Справа № 504/1550/18
Провадження № 1-кп/504/85/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2019смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638 від 30.08.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Струминка Липовецького району Вінницької області, громадянина України, українця за національністю, освіта середня, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей щодо яких не позбавлений батьківських прав, офіційно працюючого в ТОВ «Агрофірма «Лозицька Л.О.» на посаді тракториста-машиніста, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2015 року, приблизно о 05:55 годині, в світлий час доби, при необмеженій видимості, ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух в межах своєї смуги руху по автодорозі М-14 сполученням «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на якій організовано двосторонній рух та яка передбачає по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку с. Визірка в напрямку с. Свердлове, в Комінтернівському районі Одеської області.
Будучи не уважним і не слідкуючи за дорожньою обстановкою, здійснюючи рух перед розгалуженням доріг, в місці, де дорога переходить у дві дороги і має посередині розділову смугу, на ділянці 34 км, водій ОСОБА_3 , діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і легковажно розраховуючи на їх відвернення, при відсутності перешкод будь-якого технічного або іншого характеру, в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 10.1, 11.4 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.11.4. «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»,
маючи реальну і об`єктивну можливість здійснювати рух в межах своєї смуги руху та своєчасного виявлення попереду у зустрічному напрямку руху автомобіля «Тоуotа Рісnіс 2.2D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед зміною напрямку руху ліворуч та виїздом на зустрічну смугу, не переконався в безпеці виконуваного ним маневру та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок необережних дій водія ОСОБА_3 сталося зіткнення правою бічною частиною кузова керованого ним автомобіля «ВАЗ-21063» із передньою частиною автомобіля «Тоуоtа Рісnіс 2.2D» під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть на місці ДТП, пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_9 та пасажиру автомобіля «Тоуоtа Рісnіс 2.2D» ОСОБА_10 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 спричинені закрита травма тулубу: синець в правій підключичній області, множинні садна в області правої молочної залози, багато уламкові переломи 1,4 лівих ребер та 1-9 правих ребер, багато уламкові переломи тіла грудини та вітей лівої лонної кістки, розрив спадного відділу аорти, множинні розриви печінки, розриви правої легені, множинні вогневі крововиливи в тканини легень, розриви крижово-клубових зчленувань; закриті багато уламкові переломи правої плечової кістки у верхній третині, правої стегнової кістки в верхній третині, правої великоберцової кістки в нижній та середній третинах, правої великоберцової кістки в нижній третині та в області головки; закритий перелом правого верхнього ріжка щитовидного хряща; забійна рана на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині; синці на верхньому віці правого ока, на передній поверхні правого плеча в верхній третині, на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині та в середній третині, в області правого колінного суглобу по внутрішній поверхні, на внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині; садна на задній поверхні правого стегна в верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча (множинні), на обличчі (множинні), на зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині.
Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку із отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди ушкодженнями та настала внаслідок розвинутої гострої крововтрати, на що вказує нерівномірне кровонаповнення та дистрофія внутрішніх органів, порушення гемодинаміки в мікроциркуляторному руслі, набряк головного мозку та легенів.
Пасажиру автомобіля «Тоуоtа Рісnіс 2.2D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого відламкового перелому правої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням кісткових відламків; забиті рани обличчя, - які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Пасажиру автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 спричинені наступні тілесні ушкодження: забійна рана голови; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 3-6 правих ребер із задовільним стоянням кісткових уламків, яка супроводжувалась проникненням повітря в праву плевральну порожнину (пневмоторакс), - які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості).

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно 30.08.2015 року, приблизно о 05:55 годині, в світлий час доби, при необмеженій видимості, він керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух в межах своєї смуги руху по автодорозі М-14 сполученням «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на якій організовано двосторонній рух та яка передбачає по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку с. Визірка в напрямку с. Свердлове, в Комінтернівському районі Одеської області.
Будучи не уважним і не слідкуючи за дорожньою обстановкою, здійснюючи рух перед розгалуженням доріг, в місці, де дорога переходить у дві дороги і має посередині розділову смугу, на ділянці 34 км, він діючи необережно та проявляючи самовпевненість, порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б), 10.1, 11.4 «Правил дорожнього руху» України, маючи реальну і об`єктивну можливість здійснювати рух в межах своєї смуги руху та своєчасного виявлення попереду у зустрічному напрямку руху автомобіля «Тоуotа Рісnіс 2.2D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , перед зміною напрямку руху ліворуч та виїздом на зустрічну смугу, не переконався в безпеці виконуваного ним маневру та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок чого сталося зіткнення правою бічною частиною кузова керованого ним автомобіля «ВАЗ-21063» із передньою частиною автомобіля «Тоуоtа Рісnіс 2.2D» під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть на місці ДТП, пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_9 та пасажиру автомобіля «Тоуоtа Рісnіс 2.2D» ОСОБА_10 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У скоєному ОСОБА_3 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився. До суду надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутність. Одночасно зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився. До суду надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутність. Одночасно зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився. До суду надіслав заяву про розгляд провадження у його відсутність. Одночасно зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_8 , не заперечувала в судовому засіданні щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, на засіданнях адміністративної комісії як порушник не розглядався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей щодо яких не позбавлений батьківських прав та батьків пенсіонерів, які хворіють та потребують стороннього догляду, зокрема, мати є інвалідом ІІІ групи.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та повне визнання вини.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілих, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_3 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Зокрема, в судовому засідання прокурор заявив клопотання про можливість застосування до обвинуваченого п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнення його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності цим Законом мав дітей, яким не виповнилося 18 років, щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник підтримали прокурора, просили суд звільнити його від відбування покарання призначеного судом, в зв`язку з амністією, подавши суду відповідну письмову заяву.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала в судовому засіданні щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнення його від відбування покарання.

Суд, заслухавши учасників судового процесу по заявленому клопотанню і перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає найбільш суворе покарання в вигляді позбавлення волі строком до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такої. Відповідно до приписів ст. 25 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до необережних злочинів, а згідно ч. 4 ст. 12 КК України - являється тяжким злочином.

Відповідно до положень ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні провадження стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року амністія - є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 та злочин, в скоєнні якого він обвинувачується (ч. 2 ст. 286 КК України), підпадають під дію Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року та Закону України «Про застосування амністії в Україні», у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Цивільні позови не заявлені.

Процесуальні витрати по провадженню на залучення експерта з проведення експертиз документально підтвердженні, тому відповідно до ст. 124 КПК України підлягають відшкодуванню на користь держави за рахунок обвинуваченого ОСОБА_3 .

Оскільки, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000638 від 30.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не містить відомостей щодо місцезнаходження (перебування) речових доказів, залучених до матеріалів досудового розслідування постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 від 30.08.2015 року, та стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано відповідних відомостей, зокрема, не зазначено навіть в усній формі їх місцезнаходження (перебування), суд позбавлений можливості вирішити питання долі речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_3 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта з проведення експертиз у загальному розмірі 16 678 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1