ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/345/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кам`янка, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, є учасником бойових дій в зоні АТО, нагороджений орденом «За мужність 3 ступеню», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 23.02.1998 року Каховським районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 140, 44, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 26.11.2001 року Жовтневим районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 18.07.2006 року по відбуттю строку покарання;
- 07.04.2011 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.1 ст. 309, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;
- 31.05.2012 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ст. 309 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково 07.02.2014 року, невідбутий строк покарання складає 5 місяців;
- 09.10.2014 року Бериславським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 2, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
- вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.12.2016 року за ст. 263 ч. 1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2017 року за ст. 263 ч.1, 70 ч. 4 КК до позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців.
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`яке покарання, передбачене ст. 82 КК України. Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в задоволенні його заяви, суд не прийняв до уваги, що він буде офіційно працювати на виробництві, сумлінно виконує свою роботу по благоустрою установи, має 6 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, і лише одне стягнення, яке погашене. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення, що не враховано судом при постановленні рішення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання в Херсонській ПВК №90 за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2017 року, яким його засуджено за ст. 263 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання - 07.07.2020 року.
Під час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 1 стягнення за порушення вимог встановлених правил відбування покарання та 6 заохочень, з представниками адміністрації ввічливий, на заходи виховного впливу реагує, соціальні зв`язки підтримує, приймає участь у громадському житті відділення. 05.09.2018 року із засудженим ОСОБА_7 було проведено профілактичну бесіду щодо нетактовної поведінки з представником адміністрації та порушення вимог режиму відбування покарання. Згідно постанови начальника установи від 09.08.2018 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на путь виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів, раніше до нього застосовувались відстрочка виконання вироку, звільнення від відбування покарання з випробуванням, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак він на шлях виправлення не ставав та продовжував злочинну діяльність у період відстрочки, іспитових строків та після умовно-дострокового звільнення.
За час відбування покарання працював лише з квітня 2017 по грудень 2018 року.

Заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід розцінювати як свого роду винагороду окремих засуджених за зразкову поведінку і ставлення до праці. Пасивна форма поведінки, що складається лише в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговують заохочень.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що навіть з урахуванням наявності заохочень засудженого під час відбуття ним покарання, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя підпис ОСОБА_2