Ухвала
Іменем України
02 грудня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-5928 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, не маючого постійного місця проживання, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 10 лютого 2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 4 місяці; 09 грудня 2016 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Прийнято рішення щодо цивільних позовів, запобіжних заходів та долі речових доказів.
Згідно з вироком, 13 березня 2019 року ОСОБА_5 , близько 10 години 05 хвилин, знаходячись в тролейбусі № 4, що рухався від зупинки громадського транспорту «ЦУМ» по пр. Волі до зупинки «СНУ ім. Лесі Українки», що по вул. Винниченка у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_6 гаманець червоного кольору вартістю 500грн, в якому знаходились гроші в сумі 900грн. та золоті сережки вартістю 3000грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 4400грн.
Крім того, 25 березня 2019 року близько 08 години 20 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 19, що рухалось від зупинки громадського транспорту «Луцька автошкола ТСОУ», що розташована на пр. Перемоги в м. Луцьку до зупинки РЦ «Промінь», що розташована на пр. Президента Грушевського у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_7 гаманець чорного кольору, вартістю 500грн., в якому знаходились гроші в сумі 2000грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2500грн.
01 квітня 2019 року близько 11 години 30 хвилин, знаходячись в тролейбусі № 4, що рухався від зупинки громадського транспорту «Волинська обласна лікарня» до зупинки «Авангард», що розташовані по пр. Президента Грушевського у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_8 гаманець червоного кольору, вартістю 200грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 600грн., , чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 800 грн.
17 квітня 2019 року в період часу з 08 години 40 хвилин по 09 годину 05 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі № 2, що рухалось від зупинки громадського транспорту «Волинська обласна лікарня» до зупинки «Авангард», що розташовані по пр. Президента Грушевського у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_9 гаманець бордового кольору, вартістю 500грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 4400 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 4900 грн.
03 травня 2019 року близько 07 години 45 хвилин, знаходячись в маршрутному таксі «Луцьк - Рожище», що рухалось від зупинки громадського транспорту «Хлібзавод» до зупинки «Спиртзавод» по вул. Ковельській у м. Луцьку шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_10 гаманець червоного кольору, вартістю 150 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 150 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 300 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій засудженого, просить змінити вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість і призначити більш м`яке покарання. Зазначає, що при призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано пом`якшуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_5 повністю визнав вину у скоєнні злочину, сприяв його розкриттю. Не враховано те, що засуджений є інвалідом ІІ групи, а вчинити злочини його змусили життєві обставини, оскільки він є переселенцем з м. Ясинувата Донецької області, що знаходиться на непідконтрольній Україні території, при переїзді до м. Луцька втратив документи та кошти, внаслідок чого фактично залишився без засобів до існування.
Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину та кримінально-правова оцінка його діяння у касаційній скарзі не оспорюється.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд урахував з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості злочину, інформацію про стан здоров`я а також дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, за що відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі. Крім того, враховано, що засуджений не працює, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував.
Таким чином, визначивши засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість у касаційній скарзі захисника не наведено, не вбачає таких підстав і колегія суддів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції захисника, аналогічних доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3