом або зловживанням довірою, вчинила ОСОБА_7 задля заволодіння вищевказаними грошима саме за цей період.

Порушення пункту 11 Порядку, за яким представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноважений орган про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, ОСОБА_7 за період з 01.05.2015 по 10.09.2015 не інкримінується. Порушення вказаних обов`язків ставиться у вину ОСОБА_7 лише при описанні об`єктивної сторони шахрайства при поданні нею заяви від 02.11.2015, однак подача такої заяви не призвела до отримання останньою вказаного виду допомоги вподальшому.

Таким чином можна констатувати, що об`єктивна сторона злочину, який ставиться у вину ОСОБА_7 за період з 01.05.2015 по 10.09.2015, не містить відомостей про дії, які супроводжуються обманом.

Крім того, за відомостями обвинувального акта речовим доказом визнана особова справа на ім`я ОСОБА_7 , в якій знаходиться оригінали заяв від 11.03.2015 та 02.11.2015, які заповнювала обвинувачена. При цьому доводячи вину ОСОБА_7 , тобто її обман, прокурор посилається на відомості саме цих документів.

Відповідно до ч.3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ.

Прокурор оригінал особової справи суду не надав, пояснюючи, що документи втрачені. Водночас просив прийняти до уваги їх копії, які належним чином завірені.

Суд не приймає як доказ копії особової справи та визнає їх недопустимими, керуючись положеннями п.1 ч.5 цієї ж статті, так як не може бути підтверджений зміст документа змістом його копії, в силу того, що оригінал документа втрачений з вини сторони обвинувачення, яка його надає. Протилежного прокурором не доведено.

Таким чином зміст документів, а саме заяв від імені ОСОБА_7 від 11.03.2015 та 02.11.2015, який є складовою об`єктивної сторони обвинувачення, прокурором не забезпечений допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що в діянні обвинуваченої не доведений склад злочину.

Суд відхиляє показання представника потерпілого ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_10 (завідуючої сектором відділу призначення та перерахунку соціальних виплат Управління соцзахисту) так як показання стосуються порядку взяття на облік ОСОБА_7 як внутрішньо переміщеної особи та призначення їй щомісячної адресної допомоги, та не стосується обсягу обвинувачення, який висунуто ОСОБА_7 .

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновків про недоведеність того, що в діянні ОСОБА_7 є склад злочину, в якому вона обвинувачується (п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України).

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо досліджуємих фактів.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 необхідно визнати невинуватою та виправдати.

Суд не приймає прохання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки (ст. 48 КК України) в зв`язку з повним відшкодуванням збитків обвинуваченою. З цього приводу суд зазначає, що вказана норма застосовується до особи, вина якої доведена, що в свою чергу неприйнятна до виправданої особи.

Рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.
Питання про речові докази суд не вирішував в зв`язку з втратою оригіналів документів особової справи на ім`я ОСОБА_7 .

Процесуальних витрат під час здійснення кримінального провадження не було.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати невинуватою ОСОБА_7 у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України, та виправдати її у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад вказаного злочину.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження також мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1