Справа № 612/182/19
Провадження № 1-кс/612/187/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року смт. Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2019, -

В С Т А Н О В И В :
Слідча Слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження №0000023, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2019, звернулася до слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_3 житлову будівлю - будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій побудований цей будинок, шляхом заборони відчужувати вказане майно, посилаючись на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, однак після 23.04.2017 у приміщенні гаражу на території домоволодіння за місцем своєї реєстрації, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 знайшов патрони, загальною кількістю 113 штук, 13 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1; 11 підривачів до ручних гранат УЗРГМ (УЗРГМ-2), 6 шашок, споряджених вибуховою речовиною тротилом. Крім того у металевому кузові з під автобусу на території домоволодіння, де фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов 1 корпус ручної осколкової гранати РГД-5, підривач до ручної гранати УЗРГМ, 1 предмет в формі циліндра з отвором, споряджений вибуховою речовиною тротилом та 1 пластичну вибухову речовину в формі кулі на основі гексогену.
Зазначені предмети залишила не встановлена в ході досудового розслідування особа.
Після цього, ОСОБА_6 маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи можливість добровільно здати знайдені ним предмети у відповідні органи влади, з метою використання знайденого у власних цілях, в порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року і Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, залишив вказані предмети зберігати за місцем свого фактичного проживання та реєстрації без передбаченого Законом дозволу.
На підставі ухвал слідчого судді 26.03.2019 на територіях цих домоволодінь були проведені обшуки під час яких і вилучені вказані речі.
Згідно висновків експерта Харківського НДЕКЦ МВС України вилучені: патрони є боєприпасами придатними до стрільби; корпуси гранат у штатному з`єднанні з підривачами до гранат відносяться до категорії вибухових пристроїв військового призначення боєприпасів; шашки є вибуховою речовиною тротилом; 1 предмет у формі циліндра з отвором споряджений речовиною масою 395.0 г є вибуховою речовиною тротилом; 1 пластична речовина в формі кулі, масою 118,0 г є вибуховою речовиною на основі гексогену.
Таким чином вважають, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
19.06.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у період часу з 1990 року по теперішній час, маючи умисел на зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статей 60, 61 Земельного Кодексу України, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», у порушення ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями, передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 0,0127 га. в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі, водного об`єкту (ставку), яка розташована зліва від земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :03:000:0421 площею 43,8454 на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.
Продовжуючи свій злочинний умисел у період часу з 1990 року по теперішній час за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, в порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, що передбачають загальний порядок видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт, без отримання вказаного дозволу відповідного органу, ОСОБА_6 в прибережній захисній смузі на відстані 27,24м від дзеркала водойми на земельній ділянці, що знаходиться зліва від земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :03:000:0421 площею 43,8454 га побудував одноповерховий будинок, загальною площею 0,0127 га, чим порушив вимоги статей 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм, та інших вимог вищевказаних Законів.
Таким чином вважають, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме: у cамовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, земель в охоронних зонах.
27.06.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000023 від 07.02.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ч. 1 ст. 263 КК України.
Як на докази вказують на таке.
Згідно відповідей Близнюківського малого підприємства технічної інвентаризації № 21 від 19.02.2019 за даними архівних реєстраційних матеріалів по Близнюківському району, станом на 31.12.2012 року, на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано, технічна інвентаризація цього об`єкта нерухомості не проводилась, за ОСОБА_3 об`єктів нерухомості не зареєстровано.
Згідно довідки Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області № 169 від 18.02.2019, ОСОБА_3 , 1969 року народження, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення 26.03.2019 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 18.03.2019 року обшуку на території домоволодіння, власником якого є ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було залучено спеціаліста, інженера геодезиста, під час проведення якого останній провів заміри будинку за вказаною адресою, виготовив план меж зон, обмежень, обтяжень та сервітутів, який приєднано як додаток до протоколу обшуку.
Відповідно до вказаного плану встановлено, що за вказаною адресою: біля земельної ділянки водного фонду, на відстані 27,24 м. до урізу води, в прибережній захисній смузі в водоохоронній зоні на земля ДП «Зміївське лісове господарство», побудована малоповерхова забудова (споруда), одноповерховий будинок, загальною площею 0,0127 га.
На запит слідства з Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області було отримано оригінал погосподарської книги № 10, де маються записи, що головою домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 . Вказані відомості були внесені в погосподарську книгу в 2011 році та в подальшому будь які зміни не вносились.
На підставі ухвали слідчого судді Близнюківського районного суду в Харківської області від 18.04.2019 року, здійснено тимчасовий доступ та вилучено оригінал реєстраційної справи №06.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 17.03.2016 державним реєстратором Близнюківської РДА зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06): житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .
За клопотанням підозрюваного ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження №0000023 було приєднано копію рішення (без номеру) від 9 серпня 1994 року щодо виділення громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки в розмірі 0,15 га для будівництва жилого будинку біля орендного ставу для обслуговування ставу на період оренди до 2017 року, а також копію рішення № 7 від 10.07.2001 року, щодо виділення ОСОБА_6 земельної ділянки в розмірі 0,15 га для будівництва жилого будинку біля орендного ставу для обслуговування ставу на період оренди до 2017 року.
Відповідно до відповіді відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області № 10-20-0.23,11-107/103-19 від 26.06.2019 зазначено, що за громадянином ОСОБА_6 земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Близнюківського району Харківської області станом 25.06.2019 року не обліковується, проектні матеріали, щодо розробки документації до відділу не надходили. Крім того, останнє повідомило, що ділянки для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд можуть надаватися лише в межах населених пунктів відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України (редакція 2002 року), ст. 65, ст. 67 Земельного Кодексу Української РСР (редакція 1991 року).
В ході проведення досудового розслідування 18.06.2019 допитано свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з колишнім чоловіком ОСОБА_6 , з яким остання розлучилася у 2004 році. Будинок в якому остання проживає побудував її колишній чоловік ОСОБА_6 самостійно у 1994 році. В 2015 році Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області вказаному будинку було присвоєно поштову адресу та в 2016 році остання офіційно оформила право власності на цей будинок, на земельну ділянку будь-які документи не оформлювала. Під час присвоєння адреси вказаному будинку вона в сільську раду з будь-якими документами не зверталась та будь які документи на будинок не надавала. Також зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_6 в теплий період часу займається рибальством на ставку, який розташований декілька метрів від її будинку та мешкає з нею. Крім того, пояснила, що під час будівництва будинку в якому вона проживає та який зареєстрований за нею на праві приватної власності вона особисто жодного разу не зверталась до будь яких органів задля надання дозволу на будівництво будинку, чи звертався її колишній чоловік вона не знає.
Допитана як представник потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що вона з 2015 по теперішній час працює на посаді голови Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, з 2003 по 2015 також працювала в сільській раді землевпорядником. Зазначила, що ОСОБА_6 , його дружина жодного разу не звертались до Лукашівської сільської ради щоб отримати дозвіл на забудову будинку на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, а саме біля берегу ставу в АДРЕСА_1 . На будинок за цією адресою в архіві Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області будь які документи відсутні. Земельна ділянка на якій побудований будинок розташована на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. В 2011 році секретарем Лукашівської сільської ради ОСОБА_8 були внесені відомості на цей будинок до по господарської книги, де зазначено, що господарем будинку є ОСОБА_6 .
Будучи додатково допитаною вона пояснила, що за весь період, що вона працює на посаді головою Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, жодного разу не приймалося рішення щодо надання ОСОБА_6 земельної ділянки на території Лукашівської сільської ради для будівництва, та в архіві такі рішення відсутні. 26.06.2019 року колишній секретар Лукашівської сільської ради ОСОБА_8 принесла в сільську раду папку з рішеннями виконавчого комітету за 2001 рік, в якій мається копія рішення № 7 від 10.07.2001 року, а оригінал даного рішення відсутній. Чи є оригінал даного рішення ОСОБА_7 не знає бо вона особисто його не бачила.
Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 1984 по жовтень 2015 року працювала секретарем Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, вела облік населення на території сільської ради та відповідні відомості вона записувала до по господарської книги. В 1990 роках вона від мешканців села дізналась, що ОСОБА_6 біля ставу, який розташований поблизу с. Сергієва Балка Близнюківського району Харківської області, побудував будинок. Коли останній будував будинок то до сільської ради за дозволом не звертався, та будь які документи на будинок не надавав. Після будівництва цього будинку ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною почав там проживати. В 2011 році було зібрано виконавчий комітет та прийнято рішення про присвоєння адрес усім будівлям на території Лукашівської сільської ради, в тому числі і будинку по АДРЕСА_1 . Після присвоєння адрес в 2011 році всі відомості про житлові будинки були нею внесені до погосподарської книги. До погосподарського книги остання особисто вносила відомості на будинки ОСОБА_6 з його слів. Під час внесення в погосподарську книгу ОСОБА_6 будь-які документи на будинок не надавав, а тільки зазначив в усній формі, що будинок по вул. Ставковій побудований в 1990 році.
Будучи додатково допитаною ОСОБА_8 пояснила, що коли вона працювала секретарем Лукашівської сільської ради то до неї особисто ОСОБА_6 із заявами про виділення йому земельної ділянки для будівництва на території Лукашівської сільської ради не звертався. Під час допиту ОСОБА_8 було надано рішення виконавчого комітету № 7 від 10.07.2001 року. Оглянувши дане рішення ОСОБА_8 пояснила, що дане рішення підписане було саме нею. На запитання де саме згідно вказаного рішення було виділено земельну ділянку громадянину ОСОБА_6 остання повідомила, що точно не знає чи біля ставу в селі Сергієва Балка чи в селі Сергієва Балка. Окрім цього, ОСОБА_8 пояснила, що не пам`ятає чи були винесені рішення виконавчим комітетом в 1994 року, щодо надання ОСОБА_6 земельної ділянки щодо будівництва будинку на території Лукашівської сільської ради так як пройшов великий період часу.
Допитаний свідок ОСОБА_9 пояснила, що з 1985 по 2002 рік вона працювала на посаді голови Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. ОСОБА_6 з заявами щодо виділення йому земельної ділянки під забудівлю, а саме будівлю на березі водоймища близь села Сергієва Балка Близнюківського району Харківської області не звертався, рішення сільською радою не приймались та не видавались. Будучи додатково допитаною вона пояснила, що перебуваючи на посаді голови Лукашівської сільської ради в її обов`язки входило виділення земельних ділянок в межах населеного пункту. Під час допиту їй було надано для огляду рішення № 7 від 10.07.2001 року виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, згідно якого громадянину ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, розміром 0,15 га на березі ставу в с. Сергієва Балка Близнюківського району Харківської області. Під час огляду цього рішення вона пояснила, що дане рішення було підписано не її рукою та такі рішення вона не приймала та не підписувала. Хто міг підробити підпис на вищевказаному рішенні їй не відомо.
На підставі наведених доказів вважають, що на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться самовільна побудована споруда - об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06): житлова будівля будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та використовується ОСОБА_3 без відповідних правовстановлюючих документів на будинок та на земельну ділянку.
Посилаючись на ч. 1 ст. 170 КПК України вважають, що з метою заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06): житлової будівлі-будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0127 га., який самовільно побудований в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі на відстані 27,24 м від дзеркала водойми на земельній ділянці, що знаходиться зліва від земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :03:000:0421, площею 43,8454 га, який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 , та розташований на самовільно зайнятій земельній ділянці і виникла необхідність накласти арешт на вказаний об`єкт нерухомого майна та земельну ділянку під цим об`єктом.
Завданням арешту майна є запобігання можливості відчуження, користування та будь яким чином розпорядження вищевказаним об`єктом нерухомого майна та земельною ділянкою під ним.
На цей час у вказаному кримінальному провадженні тривають слідчі дії, у зв`язку з чим за доцільне накласти арешт на вищевказаний будинок та земельну ділянку під ним, оскільки ОСОБА_6 достовірно знаючи про повідомлення останньому про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме у cамовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, земель в охоронних зонах, враховуючи те, що будинок зареєстрований за його колишньою жінкою ОСОБА_3 може вливати на останню задля його подальшого відчуження, а остання в свою чергу може його відчужити.
Підставою для накладення арешту є забезпечення будинку та землі під ним як речових доказів і запобігання їх відчуження.
Вважають, що самовільно зайнята земельна ділянка, що знаходиться зліва від земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :03:000:0421, площею 43,8454 на якій самовільно побудований одноповерховий будинок, загальною площею 0,0127 га є об`єктами кримінального посягання внаслідок їх протиправного використання, які в свою чергу зберегли на собі сліди та є речовими доказами.
Зазначають, що вказана земельна ділянка, а також самовільна побудована споруда - об`єкт нерухомого майна на ній (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06): житлова будівля будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та використовується ОСОБА_3 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, мають ознаки речових доказів та відповідають критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
На їх думку необхідність арешту вищевказаних у клопотанні об`єктів нерухомого майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини по справі внаслідок того, що таке майно може бути відчужене його власниками.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, посилаючись на обставини у ньому викладені. Наполягав на тім, що обґрунтування наявності в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України має бути взяте до уваги при вирішенні цього клопотання.
Власник майна житлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та вона як користувач земельної ділянки під будинком, проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, вказуючи на таке. Будинок за вказаною адресою було побудовано коли вона була з ОСОБА_6 в шлюбі. Займався цим питанням ОСОБА_6 . Коли вони розлучилися, ОСОБА_6 придбав собі інший будинок в АДРЕСА_2 . Їй треба було визначатися із житлом. У зв`язку із цим із відповідними заявами у 2015 році вона звернулася до Лукашівського сільського голови на той час ОСОБА_10 . В будинку живе постійно. ОСОБА_6 в будинку після розлучення не живе. Він там буває періодично і короткотерміново (наприклад попити води) в той час як займається господарською діяльністю на ставку. Будинок є її власністю. Просить не зважати на її свідчення, які вона давала як свідок слідчій в тій їх частині що розходяться із її нинішніми свідченнями. Розбіжності у свідченнях в цьому судовому засіданні та під час допиту слідчою пояснює тим, що під час допиту була в стані суттєвого алкогольного сп`яніння про що повідомляла і слідчу. Та сказала «та нічого, ви ж не падаєте». Протокол допиту підписувала не читаючи оскільки в той час у неї із собою не було окулярів. Щодо вагончика, який знаходиться поряд із її домоволодінням і де виявили зброю, пояснила, що він там був задовго то того, як вони побудували будинок. Він їй та ОСОБА_11 не належить. Скоріше всього він належав військовій частині із аєродрому.
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_12 також проти задоволення клопотання заперечував. Він вказав, що в спірному будинку живуть три особи в тому числі і неповнолітня. ОСОБА_6 в ньому не живе, там не зареєстрований, він має власне домоволодіння. Зброя була знайдена не в будинку, а в вагончику, який ОСОБА_13 не належить. Самовільного будівництва цього будинку не відбулося оскільки в належний час ОСОБА_6 подав до компетентних органів відповідні заяви по яким і було прийнято рішення на його користь про що свідчать надані слідчому судді акт обстеження земельної ділянки, акт інвентаризації земель Держлісфонду, акт технічного стану будівництва жилового будинку, картографічний витяг, рішення виконкому Лукашівської сільської ради про виділення ОСОБА_6 спірної земельної ділянки під будівництво тощо. Зазначені документи є чинними, недійсним не визнані та спростовують відомості з протоколів допиту ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . Крім того свідчення вказаних осіб спростовуються відомостями із протоколу допиту свідка ОСОБА_8 .
Вислухавши думку прокурора, власника майна та його представника, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Відомості про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.4 ст. 187-4 КК України внесені до ЄРДР відповідно 06.02. 2019 та 09.04. 2019(а.с.12,13)..
19.06.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а 21.06. 2019 - ч. 4 ст. 197-1 КК України(а.с.14-16).
Постановою слідчого від 24.06 2019 матеріали досудових розслідувань об`єднані(а.с.17).
Повідомлення про підозру в об`єднаному провадженні ОСОБА_6 вручене 27.06. 2019(а.с.19,20).
Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись у клопотанні про арешт майна, оскільки, п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.
Крім того, вимоги до клопотання про арешт майна, визначені ч. 2 ст. 171 КПК України. А саме, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Із витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що зазначені діяння кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне зберігання бойових припасів та вибухових речовин та за ч.4 ст. 197-1 як самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.
Підозрюваним у цій справі є ОСОБА_6 . ОСОБА_3 по справі свідок.
Поза розумним сумнівом є достатньо обґрунтованою підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за епізодами зберігання ним боєприпасів у власному домоволодінні( АДРЕСА_1 ).
Разом із тим, прокурор наполягав на необхідності врахування обставин щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України для обґрунтування клопотання про арешт майна, проте не довів у судовому засіданні та з урахуванням обставин, викладених безпосередньо у клопотанні слідчої, що будинок, власником якого є ОСОБА_3 та земельна ділянка, на якій він побудований, є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як не довів і те, що арешт майна у спосіб про який клопочуть, буде слугувати меті забезпечення зберігання речових доказів.
Проте наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченому ч.4 ст. 197-1 КК України слідчий суддя взагалі не вбачає оскільки не надано достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину.
Обгрунтовуючи вимоги прокурор посилається на покази представника потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_9 .
Так свідок ОСОБА_14 (з урахуванням додаткового допиту) повідомила, що ОСОБА_6 побудував та жив в будинку по АДРЕСА_1 . Він та його дружина не зверталися до сільської ради про дозвіл на забудову по АДРЕСА_1 . Дозвільні документи на будинок та землю відсутні. Проте будинок внесено у погосподарську книгу сільської ради.
Про такі ж обставини повідомила слідчому і свідок ОСОБА_9 в тому числі будучи допитаною повторно. Пояснила, що вона з цього питання жодні документи не видавала та не підписувала.
Проте свідок ОСОБА_8 , яка працювала секретарем цієї сільської ради вказані твердження спростовує, пояснюючи що заява ОСОБА_13 з приводу будівництва біля ставка та відведення земельної ділянки в сільській раді розглядалася, готувала це питання саме ОСОБА_9 , приймалося рішення, будинку присвоєна адреса.
Із листів Управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.04. 2019 та 26.06.2019 вбачається, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового господарства, право власності або користування на неї не оформлялося, за ОСОБА_6 земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Близнюківського району Харківської області не обліковуються(а.с.34,35).
Згідно листа Близнюківського малого підприємства технічної інвентаризації від 10.05. 2019 інвентаризація домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 не проводилася. Право власності на це домоволодіння за ОСОБА_3 не зареєстроване(а.с.51).
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 17.03.2016 державним реєстратором Близнюківської РДА на підставі довідки про присвоєння адреси, серія та номер: 546, виданої 13.08.2015 Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області; виписки з погосподарської книги, серія та номер: 02-20-380 виданої 13.08.2015 Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 115, виданого 09.07.2015 Лукашівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06): житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (а.с.36).
Про звернення у 2015 році з цього приводу у судовому засіданні повідомила і ОСОБА_3 .
До клопотання слідчим долучено копію вказаного вище рішення №115-XL111-V1 від 09.07. 2015 XL111 сесії V1скликання Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. У рішенні зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , такий дозвіл їй був наданий. Рішення підписане Лукашівським сільським головою ОСОБА_15 (а.с.43). Крім того слідчий суддя приймає до уваги те, що копія цього рішення посвідчена слідчою і скріплена печаткою органу поліції. Отже сліда мала та вивчала оригінал цього рішення.
Крім того у судовому засіданні було вивчено рішення виконкому вказаної сільської ради від 09.08. 1994 яким, за заявою ОСОБА_6 йому було виділено земельну ділянку 0,15 га для будівництва житлового будинку біля орендованого ставка. При цьому вбачається, що інформувала про це рішення голова виконкому ОСОБА_9 . Нею та секретарем сільської ради ОСОБА_8 це рішення і підписане. Копія Рішення посвідчена Лукашівським сільським головою ОСОБА_16 із зазначенням «згідно оригіналу». Отже оригінал цього рішення існував або існує. У судовому засіданні вивчено цю копію із мокрим відтиском гербової печатки (а.с.74).
Крім того стороною захисту надано Акт інвентаризації земель Держлісфонду за яким ділянка, надана ОСОБА_6 під забудову не відноситься до земель Держлісфонду. Також надано Акт обстеження земельної ділянки комісією в складі головного санітарного лікаря району, начальника відділу земельних ресурсів, голови районної інспекції по охороні природного середовища з якого вбачається, що проведено вибір та обстеження земельної ділянки під забудову ОСОБА_6 біля орендованої водойми і можливість її надання ОСОБА_6 , які були вивчені у судовому засіданні(а.с.70,71).
Отже слід вважати доведеним, що ОСОБА_6 для отримання земельної ділянки під забудову звертався до вказаних органів та отримав позитивні рішення та висновки.
У листі Лукашівського сільського голови ОСОБА_7 зазначено, що рішення про надання ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва житлового будинку на території сільської ради відсутні.
Згідно Акту від 21.11.2015 у Лукашівіській сільській раді наявна нестача протоколів виконкому за 1993-1995 роки та рішень сесії за 1990-1993 роки.
При цьому слідчий суддя вбачає, що відсутні не всі документи, а лише частина, нестача протоколів не свідчить про те, що ці документи, з урахуванням вище наведеного, у свій час приймалися та були фізично виготовлені у паперовому вигляді. Отже ці відомості вищенаведені висновки не спростовують.
Забудова ОСОБА_6 була здійснена, про що свідчить Акт технічного стану будинку забудовника ОСОБА_6 в с. Сергієва Балка(а.с.72).
Із карти-схеми на ар.73 вбачається, що начальником Відділу земельних ресурсів району погоджено розташування земельної ділянки яка забудована ОСОБА_6 (а.с.73).
Довідкою Лукашівської сільської ради від 13.08. 2015 підтверджено, що рішенням №22 виконавчого комітету цієї сільської ради домогосподарству ОСОБА_3 присвоєно адресу : АДРЕСА_1 . Копія рішення та протокол засідання виконавчого комітеті долучені(а.с.41,53-55) .
Зазначена обставина підтверджена і інформацією із погосподарської книги №10(а.с.56-58).
Станом на 03.07. 2019 в цьому домогосподарстві проживають крім ОСОБА_3 їх дочка ОСОБА_17 та малолітній онук ОСОБА_18 , 2009 року народження(а.с.69). Отже ОСОБА_6 там не проживає.
Таким чином слід вважати, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1 КК України, що є обов`язковим в силу вимог ст.ст.94,132, 173 КПК України.
До таких же висновків дійшов слідчий суддя вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу(а.с.75-80). При цьому прокурор підтвердив, що він як прокурор приймав участь у розгляді цього клопотання та те, що надана адвокатом ухвала слідчого судді від 25.06. 2015 у виді витягу із ЄДРСР, відповідає її оригіналу.
Крім того, як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, його метою визначено забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів.
В клопотанні слідчий зазначає, що майно, на яке необхідно накласти арешт, може зберігати сліди злочину та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
При цьому не вказано які саме сліди злочину може містити вказана земельна ділянка та будівля на ній.
Також не доведено яким чином накладення арешту на будинок та землю, шляхом заборони їх відчуження, може негативно вплинути на досудове розслідування і не забезпечить його збереження як речових доказів.
Отже прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення арешту майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який йдеться в клопотанні.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання вро накладення арешту на майно.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження №0000023, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2019 про накладення арешту на майно ОСОБА_3 - житлову будівлю-будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій побудований вищевказаний об`єкт нерухомого майна, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали оголошено 09.07. 2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1