Справа № 199/5502/19
В И Р О К
іменем України
27 серпня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001094, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26 червня 2019 року приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 прибув до гіпермаркету «FOZZY», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. № 2, з метою придбання продовольчих товарів.
Далі, 26 червня 2019 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, коли ОСОБА_4 виходив з торгівельної зали гіпермаркету «FOZZY», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. № 2, до нього підійшов охоронець вказаного гіпермаркету та запропонував пройти до службового приміщення - кімнати охорони, розташованого на першому поверсі гіпермаркету «FOZZY» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. № 2 (надалі по тексту службове приміщення), оскільки у останнього виникли обґрунтовані підстави для перевірки факту можливого викрадення майна.
У подальшому, 26 червня 2019 року, приблизно о 16 годині 17 хвилин, ОСОБА_4 , який перебував у службовому приміщенні та на певний проміжок часу залишився сам, звернув увагу на грошові кошти, що знаходились на столі поряд з ним в сумі 400 гривень (що складались з двох купюр номіналом 200 гривень кожна), які належали потерпілому ОСОБА_7 і які він визначив для себе, як об`єкт злочинного посягання, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного чужого майна.
Надалі, 26 червня 2019 року, приблизно о 16 годині 17 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у службовому приміщенні та скориставшись тимчасовою відсутністю охоронця, на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнився, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, взяв зі столу грошові кошти в сумі 400 гривень, які належали ОСОБА_7 та складались з двох купюр номіналом 200 гривень кожна, після чого, поклавши їх до задньої правої кишені одягнених на ньому шортів, залишив вказане приміщення, однак не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, оскільки разом з викраденим майном був затриманий охоронцем гіпермаркету «FOZZY» ОСОБА_8 .
ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, та показав, що 26 червня 2019 року він зайшов до гіпермаркету «Фоззі» та прогулявся по торгівельним рядам, оскільки йому було цікаво. Коли виходив з гіпермаркету, його зупинив охоронець і завів до кімнати охорони, де він виклав усе із кишень на стіл. В цей час у охоронця задзвонив телефон і той вийшов з приміщення, залишивши його самого. Коли він збирав свої речі, то побачив на столі дві купюри по 200 гривень. На той час у нього не було доходу і він вирішив вкрасти ці гроші, для чого забрав їх зі столу та сховав до задньої кишені своїх шортів, після чого вийшов з кімнати охорони. Коли він відходив, охоронець його покликав і він повернувся та знову показав вміст своїх кишень, в тому числі і викрадені ним гроші. У вчиненому розкаюється і просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_7 просить вжити заходів до невідомої особи, яка 26 червня 2019 року близько 16:20 год. шляхом вільного доступу здійснила крадіжку його грошових коштів в сумі 400 гр. в приміщенні кімнати охорони гіпермаркету «Фоззі» по вул. Малиновського, 2.

Під час огляду місця події 26 червня 2019 року встановлено, що місцем події є службове приміщення гіпермаркету «Фоззі», який розташований по вул. М.Малиновського, 2, в м. Дніпро. За результатом огляду було оглянуто та вилучено добровільно видані ОСОБА_4 з задньої лівої кишені одягнутих на ньому шортів грошові кошти в сумі 400 грн. (дві купюри номіналом 200 грн.).

Постановою слідчого вказані грошові кошти визнані речовим доказом та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 26 червня 2019 року близько 16:17 год. здійснила крадіжку 400 грн. в приміщенні кімнати охорони, що розташована на першому поверсі ТЦ «Вавілон».

Згідно протоколу перегляду відеозапису, слідчим поліції 27 червня 2019 року за участі ОСОБА_4 було оглянуто диск з записом із камер відеоспостереження, наданих ТОВ «Експансія», на яких зафіксовано момент заволодіння особою чоловічої статі 26 червня 2019 року грошовими коштами в сумі 400 грн. в приміщенні охорони. Після перегляду відеозапису ОСОБА_4 підтвердив, що на ньому зафільмовано момент вчинення ним крадіжки.

Компакт-диск, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження постановою слідчого долучений до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу та досліджений під час судового розгляду.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки обвинувачений, діючи з прямим умислом, здійснив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, є умисним, корисливим, злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та відсутність фактичних негативних наслідків правопорушення, ступінь реалізації злочинного наміру та причини, з яких злочин не було доведено до кінця, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілого, той факт, що викрадене майно в повному обсязі повернуте потерпілому, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щиросердне каяття обвинуваченого та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення більш суворих видів покарання не встановлені і саме таке покарання на переконання суду буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 400 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити останньому;

-компакт-диск із записами з камер відеоспостереження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

27.08.2019