Номер провадження: 11-сс/813/1292/19
Номер справи місцевого суду: 495/6164/19 1-кс/495/3665/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 15.07.2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0001661, внесеному до ЄРДР 14.07.2019 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 15.07.2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 22 години до 06 години, строком на 60 (шістдесят діб) за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 11.09.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій прокурор вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що суперечить нормам процесуального права з таких підстав:

- слідчий суддя при постановленні ухвали істотно порушив вимоги КПК України, оскільки не врахував наявність ризиків, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 години до 06 години не здатний у повному обсязі запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, зважаючи на таке.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаної з проникненням у інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

14.07.2019 року, приблизно о 02 годині ОСОБА_7 , за попередньою змовою з мешканцями м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна підійшли до вхідних воріт гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території кооперативу «Сигнал», який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 3 А. Після чого, пошкодивши замикаючий пристрій воріт, проникли в приміщення вказаного гаражу. Далі ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні гаражу, маючи намір на таємне заволодіння майном ОСОБА_11 , почали складати речі, на загальну суму 1390 грн., до заздалегідь приготованої сумки.

Довести злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном підозрювані не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані співробітниками поліції.

Зазначена підозра підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та наданими апеляційному суду: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків.

Підозрюваний не заперечує обставин вчинення злочину, зазначених в повідомлені про підозру.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, №182, щодо терміну «обґрунтована підозра», зазначено, що підозра є обґрунтованою, коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочину.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, стосовно наявності ризиків, а також стосовно того, що не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

На переконання апеляційного суду, в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, а саме:

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 КПК України підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення;

Що стосується ризику вчинення підозрюваним іншого злочину, апеляційний суд приходить до висновку про те, що цей ризик є наявним, оскільки діяння, в якому підозрюється ОСОБА_7 є умисним та корисливим, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого аналогічного злочину.

Окрім того, підозрюваний отримав копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи поданого клопотання, в яких містяться протоколи допиту свідків, де зазначені відомості щодо таких осіб, тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Водночас, апеляційний суд вважає необгрунтованим твердженням апеляційної скарги прокурора про наявність в зазначеному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, оскільки такі твердження є голослівними та матеріалами провадження не підтверджується.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, вину у вчиненому злочині визнає, активно сприяє розкриттю та розслідуванню злочину.

Зазначені обставини підтверджені також прокурором.

За таких обставин тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути визнані підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обгрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з огляду на те, що підозрюваний свою провину в інкримінованому злочині визнає, активно сприяє його розкриттю, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровська, перебуває у фактичних сімейних стосунках з ОСОБА_12 , що свідчить про наявність в підозрюваного стійких соціальних зв`язків.

Крім того, з моменту застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту минуло більше місяця, і за цей час, як зазначив прокурор, ОСОБА_7 не порушував умов обраного йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на нього обов`язків.

Зазначені обставини свідчать про те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час в достатній мірі забезпечує належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді відсутні, в зв`язку з чим оскаржену ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 15.07.2019 року, про відмову з застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0001661, внесеному до ЄРДР 14.07.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4