справа № 710/12/15-к
провадження № 1-кп/691/23/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_10 , 20.11.2014 року, близько 14.00 години, в с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, поблизу автобусної зупинки, незаконно збув ОСОБА_11 за 500 гривень зелену подрібнену речовину рослинного походження, яка, згідно висновку експерта № 2/1850 від 24.11.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабіс. Маса наркотичного засобу, в перерахунку на висушену речовину, становить 42,95 г.

Вказані дії стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

В підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), сторона обвинувачення, посилається на показання свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, а саме:

- показання свідка ОСОБА_12 про те, що 18 - 20.11.2014 року, близько 17.30 18.00 години, у с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, вони, разом із ОСОБА_13 , йшли по дорозі до річки. Біля зупинки у кінці села перебували працівники міліції і коло них стояв хлопчина років 22-23. Працівники міліції попросили їх з ОСОБА_13 бути присутніми при розмові з хлопцем. Працівник міліції звернувся до хлопця і попросив розповісти хто він, де був і що робив. Хлопець назвався ОСОБА_14 , сказав, що був у с. Крупське, Кіровоградської області, де у ОСОБА_15 купив коноплі за 300 чи 500 гривень. Потім ОСОБА_14 витягнув пакетик з зеленою, сухою, подрібненою речовиною. Працівники міліції склали протокол, який зачитали і вони з ОСОБА_13 розписались. Потім працівники міліції взяли пакет з зеленою масою, поклали ще в один пакет, запечатали і вони знову розписалися. ОСОБА_14 казав, що це конопля і купив він її для друга з с. Кримки, Шполянського району. Також, казав, що придбав речовину у ОСОБА_10 ;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що 20 21.11.2014 року у с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, вони, разом із ОСОБА_12 , йшли по дорозі до річки. Коли дійшли до зупинки, там знаходилися працівники міліції, які попросили бути їх понятими. Коло працівників міліції стояв хлопець, який був одягнений у джинси, куртку та шапку. Працівники міліції сказали йому, щоб той усе розповідав. Він сказав, що звуть його ОСОБА_14 , витягнув із внутрішньої кишені пакет з речовиною зеленого кольору, подрібненою. Працівники міліції понюхали речовину сказали, що це конопля. ОСОБА_14 сказав, що купив дану речовину у ОСОБА_10 для свого товариша з с. Кримки, Шполянського району. Працівники міліції склали протокол, опечатали коноплю. Він прочитав протокол розписався і на опечатаному пакеті з коноплею розписався. Тоді ОСОБА_14 забрали працівники міліції, а вони з ОСОБА_12 пішли далі. Артур видав речовину добровільно, ніякого тиску з боку працівників міліції не було, він вів себе спокійно, слідів тілесних ушкоджень не було;

- показання свідка ОСОБА_11 про те, що він проживає у с. Калинівка, Шполянського району, Черкаської області. Хто такий ОСОБА_10 , він не знає. При допиті його 27.12.2014 року у якості свідка у Шполянському РВ, ніяких показів щодо ОСОБА_10 не давав. Свідком подій, коли ОСОБА_10 надавалась наркотична речовина, він не був. Наркотичний засіб, який вилучили, був його. Він його придбав за 500 гривень. Дані гроші дав йому незнайомий чоловік, з яким він познайомився у с. Кримки. Він разом з цим чоловіком на автомобілі приїхали та забрали наркотики, а автомобіль потім поїхав. Наркотичний засіб знаходився у пакеті це був стакан коноплі. На зупинці у с. Ярославка, коли його затримали працівники міліції, іншого чоловіка вже не було. Поняті з`явились через 5 хвилин, їх покликали працівники міліції. Коли його затримували понятих не було. Він нікому не збирався передавати наркотики, сам в той день не курив, пакет не відкривав. Працівники міліції йому пояснили у зв`язку з чим його затримують, де був у цей час ОСОБА_10 , він не знає. Він взагалі не знає хто це такий. Перед тим, як провести його особистий огляд (обшук), працівники міліції ніякої постанови (ухвали) йому не зачитували.

Будучи повторно допитаним, свідок ОСОБА_11 пояснив, що з ОСОБА_10 він познайомився, коли вони разом працювали на ставку в с. Маслово. Під час роботи, останній часто відходив та вживав наркотичні засоби, шляхом куріння. Пропонував і йому, проте він відмовився, так як не вживає. Потім він взяв у ОСОБА_10 номер телефону. Через деякий час, він останньому подзвонив та спитав чи є у нього конопля, той відповів, що немає, але пообіцяв, що коли буде то він зателефонує. Сам він не вживає наркотичні засоби, а цікавився цим для свого товариша ОСОБА_16 . Через деякий час, ОСОБА_10 йому зателефонував та повідомив, що є конопля. Він зателефонував товаришу і вони, 20.11.2014 року з ОСОБА_17 , на «таксі», на якому останній приїхав, поїхали до с. Нова Ярославка. Вони стали на зупинці та відпустили «таксі». Він зателефонував ОСОБА_10 і той сказав, що він чекає на березі річки. Вони спустилися на берег і зустрілися з ОСОБА_10 ОСОБА_18 , ще до зустрічі з ОСОБА_10 передав йому гроші 500 гривень (одна купюра 200 гривень та три по 100 гривень). При зустрічі з ОСОБА_10 , останній передав йому коноплю в поліетиленовому пакеті, яку він взяв і віддав йому 500 гривень. Потім ОСОБА_18 взяв з пакета трохи коноплі і вони з ОСОБА_10 курили, а він відмовився. Інша конопля залишилася у нього. Після того, як покурили, ОСОБА_10 пішов додому, а він з ОСОБА_17 піднялись до зупинки, останній викликав «таксі». Поки чекали автомобіль, до них під`їхали працівники міліції, підійшли, представилися, запропонували добровільно видати і він видав, тиску на нього не було. Складались якісь документи, були поняті. Вилучену речовину поклали в пакет і опечатали. ОСОБА_18 сидів у цей час в автомобілі міліції. Коли його затримали, він пояснив, де взяв речовину купив у ОСОБА_10 за 500 гривень. Після цього ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_17 не спілкувався. Такі ж покази він давав по справі, яка була порушена відносно нього і за що він поніс відповідальність. Покази, які він давав у Шполянському суді і які дає зараз однакові. З місць позбавлення волі він звільнився два місяці назад. З працівниками поліції після звільнення зустрічався, відносно нього застосовували «нагляд». Стосовно цієї справи, працівники поліції з ним не говорили. Раніше дані покази в Городищенськму районному суді були неправдиві. Він так сказав, бо не хотів, щоб відносно ОСОБА_10 порушували справу.

- показання свідка ОСОБА_19 про те, що восени, можливо 2014 року, близько 21.30 години до нього додому приїхав працівник міліції та попросив бути понятим у будинку, де проживає ОСОБА_10 , у с. Крупське, на що він погодився. Коли приїхали, вдома був ще один працівник міліції, сам ОСОБА_10 , його дружина та діти. Йому показали пакет з грошовими купюрами номіналом по 200, 500 гривень. Працівники міліції сказали, що гроші помічені, вилучені у ОСОБА_10 та сказали розписатися. Він розписався. Окрім нього, іншого понятого не було. Протокол, який він підписав, йому не зачитували, - він сам його читав. Пакетик з грошовими купюрами при ньому нитками з биркою не зшивався, на пакетику він не розписувався. Чи відповідає написане у протоколі тому, що відбувалося у будинку ОСОБА_10 , сказати не може, оскільки не пам`ятає. Він не чув, щоб ОСОБА_10 щось пояснював щодо походження грошових коштів. У зв`язку з якою подією його викликали, як понятого, не пам`ятає.

- показання свідка ОСОБА_20 про те, що вона проживає з ОСОБА_10 . В день обшуку, близько 07.00 години ранку, до ОСОБА_10 приїхали працівники міліції, але його вдома не було, так як дільничний інспектор повіз його до медичного закладу робити флюорографію. Працівники міліції шукали ОСОБА_10 в хаті, заглядати до шаф, під ліжка. Один із працівників міліції забрав зі столу папери по іншому кримінальному провадженню, що розслідувалось у Новомиргороді. Потім вони поїхали і повернулися близько 19.00 години та чекали біля двору у автомобілі, доки привезуть ОСОБА_10 . Коли останній приїхав з працівниками Новомиргордського РВ, працівники Шполянського РВ зайшли у двір. Спочатку ОСОБА_10 допитували у дворі, а потім зайшли до будинку. Працівники Новомиргородського РВ поїхали, а працівники Шполянського РВ залишились проводити обшук у домоволодінні. Вони просто походили по хаті, позаглядали, щоб щось «переривали», то такого не було. В будинку та біля нього вони нічого не знайшли. Потім працівники міліції вивели ОСОБА_10 в коридор, почали його штурхати, зривати електронний браслет, який він носив, оскільки знаходився під домашнім арештом, заставляли його, щоб він щось підписував, у чомусь зізнавався. Вона є власником будинку, але працівники міліції ніяких документів щодо проведення обшуку не пред`являли. Коли проводили обшук, понятих не було. Вона, разом з працівником міліції ОСОБА_21 , їздила по селу та шукала понятих. Коли вони, близько 21.00 22.00 години, повернулися разом з ОСОБА_19 , який погодився бути понятим, то в будинку знаходилися ОСОБА_10 та ще один працівник міліції. При складенні протоколу були присутні: вона, ОСОБА_10 , троє дітей, ОСОБА_19 та два працівники міліції. Вона перший раз побачили гроші, коли працівники міліції пред`явили їх у пакеті. Звідки вони їх взяли, не знає. Гроші, які пред`явили працівники міліції, були номіналом по 200 чи то по 500 гривень. За день до обшуку, коли вона була вдома одна, до них додому приходив чоловік та цікавився автомобілем, який вони продавали. Він обдивився автомобіль та вимагав показати технічний паспорт на автомобіль. Тільки наступного дня, в день обшуку, зранку, вона дізналася, що цей чоловік є працівником міліції ОСОБА_21 , оскільки той надав їй своє посвідчення. Вона не пам`ятає, що пояснював ОСОБА_10 з приводу приїзду працівників Шполянського РВ та проведених ними слідчих дій. Про те, що ОСОБА_10 схильний до вживання наркотичних засобів, дізналася в суді. Особисто не бачила, щоб той вживав наркотичні засоби. Особа ОСОБА_22 їй невідома та останній ніколи не був у неї вдома.

Будучи повторно допитаною, свідок ОСОБА_20 наполягала на тому, що ОСОБА_22 ніколи, в тому числі і в день обшуку, в її помешканні не був.

- показання свідка ОСОБА_21 про те, що надійшла інформація, що ОСОБА_23 займається збутом наркотичних засобів. Було заведено оперативно-розшукову справу та проведено заходи для проведення оперативної закупки. В подальшому виявилось, що ОСОБА_23 придбав наркотичні засоби у ОСОБА_10 . В листопаді 2014 року ним було вручено грошові кошти залегендованому свідку ОСОБА_24 для проведення закупки, який повинен був придбати наркотичний засіб у ОСОБА_25 . Був отриманий дозвіл на аудіо-відео контроль при проведенні даної закупки. ОСОБА_23 з ОСОБА_24 поїхали у с. Нова Ярославка, де ОСОБА_23 придбав наркотичний засіб у ОСОБА_10 . Ця подія зафіксована на аудіо-відеозаписі. Дозвіл був наданий на проведення аудіо-відео контролю щодо ОСОБА_25 . На закупку було виділено грошові кошти в сумі 500 гривень номіналом одна купюра 200 гривень та три купюри по 100 гривень. Складався протокол огляду покупця та вручення грошових коштів. Аудіо-відео контроль було застосовано в с. Коломийка Шполянського району, оскільки ОСОБА_24 домовився із ОСОБА_26 там зустрітися. ОСОБА_23 сказав, що йому треба поїхати у с. Нова Ярославка, де і буде придбано наркотичний засіб. З с. Коломийка до с. Нова Ярославка здійснювалась аудіо-відео фіксація. При закупівлі наркотичних засобів, передачу грошових коштів та наркотичних засобів не було зафіксовано, в зв`язку з рельєфом місцевості, де це відбувалося, відстанню від події та відсутністю технічної можливості. В подальшому, з`ясувалося, що ОСОБА_24 та ОСОБА_23 поїхали у с. Нова Ярославка, де ОСОБА_23 мав придбати собі наркотичні засоби, а потім перепродати «закупному» ОСОБА_24 . Наркотичні засоби були вилучені у ОСОБА_25 . Оскільки, всі дозволи на негласні слідчі дії були отримані щодо ОСОБА_27 , тому відносно останнього матеріали були виділені в окреме кримінальне провадження за ст. 309 КК України. Пізніше, він разом з ОСОБА_28 та понятими вилучили 300 гривень у ОСОБА_10 , а ще 200 гривень, згідно пояснень останнього, він загубив при втечі, як побачив затримання ОСОБА_25 . Ці 300 гривень, які ОСОБА_10 заховав у себе вдома на подвір`ї, були вилучені протооколом добровільної видачі. Було двоє понятих. В їх присутності ОСОБА_10 заніс гроші з подвір`я до будинку та видав. Тоді він визнавав свою вину та було з`ясовано, що відносно нього ще є кримінальні провадження за ст.ст. 307, 309 КК України в Кіровоградській області. Коли дізналися, що ОСОБА_10 збув ОСОБА_29 наркотичний засіб, вони з ОСОБА_28 пішли у село і там з`ясували, де проживає ОСОБА_10 . Підійшовши до будинку, покликали хазяїна. З будинку вийшла жінка, як потім з`ясувалось, - дружина ОСОБА_10 , якій вони пояснили, що хочуть купити в них автомобіль, в зв`язку з чим хочуть побачити ОСОБА_10 . Дружина повідомила, що ОСОБА_10 вдома немає і де він, вона не знає. Після цього вони стали чекати на ОСОБА_10 . Не дочекавшись, через деякий час, вони поїхали до м. Шпола. В період цього часу, вони дізнались, що відносно ОСОБА_10 порушено кримінальне провадження за ст. 307 КК України Новомиргородським ВП Кіровоградської області і, на наступний день, дільничний інспектор мав вести ОСОБА_10 до суду. Зателефонувавши до дільничного інспектора, останній повідомив, що відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту та про те, що додому він привезе ОСОБА_10 близько 15.00-16.00 години. Після цього, вони поїхали за місцем проживання ОСОБА_10 та вилучили грошові кошти у сумі 300 гривень купюрами три по 100 гривень. Вони не проводили обшук у домоволодінні у ОСОБА_10 . Останнього він не повідомляв, що відносно нього раніш проводився аудіо-відео контроль. На проведення негласних слідчих дій відносно ОСОБА_10 дозволу у них не було. Під час проведення огляду місця події на зупинці, проводився особистий огляд ОСОБА_25 . Щодо ОСОБА_22 , то вони взяли його понятим з м. Шпола, оскільки знали, що в селі, за місцем проживання ОСОБА_10 , проживають одні люди похилого віку. Іншого понятого знайшли серед жителів села.

- показання свідка ОСОБА_28 про те, що він був присутнім при вилученні грошових коштів у ОСОБА_10 в с. Крупське Новомиргородського району, Кіровоградської області. Також, приймав участь при проведенні оперативної закупки та в затриманні цих осіб. Працювали з ОСОБА_21 , останній на той час був старшим оперуповноваженим БНОН, а він начальником карного розшуку Шполянського РВ УМВС в Черкаській області. Це було 20.11.2014 року, він перебував у райвідділі. Після 16.00 години, ОСОБА_21 попросив його поїхати вилучити грошові кошти. Сіли в автомобіль вже з ОСОБА_22 і з м. Шполи поїхали у с. Нову Ярославку, де залишили автомобіль. Перейшовши через місток, пішли на вулицю, де проживав ОСОБА_10 і там знайшли ще одного понятого. Потім вони пішли до будинку, де видали кошти у сумі 300 гривень купюрами по 100 гривень. При закупівлі було 500 гривень. Як пояснив обвинувачений, 200 гривень він загубив, коли тікав з місця проведення контрольної закупки. При вилученні коштів, ОСОБА_21 власноручно писав протокол добровільної видачі грошей. Потім звідти поїхали. ОСОБА_22 був запрошений ОСОБА_21 біля райвідділу міліції, проте для поїздки він надав свій автомобіль марки ВАЗ 2107, білого кольору, яким і керував. Другого понятого, точно не пам`ятає, але наче знайшов ОСОБА_21 . У вікно будинку ОСОБА_10 постукав ОСОБА_21 . З будинку вийшов ОСОБА_10 та дозволив зайти всередину. Були в кімнаті, де знаходиться груба з плитою, там же були і поняті. ОСОБА_10 пояснив, що отримав кошти від хлопця на ім`я ОСОБА_14 за продаж марихуани. Складався протокол добровільної видачі, який ОСОБА_21 зачитував. В будинку була дружина та двоє дітей. Вилучені кошти поклали в сейф-пакет, опечатали з підписами понятих. З с. Крупське поїхали без ОСОБА_10 , оскільки відносно нього був обраний запобіжний захід. На місці закупки був ОСОБА_21 , а він був на автомобілі із «шашками таксі» і під`їхав, коли на місці був тільки ОСОБА_23 , а ОСОБА_10 не було. Дізнавшись від ОСОБА_27 , де живе ОСОБА_10 , вони з ОСОБА_21 , через 20-25 хв., пішли його шукати. ОСОБА_10 вдома не було, його забрав дільничний інспектор у відділок міліції, щоб надіти електронний пристрій контролю. Оперативна закупка проводилась відносно ОСОБА_27 , тому вони не вживали заходів, щоб затримати ОСОБА_10 ОСОБА_23 був затриманий, але він в цьому участі не брав. У с. Крупське, для вилучення грошових коштів, вони приїхали близько 18-00 години, було вже темно, а поїхали звідти близько 19.00 години. Грошові кошти видавав ОСОБА_10 в присутності понятих.

- показання свідка ОСОБА_22 про те, що з обвинуваченим не знайомий. В листопаді 2014 року, ввечері, близько 18.00 години, в м. Шпола, вийшов від товариша за цигарками. Біля магазину «АТБ» під`їхали працівники міліції та запропонували були свідком, на що він погодився. Як їхали, точно не пам`ятає. Їхали півгодини, було двоє працівників міліції. Приїхавши, залишили автомобіль, йшли через місток. Зайшли у двір якогось будинковолодіння, працівники поліції постукали, вийшов чоловік, схожий на обвинуваченого. Працівники міліціїї попросили, щоб той видав гроші, які отримав від ОСОБА_14 за «траву» коноплю. У будинку була жінка, діти, якої статі та скільки не пам`ятає. В будинку все відбувалося у кімнаті, де була груба. Скільки кімнат у будинку не пам`ятає. ОСОБА_10 добровільно видав кошти в сумі 300 гривень купюрами по 100 гривень. Був присутній ще один понятий, якого запросив працівник міліції. Вилучені кошти опечатали, де розписався він та другий понятий, з документами ознайомлювався. При видачі, ОСОБА_10 повідомив, що ці кошти дав ОСОБА_14 .

При цьому, під час допиту, свідок ОСОБА_22 декілька разів міняв свої показання. На прості прямі запитання не міг надати конкретну відповідь, взагалі відмовлявся відповідати, пояснюючи, що заплутався.

Безпосередньо допитати свідка сторони обвинувачення ОСОБА_24 , якому 20.11.2014 року було доручено проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу марихуани у ОСОБА_11 та який, згідно матеріалів досудового розслідування, та пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 був присутнім при купівлі ОСОБА_30 наркотичних засобів у ОСОБА_10 , не виявилося можливим, оскільки стороною обвинувачення прибуття даного свідка у судове засідання не було забезпечено, як того вимагає ч. 3 ст. 23 КПК України, незважаючи на те, що суд всіляко сприяв стороні обвинувачення в цьому, в тому числі неодноразового постановлення ухвал про здійснення приводу зазначеного свідка.

Крім того, в якості доказів винуватості ОСОБА_10 в інкримінованому йому злочині, стороною обвинувачення надано наступні письмові та аудіо-відеодокази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- витяг з кримінального провадження №0000659 від 12.12.2014 року, згідно якого, в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000604 було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Крупське, Новомиргородського району, Кіровоградської області, 20.11.2014 року, близько 14.00 години, в с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 42,95 грам за 500 грн. ОСОБА_11 . Правова кваліфікація (КК України 2001) ст. 307 ч.2;

- рапорт слідчого СВ Шполянського РВ УМВС ОСОБА_31 від 11.12.2014 року на ім`я начальника Шполянського РВ ОСОБА_32 , згідно якого перша доповідала другому про те, що в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000604 було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Крупське, Новомиргородського району, Кіровоградської області, 20.11.2014 року, близько 14.00 години, в с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області, збув особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 42,95 грам за 500 грн. ОСОБА_11 ;

- копію протоколу огляду покупця та вручення грошових купюр від 20.11.2014 року з ксерокопіями грошових купюр номіналом 200 гривень та три купюри по 100 гривень, згідно якого працівниками міліції був здійснений огляд громадянина ОСОБА_24 , якому доручено проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу марихуани у ОСОБА_11 та якому, під час огляду, видано гроші в сумі 500 гривень;

- копію протоколу огляду місця події від 20.11.2014 року, згідно якого була оглянута місцевість автобусної зупинки в с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області та проведений поверхневий огляд ОСОБА_11 , під час якого останній видав прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась подрібнена суха речовина зеленого кольору зі специфічним запахом, та пояснив, що її він придбав у громадянина на ім`я ОСОБА_33 , жителя с. Крупське, Новомиргородського району, Кіровоградської області за 500 гривень та, в подальшому, хотів передати чоловікові на ім`я ОСОБА_34 , жителю с. Кримки, Шполянського району, Черкаської області. Зазначений пакет був вилучений;

- копію протоколу добровільної видачі від 21.11.2014 року, згідно якого ОСОБА_10 , в присутності понятих, добровільно видав ст. о/у БНОН Шполянського РВ ОСОБА_21 300 гривень купюрами номіналом по 100 гривень та пояснив, що дані гроші він отримав від ОСОБА_27 за продаж наркотичної речовини марихуани 20.11.2014 року в с. Нова Ярославка, Шполянського району, Черкаської області. Протокол добровільної видачі зачитаний всім учасникам слідчої дії;

- копію висновку експерта № 2/1850 від 24.11.2014 року з фототаблицею, згідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса наркотичного засобу у перерахунку на висушену речовину становить 42,95 г;

- копію протоколу про результати контролю за вчиненим злочином № 864 т від 22.11.2014 року, згідно якого, на підставі постанови № 185 т від 18.11.2014 року про проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню № 0000604 від 11.11.2014 року, було встановлено, що ОСОБА_11 придбав за 500 гривень у ОСОБА_10 наркотичний засіб марихуану, яку зберігав з метою збуту ОСОБА_24 . В ході проведення огляду місця події 20.11.2014 року, та під час особистого огляду ОСОБА_11 було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс марихуану, яку, як пояснив ОСОБА_11 , він зберігав для власного вживання. 21.11.2014 року ОСОБА_10 добровільно видав гроші в сумі 300 гривень купюрами номіналом 100 гривень, які 20.11.2014 року були вручені ОСОБА_24 ;

- копію протоколу про результати аудіо-відео контролю особи № 917 т від 15.12.2014 року, згідно якого, на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області № 2886 т від 14.11.2014 року про проведення аудіо-відео контролю особи по кримінальному провадженню № 0000604 від 11.11.2014 року, було встановлено, що ОСОБА_11 придбав за 500 гривень у ОСОБА_10 наркотичний засіб марихуану, яку зберігав з метою збуту ОСОБА_24 . В ході проведення огляду місця події 20.11.2014 року, та під час особистого огляду ОСОБА_11 було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс марихуану, яку, як пояснив ОСОБА_11 , він зберігав для власного вживання. 21.11.2014 року ОСОБА_10 добровільно видав гроші в сумі 300 гривень купюрами номіналом 100 гривень, які 20.11.2014 року були вручені ОСОБА_24 ;

- відеозапис від 20.11.2014 року до протоколу аудіо-відео контролю за особою;

- протокол про надання доступу до додаткових матеріалів отриманих під час судового розгляду від 09.02.2018 року, згідно якого прокурором стороні захисту був наданий доступ до додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду, а саме: лазерний диск із звукозаписом судового засідання Шполянського районного суду у справі № 710/216/15-к, провадження № 1кп/710/22/2015; угода про визнання винуватості ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та затверджена вироком Шполянського районного суду Черкаської області 05.02.2015 року; вирок у справі № 710/216/15-к, провадження № 1кп/710/22/2015, від доступу до яких сторона захисту відмовилася;

- копію угоди про визнання винуватості, укладеної 22.01.2015 року між старшим прокурором прокуратури Шполянського району ОСОБА_35 та обвинуваченим ОСОБА_11 ;

- копію вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 05.02.2015 року, яким було затверджено угоду про визнання винуватості від 22.01.2015 року;

- лазерний диск із звукозаписом судового засідання Шполянського районного суду у справі № 710/216/15-к, провадження № 1кп/710/22/2015;

- постанову старшого прокурора прокуратури Шполянського району ОСОБА_36 про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.12.2014 року, згідно якої прокурор постановив виділити з кримінального провадження № 0000604 матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в копіях, а саме: протокол № 864 про результати контролю за вчиненим злочином від 22.11.2014 року; протокол № 917 про результати аудіо-відео контролю особи з носієм, на якому відео; доручення на допит свідків; протоколи допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_22 ; рапорт та приєднати їх до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 12.12.2014 року.

Допитаний судом, обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) не визнав, зазначив, що прокуратура вела проти нього незаконні слідчі дії та відмовився давити будь-які покази і відповідати на запитання.

Згідно положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд, при ухваленні судового рішення.

Оцінивши, надані прокурором докази, суд звертає увагу на те, що згідно постанови старшого прокурора прокуратури Шполянського району ОСОБА_36 про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.12.2014 року, прокурор постановив виділити з кримінального провадження № 0000604 щодо ОСОБА_11 за ч.2 ст.307 КК України, матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в копіях, а саме: 1) протокол № 864 про результати контролю за вчиненим злочином від 22.11.2014 року; 2) протокол № 917 про результати аудіо-відео контролю особи з носієм, на якому відео; 3) доручення на допит свідків; 4) протоколи допиту свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_22 ; 5) рапорт та приєднати їх до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 12.12.2014 року.

Всупереч зазначеній постанові прокурора, слідчим СВ Шполянського РВ УМВС України ОСОБА_31 до матеріалів кримінального провадження № 0000659 від 12.12.2014 року, в якості доказів, було долучено ряд інших процесуальних документів, а саме: копію протоколу огляду покупця та вручення грошових купюр з фото таблицею від 20.11.2014 року; копію протоколу огляду місця події від 20.11.2014 року; копію протоколу добровільної видачі від 21.11.2014 року; копію висновку експерта від 24.11.2014 року № 2/1850.

А тому, суд вважає, що вказані докази, на які в судовому засіданні посилався прокурор, органом досудового розслідування долучені до даного кримінального провадження не у спосіб та всупереч порядку, передбаченими чинним КПК України, та, в силу вимог ст. 86 КПК України, визнаються судом недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Про це, також, йдеться у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», у якому ЄСПЛ зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від їх доказової сили та того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Дослідивши інші надані прокурором письмові докази, суд приходить до наступного.

Щодо доказів, здобутих органом досудового розслідування оперативним шляхом.

Згідно копії протоколу № 917 т від 15.12.2014 року про результати аудіо-відео контролю особи, зазначена негласна слідча дія проводилася на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області № 2886 т від 14.11.2014 року про проведення аудіо-відео контролю особи по кримінальному провадженню № 0000604 від 11.11.2014 року за ч.2 ст.307 КК України щодо ОСОБА_11 .

Проте, прокурор, для доведення допустимості даної слідчої дії, не надав суду копію ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області від 14.11.2014 року №2886 т, що на думку суду є підставою визнати цей доказ недопустимим, що повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові ВС/ВП №751/7557/15-к від 16.01.2019 року, згідно якого, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення.

Згідно копії протоколу про результати контролю за вчиненим злочином № 864 т від 22.11.2014 року, зазначена негласна слідча дія проводилася на підставі постанови № 185 т від 18.11.2014 року про проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню № 0000604 від 11.11.2014 року за ч.2 ст.307 КК України щодо ОСОБА_11 . При цьому, суд звертає увагу, що у вказаному протоколі не зазначені прізвище та посада особи, яка винесла таку постанову.

Проте, прокурор, для доведення допустимості даної слідчої дії, не надав суду копію постанови від 18.11.2014 року №185 т, що на думку суду є підставою визнати цей доказ недопустимим, що повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові ВС/ВП №751/7557/15-к від 16.01.2019 року, згідно якого, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення.

Крім того, відомості про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, були внесені до ЄРДР 12.12.2014 року за № 0000659, а зазначена вище негласна слідча дія проводилася 20.11.2019 року в кримінальному провадженні № 0000604 від 11.11.2014 року.

Згідно ч.1 ст.257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Такої ухвали слідчого судді, прокурор суду не надав, а тому, суд, враховуючи вищенаведене, відповідно до положень ст. 86 КПК України, визнає недопустимим доказом копію протоколу про результати контролю за вчиненим злочином № 864 т від 22.11.2014 року, копію протоколу № 917 т від 15.12.2014 року про результати аудіо-відео контролю особи та відеозапис від 20.11.2014 року до протоколу аудіо-відео контролю за особою по кримінальному провадженню № 0000604 при обвинуваченні ОСОБА_10 за ч.2 ст.307 КК України в кримінальному провадженні № 0000659, оскільки дані докази отримані з порушення порядку, встановленого діючим КПК України.

Щодо протоколу добровільної видачі від 21.11.2014 року, наданого в копії, суд вважає наступне.

Зазначений протокол був складений ст. о/у БНОН Шполянського РВ капітаном міліції ОСОБА_21 в с. Крупське, згідно якого, в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , ОСОБА_10 видав 300 гривень купюрами номіналом 100 гривень та пояснив, що дані гроші він отримав від ОСОБА_27 за продаж наркотичної речовини марихуани 20.11.2014 року в с. Нова Ярославка Шполянського району.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , обвинуваченого ОСОБА_10 , зазначена слідча дія була проведена в помешканні останнього.

При цьому, прокурором не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_10 чи його дружина ОСОБА_20 давали письмову згоду на проникнення працівників міліції до їхнього житла. Як не було надано і доказів, які б давали право працівникам міліції без згоди особи зайти у її помешкання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_20 зазначили, що вони такої згоди не давали.

Тобто, працівники міліції, 21.11.2014 року проникли до домоволодіння, в якому мешкав обвинувачений ОСОБА_10 та його сім`я, без законних на те підстав, а тому всі докази, зібрані ними під час цього проникнення, зокрема, протокол добровільної видачі, відповідно до положень ст. 86 КПК України, суд визнає недопустимим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Згідно ч. 1 ст. 41 КПК України, оперативні підрозділи органів Національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора.

Беручи до уваги, що протокол добровільної видачі складений ст. о/у БНОН Шполянського РВ капітаном міліції ОСОБА_21 , тобто працівником оперативного підрозділу, суд вважає, що прокурор мав би надати суду письмове доручення слідчого щодо проведення зазначеної вище слідчої дії, чого зроблено не було, а тому, суд вважає, що зазначені вище обставини, в силу приписів ст.86 КПК України, є окремою підставою для визнання протоколу добровільної видачі недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України (в редакції станом на 31.10.2014 року), слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Як зазначалось вище, відомості про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, були внесені до ЄРДР 12.12.2014 року, а слідча дія зафіксована протоколом добровільної видачі, була проведена 21.11.2014 року, тобто за три тижні до внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, що суперечить приписам ч.1, 2 та 3 ст. 214 КПК України та, в силу вимог ст. 86 КПК України, є ще однією підставою для визнання судом протоколу добровільної видачі недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні.

Крім того, як зазначалось вище, при проведенні зазначеної слідчої дії, обвинувачений ОСОБА_10 надавав пояснення за яких обставин у нього з`явилися грошові кошти, що були вилучені. При цьому, в протоколі не зазначено, та прокурором не надано інших доказів, що ОСОБА_10 , перед проведенням зазначеної слідчої дії, о/у БНОН ОСОБА_21 було роз`яснено право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання.

Відповідно до вимог ч 1, п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Отже, суд визнає істотними порушеннями прав обвинуваченого ОСОБА_10 при проведенні слідчої дії, а саме: добровільної видачі грошових коштів останнім 21.11.2014 року та, як наслідок, вбачає ще одну підставу визнати недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні протокол добровільної видачі від 21.11.2014 року, складений старшим оперуповноваженим БНОН Шполянського РВ, капітаном міліції ОСОБА_21 в с. Крупське.

Таким чином, суд, з наведених вище підстав, визнає: протокол про результати контролю за вчиненим злочином № 864 т від 22.11.2014 року; протокол № 917 т від 15.12.2014 року про результати аудіо-відео контролю особи та відеозапис від 20.11.2014 року до протоколу аудіо-відео контролю за особою по кримінальному провадженню № 0000604 та протокол добровільної видачі від 21.11.2014 року, недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Щодо письмових та аудіо доказів, додатково наданих прокурором під час судового слідства, а саме: копії угоди про визнання винуватості, укладеної 22.01.2015 року між старшим прокурором прокуратури Шполянського району ОСОБА_35 та обвинуваченим ОСОБА_11 ; копії вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 05.02.2015 року, яким було затверджено угоду про визнання винуватості від 22.01.2015 року; лазерного диску зі звукозаписом судового засідання Шполянського районного суду у справі № 710/216/15-к, провадження № 1кп/710/22/2015 про обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 309 КК України та на які прокурор посилався, як на такі, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та ними, на його думку, встановлені обставини вчинення ОСОБА_10 зазначеного кримінального правопорушення, які є вже встановленими судом і доказуванню не підлягають, то суд таку позицію прокурора вважає помилковою, оскільки, відповідно до ст. 90 КПК України, преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, має тільки рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили, і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З наведених вище підстав, суд не вважає зазначені вище докази належними в даному кримінальному провадженні.

Щодо показань свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , суд вважає наступне.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були запрошені в якості понятих при огляді місця події в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , в своїх поясненнях зазначили, що в розмові працівників міліції з ОСОБА_11 , останній говорив, що придбав наркотичний засіб у ОСОБА_10 . Проте, в силу приписів ч. 7 ст. 223 КПК України, поняті можуть бути допитані під час судового розгляду тільки як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Крім того, суд зазначає, що протокол огляду місця події від 20.11.2014 року, судом визнаний недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому показання понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як докази, які є похідними від доказу, який визнаний недопустимим, є також недопустимими, що повністю узгоджується з висновками ЄСПЛ, наведеними в рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України», де ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», а саме: коли визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і ті докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

З цих же підстав показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , які були понятими при фіксації добровільної видачі грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_10 , суд також визнає недопустимим доказами в даному кримінальному провадженні.

Окремо суд зазначає, що за відсутності наведеної вище підстави, визнання показань свідка ОСОБА_22 недопустимими, їх слід було б не брати до уваги, оскільки останній, на думку суду, не був щирим у свої поясненнях, плутався в обставинах проведеної слідчої дії, не міг чітко довести суду свою присутність в помешканні ОСОБА_10 , в результаті чого його свідчення не узгоджуються з поясненнями інших свідків, зокрема ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , що взагалі ставить під сумнів його присутність при проведенні вказаної слідчої дії.

Щирість показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_28 суд ставить під сумнів та не бере їх до уваги з тих причин, що вони є працівниками міліції, нині поліції, які проводили слідчу дію, в результаті якої здобуті докази, які судом визнані недопустимими та є особами заінтересованими в результатах розгляду даного кримінального провадження.

Щодо показів ОСОБА_20 , то суд вважає, що вони ніякої доказової бази щодо обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 с. 307 КК України, не несуть.

При аналізі показань свідка ОСОБА_11 , наданих ним в судовому засіданні, суд вважає, що в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, вони є належними та допустимими. Проте, вони не є достатніми та такими, що поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Суд позбавлений можливості оглянути в судовому засіданні та вирішити долю речових доказів, якими, згідно обвинувального акту є: канабіс масою 42,95 грама та гроші в сумі 300 гривень, оскільки їхня доля була вирішена вироком Шполянського районного суду від 05.02.2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно якого: «речові докази - канабіс вагою 42,95 гр., який знаходиться в Шполянському РВ УМВС знищити. Гроші 500 грн. залишити у власності особи, яка брала участь у контролі за вчиненням злочину».

Беручи до уваги зазначені обставини та вимоги ст. 290 КПК України, суд не вбачає правових підстав допустити відомості, що несуть ці речові докази, в якості доказів в даному кримінальному провадженні.

Інших належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, стороною обвинувачення не надано і такі не були встановлені судом у ході розгляду даного кримінального провадження.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 21 Постанови ПВС України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», виправдувальний вирок постановляється, зокрема, за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Згідно п. 23 зазначеної Постанови, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В силу вимог ч. 1,3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_10 до незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, необхідно визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдати.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у сумі 307 гривень 45 копійок за проведення судово-хімічної експертизи компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення (злочину).

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у сумі 307 (триста сім) гривень 45 копійок за проведення судово-хімічної експертизи компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити виправданому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1