Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/210/2019 Справа №641/5312/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001535 від 14.07.2018 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_5 . Стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 21 червня 2019 року.

У судове засідання з`явились прокурор, захисник адвокат ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 доставлено конвоєм.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, клопотання обґрунтовував тим, що він бажає знаходитись на свободі серед рідних та близьких.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, та вважав за доцільне продовжити ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а менш сурові запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникненню ризиків та дотримання обвинуваченим належної поведінки.

Вирішуючи питання про продовження строку та зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків і потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наявність ризиків переховування ОСОБА_5 від суду, можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків з метою уникнення відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Жодних відомостей, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, суд не вбачає, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_5 його обов`язків, дотримання останнім належної поведінки, імовірної можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.

Виходячи з викладеного у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний на досудовому розслідуванні, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали до 25 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1