Ухвала

13 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 716/156/15-к
провадження № 51-4008ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 ? адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 4 липня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі захисники, оскаржуючи судове рішення, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допустимість доказів, не враховують, що в силу статей 433, 438 КПК, ці підстави не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Так, захисники аналізують фактичні обставини, при цьому з урахуванням детального опису фактичних обставин і їх аналізу у вироку апеляційного суду не вказують конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при ухваленні вироку за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у рішенні надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 ? адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 4 липня 2019 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати скаржникам сім днів для усунення виявлених недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3