ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1529/19 Справа № 206/4613/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 05 червня 2017 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року, ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення злочину. Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні та цивільний позов потерпілої.
ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за таких обставин.
04.03.2017 року, приблизно о 00.30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , знаходився на дорозі поблизу магазину ТОВ «АТБ МАРКЕТ», що розташований по вул. Романовського, б. 78 у м. Дніпро, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_10 , який також знаходився у вказаному місці. В ході конфлікту у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 знаходячись у вказаному місці, у вказаний час, розуміючи свою фізичну перевагу над потерпілим, наблизився до ОСОБА_10 , який стояв навпроти нього, та діючи умисно, кулаком своєї правої руки наніс останньому не менше одного удару в ліву область життєво важливого органу голови. Внаслідок вказаного удару, ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на сідниці на землю, після чого одразу піднявся на ноги та почав наздоганяти ОСОБА_5 , який в той час побіг до перехрестя вулиць Романовського та Князя Костянтина Острозького у місті Дніпро.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, бажаючи довести його до кінця, в цей же день та час ОСОБА_5 , пробігши на деяку відстань від магазину «АТБ», розташованого по вул. Романовського, б. 78 у м. Дніпро в напрямку перехрестя вулиць Романовського та Князя Костянтина Острозького зупинився, та правою рукою підняв з землі предмет схожий на камінь, розвернувся та знаходячись на відстані приблизно 3 метрів від потерпілого ОСОБА_10 , який стояв обличчям до нього, діючи умисно з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, правою рукою замахнувся та з силою кинув даний камінь в голову потерпілого ОСОБА_10 . Від отриманого удару, який прийшовся потерпілому ОСОБА_10 в лобну частину голови, він втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_11 після вчинених дій з місця вчинення злочину зник.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забію головного мозку ІІ ст. з дотичним крайовим вогнищем забиття лобної долі ліворуч, дефекту твердої мозкової оболонки в лобній області, пневмоцифалії, втиснутого багатоуламкового перелому лобової кістки ліворуч, забійної рани в лобній області по центру та дещо ліворуч. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2415е від 24.07.2017 року вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.
Так, прокурор зазначає, що суд не надав належної оцінки кожному доказу сторони обвинувачення окремо та у сукупності та не навів у вироку з яких мотивів він надав перевагу одним доказам та відкинув інші. Так прокурор вважає, що суд помилково відкинув показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_10 з підстав їх неузгодженості щодо місця та часу вчинення злочину. Прокурор вважає, що з урахуванням інших наявних у матеріалах провадження доказів, встановлені судом розбіжності не є суттєвими та зумовлені об`єктивними причинами, а у своїй сукупності засвідчують обставини, що підлягають доказуванню. Що стосується непослідовних пояснень потерпілого, то суд не врахував, що це може бути наслідком отриманих ним тілесних ушкоджень Поряд із цим, суд помилково дійшов висновку про не доведення дати вчинення злочину, не розцінивши це як описку, в той час як сам у вироку допустив неточності при зазначенні прізвищ свідків. Окрім цього, виправдовуючи ОСОБА_5 за недоведеністю вчинення ним злочину, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд допустив протиріччя, фактично посилаючись у вироку на підстави, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. Поряд із цим, в порушення вимог кримінального процесуального закону, суд не дотримався й положень ст.ст. 36, 352 КПК України, оскільки не надав можливості прокурору поставити питання при повторному допиті свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Також, прокурор вказує на недотримання судом вимог ст. 27 КПК України та звертає уваги суду, що частина записів судових засідань від 18 та 28 вересня 2017 року не придатна для прослуховування.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з положеннями, закріпленими у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження та прийнятті судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегією суддів встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, суд не надав належної оцінки всім доказам у провадженні та не мотивував своє рішення, а тому доводи прокурора заслуговують на увагу.
Як видно з вироку, суд, дійшовши висновку про недоведення вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, посилався на невідповідність викладених в обвинувальному акті обставин наявним у матеріалах провадження доказам.
Так, обґрунтовуючи необхідність виправдання ОСОБА_5 , суд керувався, зокрема, тим, що зазначена в обвинувальному акті дата вчинення злочину суперечить іншим наявним у матеріалах провадження доказам.
Між тим, поза увагою суду залишились ті обставини, що жоден зі свідків, допитаних судом, не заперечував, що обставини завдання потерпілому тілесних ушкоджень саме 04 червня 2017 року дійсно мали місце, а отже зазначена в зміненому обвинувальному акті помилка може бути технічною.
Разом із цим, за вказаних умов, суд не навів у вироку мотивів, з яких він вдався до оцінки обставин, які, на його думку, відношення до подій, що мали місце у зазначений в зміненому акті час, не мають.
Поряд із цим, мотивуючи ухвалене рішення, суд поставив під сумнів об`єктивність встановлених органом досудового розслідування обставин та заявлених стороною обвинувачення доказів, однак при цьому допустив істотні суперечності.
Так, спростовуючи показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_10 , суд посилався на наявність між ними дружніх відносин, а також на вживання ними алкогольних напоїв, що могло вплинути на сприйняття ними дійсних обставин. При цьому, суд вказав на суперечності у показаннях свідків та потерпілого, зокрема щодо часу, місця та способу завдання тілесних ушкоджень.
Між тим, суд не врахував, що протиріччя у показаннях цих осіб не є суттєвими, а подія злочину мала місце у нічний час, виниклі між обвинуваченим та потерпілим непрязнені стосунки були раптовими, що й могло вплинути на сприйняття ними дійсності.
Поряд із цим, у вироку суд не навів мотивів, за яких потерпілий або свідки мали підстави обмовити ОСОБА_5 .
Окрім цього, суд не надав належної оцінки показання самого потерпілого, який засвідчив, що каміння в нього кинув саме ОСОБА_5 , який перебував на незначній відстані від нього. При цьому, суд не врахував, що під час слідчого експерименту, потерпілий вказав саме на цей механізм завдання йому ушкоджень камінням, а висновком експерта визначено, що він не суперечить зазначеним у протоколі обставинам.
Разом з тим, посилаючись на проведення слідчих дій без ОСОБА_5 , за наявності його письмових пояснень та розписок, а також вказавши на можливе застосування до нього недозволених методів слідства, суд ці обставини, у встановлений законом спосіб, не перевірив.
Не надав суд належної оцінки й показанням свідка ОСОБА_12 , який став випадковим очевидцем подій 04 червня 2017 року та засвідчив обставину завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому.
При цьому, недопустимість протоколу його впізнання цим свідком суд, з посиланням на порушення конкретних вимог закону, не обґрунтував.
Також, вказавши на порушення проведення слідчих дій, суд, з метою підтвердження або спростування цих обставин, понятих, які приймали участь у їх проведенні, не допитав.
Окрім цього, у вироку суд поставив під сумнів об`єктивність висновку експертизи щодо відповідності локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень потерпілому, відомостям, зазначеним потерпілим під час проведення слідчого експерименту. Між тим, суд не навів обставин, які перешкодили йому усунути встановлені під час судового розгляду протиріччя.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження.
На переконання колегії суддів, суд, порушивши питання про необхідність встановлення обставин, що мають істотне значення для вирішення провадження, всіх заходів, в межах наданих повноважень, не вжив. При цьому, фактично посилаючись як на підставу виправдання на відсутність доказів висунутого обвинувачення, доводів стосовно неможливості усунення цієї неповноти у вироку не навів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального закону, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 .
З огляду на те, що у кримінальному провадженні апеляційний суд встановив помилковість висновків суду та неповноту судового розгляду, однак згідно до ст. 404 КПК України процесуально позбавлений можливості постановити нове судове рішення, у зв`язку з відсутністю відповідних клопотань, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства (стаття 2 КПК), змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені неповнота та невідповідність висновків суду, розглянуті інші доводи апеляційної скарги та ухвалено законне та обґрунтоване рішення.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, перевірити усі доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4