ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1406/19 Справа № 173/1658/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000001 за апеляційною скаргою прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Рішення суду обґрунтовано тим, що наданий обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає вимогам закону, не містить інформації щодо мотиву вчинення злочину ОСОБА_12 , у зв`язку із чим неможливо встановити, за яких підстав виник умисел на підробку документів, що унеможливлює з`ясувати відповідні обставини, що суперечить ч. 1 ст. 337 КПК України.
Також вказує,, що підпис прокурора, який склав обвинувальний акт, не затверджено печаткою, що порушує вимоги п.п. 9.5.1 п. 9.5 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року.

Прокурор Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_13 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 року скасувати. Повернути обвинувальний акт для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов до обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення та юридичної оцінки дій обвинуваченого і прийшов до передчасних висновків.
Зазначає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, не знайдуть підтвердження кваліфікуючі ознаки складу злочину, в якому обвинувачується особа, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу події злочину чи про недоведеність вини ОСОБА_12 „ то нормами КПК України передбачені процесуальні дії, які необхідно вчинити в таких випадках.
Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікаційних ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину на даному етапі є передчасними. Ті процесуальні дії та процесуальні рішення, які необхідно вчинити і прийняти під час підготовчого судового засідання, здійснюються лише з метою підготовки кримінального провадження до здійснення судового розгляду.
Вказує, що відповідно до вимог ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України у обвинувальному акті визначено встановлені фактичні обставини та правову кваліфікацію відповідних правопорушень з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, як того вимагає зазначена норма Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що в діях ОСОБА_12 , вбачаються ознаки інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину з посиланням на конкретні фактичні обставини скоєння кожного епізоду його злочинної діяльності.
Посилання суду на неконкретизованість об`єктивної та суб`єктивної сторони вказує на здійснення ним оцінки юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та встановлення обов`язкових елементів складу відповідних злочинів, чого суд позбавлений можливості зробити на стадії підготовчого судового засідання.
Також звертає увагу, що наказ Генерального прокурора України від 15.01.2013 року № 3, на який послався суд першої інстанції, втратив чинність, а відповідно до п. 9.5.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 103 від 14.02.2016 року, при затвердженні обвинувального акту прокурором виконані вимоги Інструкції, передбачені п. 9.5.7, оскільки всі реквізити зазначено вірно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, позицію обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляції та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив про що неналежне затвердження обвинувального акту, зокрема, на відсутність печатки прокуратури, а також про неналежність викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідність вимогам закону правової кваліфікації дій обвинувачених, не містить інформації щодо мотиву вчинення злочину ОСОБА_12 , у зв`язку із чим неможливо встановити, за яких підстав виник умисел на підробку документів, що унеможливлює з`ясувати відповідні обставини, що суперечить ч. 1 ст. 337 КПК України.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акту, цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.ст. 110, 291 КПК України, тому висновки суду першої інстанції щодо необхідності його повернення є безпідставними.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду та повернув акт з підстав, кримінальним процесуальним законом не передбачених, не навівши, яким саме вимогам не відповідає обвинувальний акт в розумінні положень ст. 291 КПК України. Вказавши на відсутність в обвинувальному акті печатки прокуратури, суд не зазначив якими саме вимогами закону встановлюється обов`язковість засвідчення цього документа з метою надання йому статусу офіційного, з огляду на слушні в даному випадку апеляційні доводи прокурора з приводу того, що наказ Генерального прокурора України від 15.01.2013 року № 3, на який послався суд першої інстанції, втратив чинність, а відповідно до п. 9.5.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 103 від 14.02.2016 року, засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки. У відповідності до п. 9.5.7 Інструкції, гриф затвердження розмішується у правому верхньому куті першого аркуша документа і складається з таких елементів: слово "Затверджую", найменування посади, підпис, ініціали та прізвище особи, яка ствердила документ, дата затвердження. Пунктом 18.2.4 Інструкції передбачено, що перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою в органах прокуратури України, наведено у додатку 57 Інструкції. Згідно вказаного Додатку № 57 не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акту або ж іншого процесуального документу, зазначено лише, що в необхідних випадках печатка проставляється на документах за рішенням Генерального прокурора України або його заступників, керівників регіональних, місцевих прокуратур, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 - задовольнити.

Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4