Справа № 750/1773/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/311/19
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на увалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000209 від 14 вересня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в ході досудового розслідування були проведені усі необхідні процесуальні та слідчі дії за результатами яких цілком обґрунтовано прийняте рішення про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою скасувати постанову слідчого, звернути увагу слідчого та прокурора на зазначені у його скарзі доводи та зобов`язати вирішити порушені питання шляхом справедливого розслідування.

Аргументує тим, що протягом багатьох років не виконуються окремі судові рішення. Так, тільки вчасне виконання одного з рішень могло б дати йому можливість клопотати про визнання частини доказів недопустимими та такими, що не можуть бути покладені в основу вироку. Вчасне виконання окремих ухвал за кримінальним законом, який діяв на той час, дало б йому змогу звернутись до Верховного Суду у порядку виключного провадження.

Внаслідок злочинного невиконання рішень суду, він був позбавлений можливості поновити свої порушені права. Апелянт вважає, що проведене досудове розслідування носило формальний характер, значна частина слідчих дій не виконана, що призвело до передчасного та необґрунтовано закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, скаржника та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, вказували на те, що слідчим не проведено аналізу здобутих доказів у сукупності з встановленими обставинами та прийнято необґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження, слідчого та прокурора, які вважали скаргу необґрунтованою та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового та закритого кримінального проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000209 від 14 вересня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, воно було розпочате за фактом невиконання окремої ухвали Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року керівництвом Чернігівського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області.

Судовою колегією в кримінальних справах Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року були винесені три окремі ухвали, які пов`язані з допитом свідків братів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких під час розгляду справи знайшла захисник на той час підсудного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 , та які суду пояснювали, що проходили повз лежачих потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , коли вони подавали ознаки життя, про побачене безпосередньо повідомили чергового Деснянського відділу міліції близько 2 год 30 хв. -3 години, проте реагування не було. Смерть ОСОБА_15 та ОСОБА_16 настала відповідно з 3 до 4 години та з 2 до 3 години. Колегія суддів звертала увагу прокуратури м. Чернігова на необхідність перевірки правдивості показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_17 та доручала провести перевірку свідчень ОСОБА_18 на предмет бездіяльності чергового Деснянського відділення міліції.

В окремій ухвалі на адресу прокурора міста та області зверталась увага на зайву кваліфікацію злочину за ч. 3 ст. 206 КК України 1960 року, на проведення виїмки у підсудних речей, які для кримінальної справи не мали ніякого значення, в той час як одяг обвинувачених, в якому вони забили потерпілих до смерті, зокрема куртка у Черкасова, не вилучалась. Частина цеглини з плямами бурого кольору, вилучена з місця пригоди визнана такою, що справи не стосується та знищена. Недоліки попереднього слідства на думку колегії суддів привели до затягування розслідування кримінальної справи та вказували на неналежний прокурорський контроль.

Під час розслідування закритого кримінального провадження, слідчим були допитані усі працівники міліції з приводу несвоєчасного реагування на повідомлення свідків ОСОБА_18 . Висновок службового розслідування був знищений згідно акту від 18.03.2008 року № 899, ще за десять років до подачі заяви про вчинення злочину. Також допитувались усі слідчі та прокурори, які мали відношення до розслідування кримінальної справи та прізвища яких були названі в ухвалі.

Доводи ОСОБА_6 , що внаслідок злочинного невиконання рішень суду, він був позбавлений можливості поновити свої порушені права, не відповідають дійсності. Окремі ухвали не стосуються ні його прав, ні обов`язків, ні обставин справи.

За своїм правовим значенням окремі ухвали, постановлення яких було передбачене ст. 23-2 КПК України 1960 року, ніколи не стосувалися питань винності підсудного, кваліфікації злочину та міри покарання. Навпаки суди зобов`язані були звертати увагу на несумлінне виконання посадовими особами своїх службових обов`язків, на неправильну поведінку певних громадян в побуті з метою виправлення та перевиховання таких осіб, а також привертати увагу керівників, колективів та організацій до свідомого виконання громадянами свого громадського обов`язку, виявлену мужність при припиненні злочину, активну допомогу у розкритті злочину, активізувати населення до боротьби із зміцнення правопорядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Проаналізувавши зміст заяви про вчинення злочину та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 по суті не погоджується з вироком суду та доказами, які покладені на його обґрунтування, та навіть після прийняття остаточного судового рішення Верховним Судом України, намагається будь-яким чином домогтися перегляду вироку.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії»). Згідно з принципом остаточності судового рішення жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

Таким чином, органом досудового розслідування, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, всебічно, повно та об`єктивно було проведено перевірку заяви ОСОБА_6 , за результатами якої винесено постанову, що відповідає вимогам ст.110 КПК України, та у якій надані відповіді на усі питання заявника, що вказує на її вмотивованість та обґрунтованість.

На переконання колегії суддів окремі ухвали, постановлення яких було передбачене ст. 23-2 КПК України 1960 року, не можуть бути предметом злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 422 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2019 року про відмову йому у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21