Справа № 738/2016/17
№ провадження 1-кп/738/46/2019
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року місто Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 13 квітня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Локнисте Менського району Чернігівської області, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, працює молодшою медичною сестрою в Чернігівській міській лікарні № 2, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей віком 5 та 10 років, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК), -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 01 березня 2017 року близько 19 години 00 хвилин, знаходячись на порозі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесла один удар кулаком своєї руки в ділянку перенісся ОСОБА_6 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом обох очей, що відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 113 від 01.11.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
ІІ. Позиція обвинуваченого.
2. Обвинувачена ОСОБА_3 допитана у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала повністю та пояснила, що коли їй стало відомо, що ніби то потерпіла ОСОБА_6 причетна до розклеювання по селу принизливого характеру листівок про неї, вона спільно з подругою ОСОБА_7 , своїм чоловіком ОСОБА_8 та сином подруги ОСОБА_9 поїхали до будинку потерпілої. Це було 01 березня 2017 року. Вона з ОСОБА_7 постукали у хвіртку, до них вийшла потерпіла ОСОБА_6 . Деякий час поспілкувавшись, остання запросила їх до будинку. Там почала показувати листи, які надходили на її адресу з питань повернення кредиту. Потім ОСОБА_6 звернулася до своєї матері, яка також знаходилася в будинку, зі словами «Це вона». Після цього, зрозумівши, що ніяких пояснень щодо своїх питань вона не отримає, вирішила вийти з приміщення, але потерпіла їй не дала цього зробити, тримала руку на клямці дверей, а мати ОСОБА_6 почала смикати за руку зі словами «Віддай обручку». Вона ( ОСОБА_3 ) в цей час штовхнула від дверей потерпілу і через невеликий отвір, що утворився після зусиль відчинити двері, вискочила на вулицю, де стояли її чоловік та син подруги. Ніяких ударів потерпілій вона не завдавала, лише штовхала останню коли намагалася відкрити двері та вийти з будинку.
ІІІ. Позиція потерпілої сторони.
3. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 01 березня 2017 року близько 19 години вона займалась вдома по господарству. Хтось постукав у хвіртку, і коли вона відкрила, то побачила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Вони сказали «Вас здали» та почали розмову про розклеювання листівок по селу. Поспілкувавшись на подвір`ї, вона запросила їх до будинку та показала листи, які їй надходять з банківських установ. Останні зайшли в сіни будинку та продовжили її звинувачувати в розповсюджуванні неправдивої інформації і розклеюванні про це листівок по селу. З даного приводу між ними почалась суперечка, в ході якої ОСОБА_3 вдарила її кулаком по переніссю. Удар був настільки сильним, що у неї запаморочилось в голові. Якою саме рукою остання нанесла удар вона не пам`ятає. ОСОБА_3 ударила її один раз. Весь інцидент бачила її мати ОСОБА_10 , яка під час конфлікту стримувала двері в кімнату та не пускала онуку до них. Під час суперечки вона ( ОСОБА_6 ) виштовхала ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з будинку. На подвір`ї їх вже чекали чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_7 . Хтось з них (хто саме вона на пам`ятає) брав її «за петельки». Коли останні залишили її господарство, вона зателефонувала своїй доньці і розповіла про інцидент та про те, що ОСОБА_3 вдарила її в обличчя. Донька сказала викликати поліцію, що вона й зробила. Того ж дня написала відповідну заяву про притягнення до відповідальності винних осіб. В лікарню спочатку не зверталася, так як думала, що ОСОБА_3 приїде вибачитися. В лікарню звернулась лише 06 березня 2017 року за настійливими порадами близьких рідних. 01 березня 2017 року ні з ким більше не конфліктувала, не сварилася.
ІV. Досліджені в судовому засіданні докази.
4. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що потерпіла ОСОБА_6 є її матір`ю. 01 березня 2017 року близько 19 години 30 хвилин остання їй зателефонувала. Та була сильно схвильована, плакала та розповіла, що до неї додому приходила ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 та вчинили сварку, в ході якої ОСОБА_3 вдарила її кулаком в обличчя, а саме в перенісся. ОСОБА_7 стояла поряд. Вона сказала матері негайно викликати поліцію. Наступного дня вона приїхала до матері та побачила на її обличчі синці. Наступного понеділка (числа не пам`ятає) мати поїхала знімати побої.
5. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачена ОСОБА_3 є його дружина. Коли вони дізнались, що до розклеювання образливих листівок про його дружину має відношення ОСОБА_6 то поїхали до неї «розбиратися». Вони вчотирьох (він, дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та її син ОСОБА_9 ) 01 березня 2017 року поїхали до потерпілої додому. Він бачив, як ОСОБА_6 відкрила хвіртку та запросила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до будинку. Зі слів дружини потерпіла показала їм листи з банку. Коли останні хотіли вийти з будинку то потерпіла загородила їм дорогу, ще вийшла мати потерпілої і вони почали кричати на ОСОБА_3 . Матір потерпілої ображала обвинувачену і вимагали повернути обручку. Свідок почув крики з будинку, як його на допомогу кликала дружина і забіг у двір, тоді двері будинку відчинились і звідти вибігли ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Слідом вибігла ОСОБА_6 . Помітивши його вона зупинилася. Почала кричати, що звернеться до суду та «опише» завдані їй побої. Вони пішли з подвір`я та поїхали додому. В автомобілі ОСОБА_3 розповіла йому про конфлікт, який трапився в будинку потерпілої та сказала, що під час сварки вдарила ОСОБА_6 в обличчя.
6. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 13 квітня 2017 року (а.с. 36 т.1), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
7. Картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (а.с. 38 т.1) з якої вбачається, що 01 березня 2017 року о 19 годині 16 хвилин на службу «102» зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що «дві наочно знайомі дівчини нанесли їй тілесні ушкодження»
8. Заява потерпілої ОСОБА_6 від 13 квітня 2017 року (а.с. 40 т.1), згідно якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_3 , котра 01.03.2017 року в вечірню пору доби нанесла їй тілесні ушкодження.

9. Протокол проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2017 року (а.с. 48-49 т.1), який був проведений зі свідком ОСОБА_10 , під час якого свідок показала на місці та розповіла, що того дня коли сталася подія до неї додому прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та почали спілкуватися з її донькою ОСОБА_6 щодо розклеювання образливих листівок по селу. Спілкування переросло в словесну лайку і ОСОБА_6 почала виганяти останніх з будинку. Пробувала їх виштовхати. В цей час ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_6 кулаком в перенісся. Після цього всі вийшли на подвір`я. На вулиці вона бачила ще двох чоловіків. Коли останні поїхали то донька викликала працівників поліції.

10. Протокол проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2017 року (а.с. 51-52 т.1), який був проведений з потерпілою ОСОБА_6 під час якого потерпіла показала на місці та розповіла, що до неї додому прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та звинуватили її в розклеюванні листівок по селу. Вона запросила їх до будинку та показала «свої пісьма» (листи з банку про наявність боргу). Їх спілкування чула її мати ( ОСОБА_10 ), яка була на кухні. З гостями в неї почалася сварки і вона почала їх виганяти. Вони не виходили, почалася штовханина в ході якою ОСОБА_3 нанесла їй один удар кулаком в перенісся. Коли всі вийшли з будинку то вона на подвір`ї помітила двох чоловіків. Після інциденту вона зразу зателефонувала та викликала працівників поліції.

11. Висновок експерта № 38 від 11 травня 2017 року (а.с. 66-67 т.1), з якого вбачається, що в ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді гематом обох повік, котрі могли утворитися 01.03.2017 року від дії твердих тупих предметів та обставин вказаних в постанові і відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

12. Висновок експерта № 113 від 01 листопада 2017 року (а.с.71-72 т.1), яким підтверджені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , у вигляді параорбітальних гематом обох очей. Вказані тілесні ушкодження є наслідком ударної дії тупого предмету. Вказані ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, і вони могли утворитись в строк 01.03.2017, як це вказано в описовій частині постанови про призначення експертизи. Враховуючи локалізацію ушкоджень, анатомічні особливості ділянки їх розташування, комісія експертів вважає, що вони могли утворитись як мінімум від однієї ударної дії тупого предмету в ділянку перенісся. На думку членів експертної комісії можливість виникнення описаних вище ушкоджень в результаті падіння ОСОБА_6 з прискоренням на тверду рівну поверхню виключається.
13. Дані, які характеризують обвинувачену відображені в паспорті серії НОМЕР_1 , інформації щодо судимості, інформації щодо перебування на медичному обліку, характеристиці з місця проживання (а.с. 55-58 т.1).
V. Оцінка Суду.
14. Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 125 КК Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 2, 4, 6-12).
15. З іншої сторони обвинувачена вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 125 КК не визнала, пояснила, що ніяких тілесних ушкоджень 01 березня 2017 року під час сварки, що мала місце в селі Гусавка Менського району ОСОБА_6 не завдавала.
16. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує наступне.
17. Так, Суд зазначає, що із показань потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що 01 березня 2017 року близько 19 години 00 на порозі будинку за адресою АДРЕСА_3 обвинувачена заподіяла їй тілесні ушкодження.
Дані показання логічно узгоджуються із висновками експерта № 38 від 11 травня 2017 року та № 113 від 01 листопада 2017 року, які розкривають причини та час виникнення тілесних ушкоджень, їх ступінь тяжкості, свідчать про можливість їх заподіяння від удару.
В сукупності з даними доказами мають значення і показання свідка ОСОБА_11 , в тій частині, що 01 березня 2017 року їй зателефонувала її мати ОСОБА_6 та повідомила, що саме ОСОБА_3 під час сварки завдала їй один удар в перенісся та свідка ОСОБА_8 , в тій частині, що 01 березня 2017 року в автомобілі обвинувачена ОСОБА_3 сказала йому, що під час сварки вдарила потерпілу ОСОБА_6 в обличчя.
На думку Суду такі показання доповнюють попередні докази і в сукупності з ними Суд їх враховує на користь обвинувачення.
18. Надаючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_3 . Суд враховує, що вони є суперечливими та спростовуються іншими матеріалами справи.
Так, її показання повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , даними, що містяться в протоколах слідчих експериментів від 20 вересня 2017 року, що були проведені зі свідком ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які в своїй сукупності вказують на те, що саме ОСОБА_3 завдала один удар в область перенісся потерпілої ОСОБА_6 .
19. Таким чином аналіз доказів по справі дає підстави Суду зробити висновки про винуватість ОСОБА_3 .
20. Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
VІ. Призначення покарання.
21. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України Судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України Судом не встановлено.
22. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 . Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України враховує:
22.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК України є злочином невеликої тяжкості;
22.2. наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
22.3. особу винного її вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні двох малолітніх дітей;
22.4. наявність постійного місця роботи та проживання, характеристики за останнім, яка не містить негативної інформації;
22.5. відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання;
22.6. те, що обвинувачена не має судимості;
22.7. відношення винного і його поведінку після вчинення злочину;
22.8. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену і в якій зазначено, що існує середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства;
22.9. Суд звертає увагу, що санкція частини першої статті 125 КК містить альтернативні види покарань, такі як штраф, громадські та виправні роботи.
Тому, обираючи конкретний вид покарання, Суд приходить до висновку, що, за обставинами справи, саме штраф є достатнім заходом, який буде відповідати меті виправлення особи, яка вчинила злочин невеликої тяжкості та буде сприяти дотриманню справедливого балансу між інтересами окремої особи та суспільства в цілому.
23. За таких обставин, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за частиною першою статті 125 КК у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
24. Разом з тим, враховуючи, що вчинений ОСОБА_3 злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і за який законом передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, те, що з дня вчинення нею злочину минуло більше двох років, суд вважає, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
25. Цивільний позов по справі не заявлявся.
26. Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
27. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні злочину передбаченому частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
2. На підставі пункту першого частини першої статті 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

3. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1