ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6884/19 Головуючий І інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1839/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

заявника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019 про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 , поданої в порядку статті 206 КПК України, щодо порушення прав та застосування психологічного насильства до ув`язненої під час утримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор»,

в с т а н о в и л а:

20.09.2019 до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_6 , в якій остання, посилаючись на статтю 206 КПК України, а також на застосування до неї психологічного насильства з боку адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та порушення її прав під час тримання під вартою у вказаній установі просила: забезпечити дотримання її прав; зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» припинити знущання та обмежити її від будь-якого спілкування з психологами установи, зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» усунути порушення її права на повагу кореспонденції, в тому числі, в частині порядку вручення-передачі кореспонденції, та обмежити доступ до цієї кореспонденції колом осіб, які мають на це право за законом та здійснювати процес прийняття-передачі кореспонденції виключно через уповноважених на те осіб.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019 на підставі частини 6 статті 206, статті 214 КПК України направлено до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 оригінал заяви ув`язненої ОСОБА_6 від 29.09.2019, в якій міститься інформація про застосування до неї, зокрема, психологічного насильства під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання наступних дій: забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження ув`язненої ОСОБА_6 ; для вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початку досудового розслідування та надання доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_6 від 29.09.2019; вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

У відкритті провадження в порядку статті 206 КПК України за заявою (скаргою) ОСОБА_6 на дії адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо порушення порядку вручення кореспонденції - відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що відповідні дії адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» можуть бути оскаржені шляхом подачі позовної заяви в порядку адміністративного судочинства.
Не погодившись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019, заяву розглянути по суті та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.
Доводи скарги мотивовані тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2019 слідчий суддя неправомірно обмежив заявника у доступі до правосуддя та позбавив можливості ефективного захисту її прав, що особливо важливо для осіб, які утримуються під вартою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №494/6/18). У постановах від 17.10.2018 (справа № 646/5552/17) та від 28.02.2019 (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади».

Так, частиною 1 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо скарг, поданих у порядку статті 206 КПК України.

Оскаржена ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019 так само не підлягає апеляційному оскарженню і на підставі частини 2 статті 309 КПК України з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 309 КПК України визначає, окрім іншого, яке явно не стосується цього випадку, що під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. При цьому перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді, визначено у статті 303 КПК України.

Проте, на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до частин 2-5 статті 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення статті 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Оскільки під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді встановлено, що у поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» або застосування насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично в ній оскаржуються дії адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор», пов`язані з проведенням психологічної роботи з ОСОБА_6 та щодо порядку передачі їй поштової кореспонденції, тобто предмет вимог скарги не передбачений статтею 206 та іншими положеннями КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає апеляційному оскарженню.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень частини 6 статті 9 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст.ст. 376, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: