Справа № 463/2765/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/582/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
апелянта: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність директора (уповноваженої особи) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його зверненням №4 від 26 грудня 2018 р. повернуто скаржнику.

Таке рішення обґрунтоване тим, що звернення ОСОБА_6 №4 від 26 грудня 2018 р. про вчинений злочин було надіслане заявником на ім`я Президента України і в подальшому пересилалося адресатом за належністю до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, яке своїми листами від 01 лютого 2019 р. та 14 лютого 2019 р. повідомило заявника про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Слідчим суддею констатовано, що за таких обставин визначений у ч.1 ст.304 КПК України 10-денний строк на оскарження бездіяльності слідства слід обчислювати з моменту отримання Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Львові, звернення ОСОБА_6 №4 від 26 грудня 2018 р. про вчинене кримінальне правопорушення. З урахуванням того, що скаргу до слідчого судді подано ОСОБА_6 лише 08 квітня 2019 р. та ним не порушено питання про поновлення строку на її подання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для повернення скарги ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій стверджує про незаконність та необґрунтованість такої. Зокрема, зазначає, що слідчим суддею неправильно встановлені фактичні обставини справи, адже в дійсності зі скаргою на бездіяльність слідства він звернувся не 08 квітня 2019 р., а 04 квітня 2019 р., про що свідчить відповідне поштове повідомлення. Крім цього, разом зі скаргою було подано клопотання про поновлення стоку на звернення зі скаргою, яке так і залишилось невирішеним. До того ж подати скаргу на бездіяльність Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, раніше він не міг, адже з листа-відповіді органу досудового розслідування від 01 лютого 2019 р. було незрозуміло, на яке ж конкретно із дев`яти поданих заявником звернень про вчинені злочини його повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. З огляду на викладене апелянт просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати як таку, що не відповідає вимогам процесуального закону, і повернути справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апелянта ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи ОСОБА_6 скаргу на бездіяльність директора (уповноваженої особи) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його зверненням №4 від 26 грудня 2018 р., слідчий суддя місцевого суду прийшов до переконання, що скаржник пропустив визначений у ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування і про поновлення такого строку не клопотав.

Однак, такий висновок є помилковим і не відповідає фактичним обставинам. З матеріалів справи слідує, що, звертаючись до слідчого судді із скаргою, ОСОБА_6 подав також клопотання про поновлення строку на подання такої скарги, яке оформлене додатком до неї.

Не взявши до уваги наявність відповідного клопотання слідчим суддею допущено неповноту розгляду, яка виразилась у передчасному висновку про повернення скарги ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском ним строку на подання скарги і неприйнятті рішення за таким клопотанням.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.409 КПК України неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як необґрунтована з призначенням нового розгляду скарги ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2019 р., якою скаргу ОСОБА_6 повернуто скаржнику скасувати, а справу направити у Шевченківський районний суд м. Львова для розгляду в порядку глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4