Справа № 333/4349/19
Провадження № 1-кп/333/597/19
ВИРОК
Іменем України
29 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, освіта неповна середня, заміжньої, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 року о 14 год. 02 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торгівельній залі супермаркету «Метро», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 7-А, впевнившись, що її дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу з торгових стелажів, таємно викрала товар, що належить ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна», а саме:
- 4 блоки цигарок «Давідофф Классік», вартістю 346 грн. 45 коп. кожен, на суму 1 385 грн. 80 коп.;
- один блок цигарок «ЛМ Лофт Блю», вартістю 306 грн. 41 коп.;
- два блока цигарок «Кент Нано Сільвер», вартістю 334 грн. 90 коп. кожен, на суму 669 грн. 80 коп., а всього майна на загальну суму 2 362 грн. 01 коп.
Вказане майно ОСОБА_5 , тримаючи у руках, перенесла до металевої корзини, яка на той час була перебувала у відділі іграшок, а о 14 год. 09 хв. вказані блоки цигарок остання переклала до своєї сумки, що знаходилася на руці.
Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшла через касову зону із сумкою з викраденими блоками цигарок, при цьому не сплативши за вказаний товар. Однак, у зв`язку з тим, що злочинні дії останньої були помічені співробітниками супермаркету «Метро», які зупинили її біля виходу з приміщення супермаркету, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 .

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнала свою вину повністю у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, і пояснила, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 24.07.2019 року, приблизно о 14-00 год., вона, перебуваючи у супермаркеті «Метро», розташованого по вул. Оріхівське шосе у м. Запоріжжі з торгових полиць взяла сім блоків цигарок, які у подальшому переклала до своєї сумки. Потім вона придбала ще іграшку для дитини та корм для кішки. На касі вона розплатилася за іграшку та за корм, а за блоки цигарок не сплачувала, хоча гроші для цього у неї були. Коли вона вийшла з торгової зони та підійшла до дверей супермаркету, щоб виходити, до неї підійшов працівник супермаркету, який запропонував їй відкрити сумку, на що вона відповіла відмовою. Після цього, охоронці магазину викликали працівників поліції, які у подальшому і вилучили з її сумки викрадені цигарки. Після крадіжки цигарок вона планувала їх продати, а гроші витрати на себе та на сім`ю. У скоєному щиросердно розкаюється.
На цей час вона виховує трьох неповнолітніх дітей, найстарша донька мешкає вже окремо. Вона ніде не працює, отримує соціальну допомогу від держави на дітей у розмірі, приблизно 4 500 грн. Її чоловік працює, але неофіційно, отримує на місяць, близько 3-4 тисяч грн. Вона на теперішній час вагітна, але навіть за таких умов зможе сплати штраф у якості покарання не з соціальної допомоги на дітей, а з заробітку чоловіка та з грошей, які їй надає як допомогу старша донька.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, цивільний позов відсутній, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачена не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини ї її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи відсутність факту зміни прокурором обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання обвинувачення, так як вказана дія збільшить обсяг обвинувачення та порушить право обвинуваченого на захист.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитав обвинувачену, дослідив матеріали, що характеризують ОСОБА_5 як особистість та стосуються речових доказів.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_5 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є середньої тяжкості, її суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченої (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченої обставини раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрацію, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_7 , 2016 року народження, ОСОБА_8 , 2017 року народження, не працює.
Враховуючи особистість обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження (вагітність обвинуваченої, запевнення ОСОБА_5 у тому, що штраф вона зможе виплатити не з грошових коштів, наданих державою як допомогу дітям), наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України та вимогами ст.57 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що постановою слідчого від 25.07.2019 року диск з відеозаписом з камер спостережень супермаркету «Метро», а також викрадені ОСОБА_5 цигарки були визнані речовими доказами.
Відповідно до п.п. 5,7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю); документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Тому, на думку суду, викрадене майно, що на цей час зберігається у представника потерпілого, необхідно залишити йому.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).
Отже, враховуючи, що на СD-диску міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_5 злочину, тому він є документом, який необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Цивільний позов не був заявлений, запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
- 4 блоки цигарок «Давідофф Классік», один блок цигарок «ЛМ Лофт Блю», два блока цигарок «Кент Нано Сільвер», що зберігаються у представника потерпілого ОСОБА_9 залишити останньому;
- СD-диск, що зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1