Справа № 314/2874/17-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, що непрацевлаштований, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні злочину, який передбачений ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений вчинив кримінально каране діяння проти життя людини за таких обставин.

В проміжок часу між 23-00 годиною 23 квітня 2017 року та 00-00 годиною 24 квітня 2017 року обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілим ОСОБА_8 на підгрунті неприязні, що виникла в ході спільного розпиття спиртного в будинку АДРЕСА_3 , де постійно проживав потерпілий, наніс потерпілому кілька ударів ногами в область грудної клітини спереду, отримавши які, потерпілий присів, але згодом підвівся на ноги. Продовжуючи застосування насильства по відношенню до потерпілого, обвинувачений молотком, який був виявлений ним у вказаному житлі і який він тримав в правій руці, наніс під кутом ОСОБА_8 кілька ударів в область голови та обличчя, які зумовили падіння потерпілого на підлогу, перебуваючи на якій потерпілий почав закривати руками від ударів голову та обличчя, в той час як ОСОБА_9 продовжував наносити потерпілому удари, кількість яких була не меншою ніж десять, молотком по обличчю, голові, шиї та рукам. Після описаних дій ОСОБА_7 кинув молоток на підлогу та залишив місце пригоди.

Внаслідок описаного насильства потерпілий зазнав поєднаної тупої травми голови, шиї, грудної клітини і верхніх кінцівок, яка виразилась множинними переломами кісток лицьового черепа, ребер і грудини, лівої ліктьової кістки, з ушкодженнями внутрішніх органів (легенів), яка ускладнилася розвитком травматичного шоку і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого в момент спричинення.

Внаслідок описаних ушкоджень після зазначених подій сталася смерть потерпілого на місці пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, заявивши, що він непричетний до заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.

Щодо інкримінованих йому дій ОСОБА_7 показав, що з 21-00 до 22-00 години 23 квітня 2017 року знаходився на роботі у свого батька, який працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Олкор», що розташоване по вул. Шевченка в м. Вільнянську. Коли він направлявся додому, зустрів біля магазину неподалік від місця роботи батька чоловіка, у якого обвинувачений напередодні купив пару спортивних туфель, що перебував в товаристві інших осіб. Між обвинуваченим, з одного боку, та особами, з якими він зустрівся, - з другого, виник конфлікт, під час якого обвинувачений зняв набуте до того у свого співрозмовника взуття та кинув його цьому чоловіку, але той відмовився забирати взуття. Обвинувачений взув кросівки і продовжив свій рух додому по вулиці Шевченка, але був зупинений молодим чоловіком, який став висувати йому претензії з приводу того, що обвинувачений побив дідуся цього парня. Обвинувачений заявив, що йому незнайомий дід співрозмовника і він непричетний до побиття цієї особи. Під час цієї розмови, що відбувалася у емоційній формі і була поєднана з застосуванням насильства до обвинуваченого з боку його співрозмовника та інших осіб, серед яких був приятель обвинуваченого ОСОБА_10 , з ОСОБА_7 стягнули куртку та кросівки, внаслідок чого він залишився без взуття та верхнього одягу. Розуміючи, що дружина вчинить скандал, побачивши його у такому вигляді, вин вирішив заночувати у ОСОБА_11 , чий будинок знаходився неподалік від місця конфлікту. Будинок потерпілого був зачинений; обвинувачений кілька разів постукав в двері, позвав потерпілого, але той не відгукнувся. Біля входу до будинку обвинувачений виявив пару мокрих брудних туфель, які вирішив взути, щоб дійти додому. Прийшовши додому, ліг спати у літній кухні, а близько 12-00-13-00 години 24 квітня 2017 року був затриманий співробітниками поліції за місцем свого проживання.

З потерпілим ввечері вказаного дня він не бачився. Туфлі, якими був змушений скористатися через неприпустимість ходити босоніж в квітні місяці, мав намір повернути потерпілому наступного дня.

Винуватість обвинуваченого у заподіянні смерті потерпілому за описаних обставин, підтверджує сукупність таких, досліджених у судовому засіданні, доказів.

Як випливає з витягу з кримінального провадження, 24 квітня 2017 року до Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від ОСОБА_12 надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_3 , виявлений труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ознаками насильницької смерті (а. с. 139 т. 2).

О 13 годині 24 квітня 2017 року за фактом означеної пригоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України (а. с. 139 т. 2).

За змістом протоколу огляду місця події, що проводився з 14 години 52 хвилин до 19 години 12 хвилин 24 квітня 2017 року на земельній ділянці під будинками №/ АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 та в будинку АДРЕСА_4 , на відстані 1,9 метра від входу в будинок АДРЕСА_4 виявлений труп ОСОБА_8 . На відстані 20 см від лівого стегна трупа виявлено молоток з дерев`яним руків`ям та металевою робочою частиною, яка вкрита нашаруванням речовини бурого кольору, що переходить на дерев`яне руків`я (а. с. 141-173 т. 2).

Фототаблиця до протоколу огляду містить зображення будинку АДРЕСА_4 , інтер`єр будинку, розташування трупа ОСОБА_8 в момент його виявлення.

Внаслідок вказаної процесуальної дії з місця події вилучено фрагмент деревини з трьома слідами папілярних узорів, жерстяну банку «Beer Mix», молоток з нашаруванням речовини бурого кольору, ключ з лівої кишені куртки трупа, два фрагменти пластикової обшивки з п`ятнадцятьма слідами папілярних узорів, марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, три недопалки білого та вісім недопалків жовтого кольорів, фрагмент поліетилену з речовиною бурого кольору, скляний стакан, скляну чарку, тринадцять слідів папілярних узорів.

Як випливає з лікарського свідоцтва про смерть № 104 від 25.04.2017 року, причиною смерті ОСОБА_8 , 1967 року народження, є шок та множинні переломи кісток скелету із ушкодженням внутрішніх органів (а. с. 4 т. 3).

Протокол огляду трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відбувався у секційній залі Вільнянського міжрайонного бюро судово-медичних експертиз Запорізького обласного бюро судово-медичних експертиз з 07-00 години до 09 години 10 хвилин 25 квітня 2017 року, містить детальний опис зовнішніх та внутрішніх ушкоджень на тілі потерпілого (а. с. 204-223 т. 2).

За висновком судової медичної експертизи № 104 від 09.06.2017 року причиною смерті ОСОБА_8 є поєднана тупа травми голови, шиї, грудної клітини і верхніх кінцівок, яка виразилась множинними переломами кісток лицьового черепа, ребер і грудини, лівої ліктьової кістки, з ушкодженнями внутрішніх органів (легенів), яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, що і став безпосередньою причиною смерті, що є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя потерпілого в момент спричинення, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Як свідчить означений висновок експерта, на тілі трупа ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження:

щелепно-лицьова травма, яку утворюють: закритий перелом кісток і хрящової частини перегородки носа; закриті осколкові переломи передніх стінок гайморових пазух верхньої щелепи зі скупченням крові в осередках гайморових пазух і пазухах гратчастої кістки, розривами слизової оболонки альвеолярного відростка верхньої щелепи; закритий осколковий перелом тіла і відростків правої виличної кістки, відкритий осколковий перелом тіла і відростків лівої виличної кістки, відкриті осколковий перелом тіла зліва і лівого кута нижньої щелепи, поперечний перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва; масивні двосторонні крововиливи в м`яких тканинах особи, в правій скроневій і лівій тім`яно-скроневій областях голови; множинні забиті і забито-рвані рани обличчя, садна, травматичні набряки м`яких тканин і синці обличчя; крововиливи в білкову оболонку очей;

садна і крововилив в м`які тканини лівої бокової поверхні шиї;

закрита тупа травма грудної клітини, яку утворюють: повний косо-поперечний перелом тіла грудини; повні косо-поперечні переломи 2-8 ребер між лівими середньою ключичною і середньою пахвовою лініями і 2-7 ребер між правими ключичною і передньою пахвовою лініями, з розривами пристінкової плеври; повні косо-поперечні переломи 2-6 ребер по правій навколохребтовій лінії і 8-11 ребер по лівій лопатковій лінії, без пошкодження пристінкової плеври; забій, розрив легеневої плеври і тканини правої легені; правобічний гемо-пневмоторакс (скупчення вільного газу і близько 450 мл крові в правій плевральній порожнині); крововиливи під пристінковою плеврою, в середостінні і в м`яких тканинах грудної клітини;

закритий осколковий перелом внутрішньої частини дистального епіфіза лівої ліктьової кисті, крововилив в м`яких тканинах, синець і садно лівого передпліччя і лівого променезап`ясткового суглоба; травматичний набряк м`яких тканин, синці, садна і поверхнева рана верхніх кінцівок.

Пошкодження в області голови потерпілого утворилися в результаті множинних (не менше десяти ) ударних травматичних впливів тупими об`єктами з обмеженою травмуючою поверхнею, які припали переважно в область обличчя та нижньої щелепи зліва, в праву скроневу і ліву скронево-тім`яну області голови. За даними медико-криміналістичної експертизи, більша частина ран лівої половини обличчя утворилася в результаті травматичних впливів під кутом тупого (тупих) предмета (предметів), який має в структурі травмуючої частини ребро (ребра); поверхневі рани на обличчі потерпілого утворилися від травматичного впливу під кутом тупого предмета (предметів), який має в структурі травмуючої частини ребро (ребра). Рани на шкірі лівої половини обличчя утворилися, як мінімум, від дев`яти окремих ударно-травматичних дій. Переломи кісток лицьового черепа ((кісток носа, верхньої щелепи, виличних кісток) утворилися внаслідок неодноразових травматичних впливів твердими тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Перелом нижньої щелепи утворився в результаті двох ударних травматичних впливів твердими тупими предметами, які прийшлись в область нижньої щелепи зліва і в область лівого її кута. Повний перелом тіла грудини, а також повні косо-поперечні переломи 2-8 ребер між лівими середньою ключичною і середньою пахвовою лініями, 2-7 ребер між правими ключичною і передньою пахвовою лініями, 2-6 ребер по правій навколохребтовій лінії і 8-11 ребер по лівій лопатковій лінії утворилися за механізмом розгинання, в місцях ударних травматичних впливів твердими тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, а закрита тупа травма грудної клітини утворилася в результаті не менш ніж шести окремих ударно-травматичних впливів тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Закритий осколковий перелом дистального епіфіза лівої ліктьової кістки утворився в місці травматичної дії твердим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею. Множинні синці, травматичні набряки і крововиливи в м`яких тканинах утворилися в місцях травматичних впливів тупими предметами; садна в результаті ударно-ковзаючих травматичних впливів тупими предметами. Не виключається можливість заподіяння частини тілесних ушкоджень в області грудної клітини і верхніх кінцівок в результаті ударів руками та (або) взутими ногами.

Зазначений висновок констатує, що з огляду на ступінь розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті і умов, за яких знаходився труп до розтину, а також даних спектрофотометричного дослідження рідини склоподібного тіла ока трупа, з часу настання смерті ОСОБА_8 до початку огляду його трупа на місці події, який розпочатий о 15 годині 18 хвилин 24 квітня 2017 року, пройшло близько 12,5 годин плюс (мінус) 3 години (а. с. 5-17 т. 3).

З висновку експерта № 1009 від 15.05.2017 року випливає, що на підлозі в житлі потерпілого ОСОБА_8 виявлена кров людини, чиє походження від потерпілого не виключається (а. с. 59-61 т. 4).

Як свідчить висновок експерта № 1161 від 08.06.2017 року, у плямах на куртці, светрі та брюках потерпілого ОСОБА_8 наявна кров людини, чиє походження від потерпілого не виключається (а. с. 77-82 т. 4).

За висновками експертного дослідження № 371 від 06.07.2017 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_8 знайдена кров людини, чиє походження можливо від самого ОСОБА_8 (а. с. 119-122 т. 4).

Відповідно до висновку експертизи № 369 від 06.07.2017 року при судово-цитологічному дослідженні недопалків цигарок «LM», вилучених з місця проживання потерпілого ОСОБА_8 будинка АДРЕСА_4 - виявлена слина людини, групова належність якої не виключає викурювання сигарет підозрюваним ОСОБА_7 (а. с. 130-134 т. 4).

Відповідно до висновку експерта № 293 від 27.05.2017 року на виявленому в житлі потерпілого ОСОБА_8 молотку наявна кров людини, чиє походження є можливим від потерпілого за умови у нього ушкоджень із зовнішньою кровотечею (а. с. 139-142 т. 4).

Згідно з висновком експерта № 327 від 03.07.2017 року з урахуванням конструкційних особливостей наданого на дослідження молотка, який вилучений з житла потерпілого ОСОБА_8 , утворення ран №/№ 1, 2, 4, 5, 6, 8, 9 на клапті шкіри із області лівої половини обличчя, черепі та нижній щелепі ОСОБА_8 від дії складових частин означеного молотка не виключається (а. с. 143-153 т. 4).

З протоколу огляду, який проводився з 12-00 години до 12 години 30 хвилин 25 квітня 2017 року в приміщенні господарської споруди на території земельної ділянки під будинком АДРЕСА_2 , де постійно проживав обвинувачений, випливає, що серед складених в лівій частині означеного приміщення дров виявлена пара чоловічих туфель чорного кольору 42 розміру (а. с. 245-246 т. 2).

Як свідчить висновок експерта № 1163 від 09.06.2017 року, у плямах на чоловічих туфлях, що вилучені на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , встановлена наявність крові людини, чиє походження від потерпілого ОСОБА_8 не виключається (а. с. 84-87 т. 4).

Вказані туфлі, упаковані в дві картонні коробки, що опечатані бирками з написом «КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», стали предметом огляду від 11.07.2017 року в приміщенні службового кабінету Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (а. с. 193-195 т. 4).

Означені туфлі під час пред`явлення речей для впізнання 11 липня 2017 року впізнала потерпіла ОСОБА_13 як такі, що належали її покійному сину, в яких вона востаннє бачила свого сина 23 квітня 2017 року (а. с. 196-199 т. 4).

Аналогічні показання дала потерпіла в судовому засіданні, пояснивши, що ОСОБА_14 доводився їй сином, який проживав окремо в будинку АДРЕСА_4 , який належить їй. Син хоча й зловживав спиртним, проте був людиною спокійною, доброю. В день, до якого відноситься подія злочину і який був днем поминання померлих, син відвідував її, пообідав з нею; був взутий у туфлі чорного кольору з округлим носком, які вона впізнала під час їх пред`явлення для впізнання в ході досудового розслідування.

Під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого, відеозапис якого відтворений в суді (а. с. 151-178 т. 3), ОСОБА_7 на місці пригоди розповів про відвідування потерпілого 23 квітня 2017 року в житлі ОСОБА_15 та про конфлікт, що виник між ними, а також про застосування молотка для спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.

В ході проведення зазначеної процесуальної дії обвинувачений продемонстрував, як саме наносилися удари потерпілому.

Можливість утворення частини ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_8 , за обставини і умов, про які розповів він під час слідчого експерименту, підтверджує висновок судової медичної експертизи № 109-Д від 22.06.2017 року (а. с. 18-29 т. 3), відповідно до якого при співставленні даних експертизи трупа ОСОБА_8 і даних слідчого експерименту встановлено часткове співпадіння по кількості та локалізації, механізму утворень пошкоджень на голові потерпілого; повна розбіжність по локалізації, кількості та механізму утворення ушкоджень в області шиї та лівої верхньої кінцівки потерпілого; часткове співпадіння по локалізації та механізму, часткова розбіжність по кількості пошкоджень в області грудної клітки потерпілого.

Допитаний судом експерт ОСОБА_17 пояснив, що він проводив експертизу трупа ОСОБА_8 з метою виявлення тілесних ушкоджень, а також давав висновок щодо відповідності кількості, локалізації та механізму утворення виявлених на тілі потерпілого тілесних ушкоджень показанням з цього приводу підозрюваного під час проведення слідчого експерименту з його участю.

Експерт заявив, що умовивід в висновку судової медичної експертизи № 104 від 09.06.2017 року про відсутність сполучень заліза на стінках і по краях виявлених на тілі потерпілого ран не означає, що ушкодження не могли бути спричинені металевим предметом; його висновок про часткове співпадіння кількості, локалізації та механізму утворення виявлених на тілі потерпілого тілесних ушкоджень з показаннями з цього приводу підозрюваного під час проведення слідчого експерименту з його участю обгрунтоване тим, що обвинувачений заперечує застосування до потерпілого насильства під час перебування того в лежачому стані, а також ускладнюється назвати кількість нанесених потерпілому ударів молотком, заявляючи лише, що таких ударів було більше трьох.

Висновок судової медичної експертизи № 71 від 25.04.2017 року про наявність на тильній поверхні лівої кисті ОСОБА_7 садна, яке могло утворитися в результаті однократної травматичної дії тупим об`єктом з обмеженою травмуючою поверхнею по дотичній, підтверджує встановлені судом обставини про конфлікт обвинуваченого з потерпілим в житлі останнього та застосоване при цьому сторонами конфлікту насильство (а. с. 149-150 т. 3).

Зміст вказаного експертного дослідження в частині викладених ОСОБА_7 обставин справи, відповідно до якого увечері 23 квітня 2017 року він розпивав спиртне з ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_4 , спростовує показання обвинуваченого про те, що він не бачився з потерпілим 23 квітня 2017 року.

За показаннями свідка ОСОБА_18 , 23 квітня 2017 року вона в товаристві ОСОБА_19 гостила у потерпілого ОСОБА_8 , до якого вони з`явились близько 17-00 години. За час спільного спілкування компанія випила одну пляшку горілки, і чоловіки відправились ще за однією пляшкою. Під час їхнього перебування у ОСОБА_8 до них на певний час приєднався ОСОБА_20 , який швидко залишив домівку ОСОБА_8 . Коли вона і ОСОБА_21 , з яким свідок перебуває у фактичних шлюбних стосунках, залишали потерпілого близько 21 години 45 хвилин, потерпілий був сильно п`яним, тому спиртне вже не вживав, а перебував у лежачому стані. Вийшовши на двір, вони побачили там обвинуваченого, який несподівано вийшов з-за кута, тримаючи в руці палку, що нагадувала дошку від паркану. На вулиці мрячило, а обвинувачений був без верхнього одягу, тому він щулився. ОСОБА_22 під час спілкування з ними лихословив, спитав: «Вовка вдома?». Наступного ранку, коли вона та ОСОБА_19 навідались до житла потерпілого з тим, щоб його похмілити, застали того мертвим.

Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , пояснивши, що коли вони видалялись з домівки потерпілого, де протягом певного часу розпивали спиртне в товаристві самого ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , який завітав до потерпілого на кілька десятків хвилин і залишив житло раніше ніж вони з ОСОБА_18 , на них буквально вискочив чоловік з палкою в руках та спитав: «Федір дома?». Коли наступного дня вранці вони з пляшкою горілки прийшли до ОСОБА_11 , побачили, що він накритий якимось простирадлом лежить на полу головою в напрямку газової печі, а під ним калюжа крові. Поряд знаходився молоток середніх розмірів.

Свідок ОСОБА_24 підтвердив обставини розпиття спиртного у потерпілого, з яким товаришував свідок, в товаристві ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

З показань суду свідка ОСОБА_27 випливає, що він є сусідом потерпілого, будучи власником частини будинку АДРЕСА_4 . Другу половину також займає він і члени його родини, орендуючи її у матері потерпілого ОСОБА_13 . Свідок бачив, як ввечері 23 квітня 2017 року обвинувачений заходив до літньої кухні на території земельної ділянки під будинком, яку покійний ОСОБА_8 використовував як житло. Перш ніж зайти до житла, обвинувачений постукав в двері, вдягнений він був не по сезону і це привертало до себе увагу. На ньому були темні брюки та сорочка або майка з коротким рукавом. Обвинувачений був у збудженому стані, про що свідчила інтенсивність його стуків по двері. Ці події відбувалися близько 22-00 години суботнього вечора, висновок про що свідок робить з огляду на те, що програма новин, яку він дивився по телеканалу «Інтер», вже закінчилась. Всю ніч на літній кухні горів ліхтар, а коли о 00 годин 30 хвилин свідок вийшов у двір погодувати собаку, з житла потерпілого, яке розташоване на відстані 3-4 метрів від оселі свідка, він почув звуки, що нагадували хрипіння людини.

За показаннями свідка ОСОБА_28 , вона перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних стосунках, проживаючи разом з ним в належному їй будинку АДРЕСА_2 . Ввечері 23 квітня 2017 року чоловік видалився з житла, а повернувся близько 06-00 години наступної доби. Він був взутий у чуже взуття. На її питання, чиє це взуття і де знаходяться його кросівки, він повідомив про намір піти забрати власне взуття, а також сказав, що посварився з чоловіком, який продав йому кросівки. За спливом нетривалого часу до дому заявились три добродія, поспілкувавшись з якими ОСОБА_29 повідомив, що знайшлася його куртка, і направився спати. Вдень приїхали співробітники поліції, які забрали ОСОБА_29 , його одяг та чуже взуття, в якому вранці з`явився чоловік.

Висновок судової психіатричної експертизи № 307 від 24.05.2017 року, що містить умовиводи про осудність обвинуваченого, який (висновок) силу ст. 88 КПК України не використовується судом на підтвердження винуватості ОСОБА_7 в частині відомостей про його характер та оцінки окремих рис характеру, між тим містить розповідь обвинуваченого про його перебування в гостях у потерпілого ввечері того дня, коли сталася насильницька смерть ОСОБА_8 , тому суд враховує його на користь встановлених судом обставин справи (а. с. 179-187 т. 3).

Перелічені судом докази послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють подію злочину.

Оскільки показання обвинуваченого в силу кримінального процесуального законодавства є джерелом доказів, суд, оцінюючи їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, посилання на які зробив, знаходить їх недостовірними, виходячи з такого.

Як випливає із змісту ст. 94 КПК України, суд оцінює сукупність зібраних в справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Сукупність наведених судом фактичних обставин, які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання обвинувачення доведеним.

Показання обвинуваченого про непричетність до інкримінованих йому кримінально караних дій, не підкріплені жодними іншими джерелами, суперечать дослідженим судом фактичним даним і спростовуються ними, тому, як зазначено, не приймаються судом до уваги.

Такі показання є виявом позиції захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення, яка застосовується особами, підданими кримінальному переслідуванню, на власний розсуд.

При цьому, оцінюючи заяву обвинуваченого під час слідчого експерименту про його причетність до спричинення насильства по відношенню до потерпілого, суд констатує, що вона повністю узгоджуються з іншими доказами, використаними судом на користь доведеного обвинувачення.

Виходячи з взаємозв`язку та узгодженості цієї заяви з іншими фактичними даними, суд і послався на неї у сукупності з іншими джерелами доказів як на підставу для прийняття процесуального рішення на користь обвинувачення.

Застосовуючи цей доказ як такий, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, суд не погоджується з доводами сторони захисту про його недопустимість з точки зору порушення права особи на захист, оскільки вказана процесуальна дія проводилася з участю захисника, що відображено як в протоколі слідчої дії, так і є очевидним при відтворенні її відеозапису.

Зі згаданого судом джерела відеофіксації випливає, що показання ОСОБА_7 дає невимушено, вільно, як особа, що в своїй розповіді користується власним досвідом і безпосередньо отриманими знаннями і враженнями про події, які описує.

Приймаючи цей доказ як допустимий, суд не бере до уваги і твердження обвинуваченого про те, що такі показання надані під впливом насильства з боку співробітників поліції та зумовлені отриманими від слідчих настановами про необхідність висвітлювати для відеокамери дані, що викривають його, виходячи з такого.

Заяви про застосування щодо нього насильства обвинувачений, як випливає з оглянутих судом його звернень до правоохоронних органів, почав робити вже після направлення до суду обвинувального акту.

Оцінюючи ці заяви обвинуваченого як неспроможні, суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 не міг не усвідомлювати шкоду для свого процесуального становища від самовикриття за умови непричетності до інкримінованих йому дій, тому логічним було б подання скарг на свавілля співробітників поліції вже під час отримання вказаних доказів: як через свого захисника, так і самостійне.

Між тим означені твердження спростовує зміст висновку судової медичної експертизи № 71 від 25.04.2017 року щодо виявлення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з якого випливає, що обвинувачений, будучи оглянутим в той самий день, коли до нього, за його показаннями, активно застосовувалось насильство, заявляє експерту, що жодним насильницьким діям з боку співробітників поліції він не піддавався, а саме експертне дослідження констатує відсутність на тілі ОСОБА_7 будь-яких ушкоджень, окрім садна на тильній стороні лівої долоні.

Хоча твердження про примус слідчого до самовикриття, до яких вдався ОСОБА_7 під час досудового розслідування, самі по собі не впливають на рішення про допустимість доказів, так як суд не вправі брати до уваги і використовувати при прийнятті процесуальних рішень показання, які не були досліджені ним безпосередньо, проте в силу закону підозра і обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому суд, не знайшовши підтвердження цих доводів, знаходить їх хибними.

Доводи сторони захисту про непричетність обвинуваченого до інкримінованих йому дій крізь призму оцінки наслідків проведення огляду місця події з застосуванням службового собаки, який скерував учасників цієї процесуальної дії в інший бік, ніж той, куди видалився обвинувачений, залишаючи подвір`я потерпілого, суд до уваги не приймає, оскільки результати використання навичок службового собаки самі по собі жодним чином не можуть гарантувати розкриття кримінально караного діяння, що відбувається внаслідок аналізу сукупності усіх отриманих органом досудового розслідування фактичних даних про злочин.

Доводи про відсутність на руків`ї молотка слідів пальців рук обвинуваченого, як і відсутність біологічних слідів від потерпілого на одязі обвинуваченого, що, на думку захисника, свідчить на користь виправдання ОСОБА_7 , суд також не враховує, оскільки відсутність слідів папілярних узорів обвинуваченого на руків`ї молотка не спростовує сукупності наведених судом фактичних даних про застосування обвинуваченим цього знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Що стосується тверджень про відсутність біологічних слідів потерпілого на обвинуваченому, оцінюючи їх, суд виходить з тих самих міркувань, а, крім того, зауважує на тому, що означені доводи є неспроможними, так як судовою експертизою встановлено наявність крові, чиє походження від потерпілого не виключається, на взутті, в якому перебував обвинувачений під час вчинення насильства.

Дійшовши висновку про те, що сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення, суд не може погодитися з твердженнями захисту про недопустимість протоколу слідчого експерименту по причині того, що зазначена слідча дія фактично проводилось слідчим ОСОБА_30 , який не уповноважений на вчинення будь-яких дій в цьому провадженні, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст. 39 КПК керівник органу досудового розслідування уповноважений призначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

З розділу П реєстру матеріалів досудового розслідування в цьому провадженні, який містить перелік прийнятих в ході досудового розслідування рішень, випливає, що 24 квітня 2017 року начальником СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_31 надано доручення на проведення досудового розслідування в цьому провадженні слідчій групі, до складу якої входить слідчий ОСОБА_32 , що означає законність його участі у проведенні слідчих дій в ході досудового розслідування цього провадження (п. 4 розділу П реєстру матеріалів досудового розслідування).

Твердження сторони захисту про невідповідність означених обвинуваченим під час слідчого експерименту відомостей про локалізацію, кількість, а також механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому фактично виявленим на тілі потерпілого ушкодженням, їх кількості та локалізації, а також механізму спричинення суд до уваги не приймає, так як за змістом висновку судової медичної експертизи, а також показань експерта в судовому засіданні відомості про ці обставини співпадають частково, а висновок про їхнє часткове співпадіння зумовлений тим, що обвинувачений не означає точної кількості спричинених потерпілому ударів, заявляючи, що їх було більше трьох, та повідомляє, що не спричиняв ударів потерпілому, що знаходився в лежачому стані.

Обставини, що в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні і до яких, зокрема, відносяться: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), відповідно до ст. 84 КПК встановлюються на підставі фактичних даних, отриманих у передбаченому законом порядку.

При оцінці наведених тверджень захисту суд виходить з такого.

Предметом доказування в цій справі є фактичні обставини заподіяння шкоди здоров`ю особи, яка потягла за собою настання смерті.

Метою проведення експертизи, яка в силу закону є обов`язковою для визначення причин смерті особи, в цьому провадженні є застосування спеціальних знань в галузі медицини для вирішення питання про причинний зв`язок між отриманими потерпілим ушкодженнями і настанням його смерті.

Саме це джерело доказів, чия недопустимість не встановлена судом, і є достовірним доказом тяжкості спричинених ушкоджень та механізму їх спричинення.

Експертом у висновку за наслідками призначеного на стадії досудового розслідування дослідження зазначено, які ушкодження здоров`я перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілого. Висновок експерта містить однозначний і конкретний умовивід про причини смерті особи, про кількість застосованих щодо неї травматичних впливів.

Для роз`яснення питань, пов`язаних зі змістом експертного висновку, судом за клопотанням сторони захисту в порядку ст. 356 КПК України був допитаний експерт, який підтвердив, що найвірогідніший механізм утворення тілесних ушкоджень на голові та обличчі потерпілого відповідає ситуації, коли він знаходився в положення лежачи, з зафіксованою по відношенню до твердої поверхні правою частиною обличчя при тому, що удари наносились в ліву частину обличчя.

Заява обвинуваченого про те, що він не наносив ударів потерпілому, коли той перебував в лежачому положенні, не спростовує висновок експерта, який проводив дослідження, яке є обов`язковим при з`ясуванні обставин цієї справи, з застосуванням спеціальних знань, будучи попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок з приводу відповідей на ті питання, що потребують застосування цих знань.

Між тим обвинувачений, як зазначено, вправі обирати позицію захисту на власний розсуд, тому при встановленні кількості ударів, локалізації ушкоджень та механізму їх спричинення суд віддає перевагу висновку експерта.

Слідчий експеримент за змістом ст. 240 КПК України підпорядкований меті перевірки відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Приймаючи на користь обвинувачення, що визнане доведеним, матеріали слідчого експерименту з участю обвинуваченого, суд виходить з того, що здобуті внаслідок його проведення фактичні дані є допустимими, так як ця процесуальна дія вчинена у відповідності до вимог закону, про що згадував суд.

Що стосується показань обвинуваченого під час проведення означеної слідчої дії, суд не використовує їх для встановлення фактичних обставин справи, на неприпустимості чого наголошує захисник, а лише, приймаючи до уваги законодавчо встановлену мету цього слідчого заходу, сприймає його наслідки як допустиме джерело доказів у сукупності з іншими фактичними даними, що викривають обвинуваченого.

В силу ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, яка забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Як встановлено судом, обвинуваченому у присутності захисника адвоката ОСОБА_33 - повідомлено про підозру у вчиненні кримінально караного діяння, що передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, 25 квітня 2017 року.

В цей же день за клопотанням органу досудового розслідування, в розгляді якого слідчим суддею брав участь захисник, призначений на підставі доручення слідчого ОСОБА_34 , до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (п. п. 75-78 розділу П реєстру матеріалів досудового розслідування).

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога кримінального процесуального закону щодо обов`язкової участі захисника в цьому провадженні дотримана органом досудового розслідування.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що він фактично був затриманим о 13-00 годині 24 квітня 2017 року і не мав захисника до моменту розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, вони не знайшли підтвердження під час з`ясування обставин справи.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зміст яких становить частину національного законодавства, хоча вирішення питання про допустимість доказів за загальним правилом є прерогативою національних судів, а роль Суду обмежується оцінкою загальної справедливості провадження, особливі критерії застосовуються щодо доказів, отриманих способом, який визнано таким, що порушує статтю 3 Конвенції. Використання в якості доказів показань, отриманих шляхом катувань або іншого жорстокого поводження, що порушує статтю 3 Конвенції, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні призводить до його несправедливості в цілому, незалежно від їх доказової сили і того, чи мало їхнє використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого (рішення в справі «Паньків проти України» від 28.02.2019 року).

Хоча суд і навів свої міркування щодо відсутності порушень з боку органу досудового розслідування права особи на захист, він разом з тим зауважує на тому, що жодне з джерел доказів з участю обвинуваченого, зібраних до вказаної дати, не використаний судом на підтвердження обвинувачення, визнаного доведеним.

Вільне ж визнання за вказаних обставини усіх зібраних в справі доказів недопустимими суперечило б завданню кримінального провадження, яким є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які є однією з засад кримінального судочинства, внормований статтею 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Встановивши обставини справи на підставі наданих суду фактичних даних, суд знаходить сукупність цих даних, які є допустими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь обвинувачення, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Наведені обставини виключають ухвалення виправдувального вироку, підставою для якого, на думку сторони захисту, є відсутність даних, які неспростовно вказують на причетність обвинуваченого до інкримінованих йому дій.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Інші матеріали кримінального провадження, оголошені судом в порядку ст. 358 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення, зокрема, матеріали експертиз (а. с. 234- 235 т. 2, а. с. 37-38 т. 3, а. с. 53-54 т. 3, а. с. 71 т. 3, а. с. 84 т. 3, а. с. 99 т. 3, а. с. 113 т. 3, 120 т. 3, а. с. 127 т. 3, а. с. 2 т. 4, а. с. 4 т. 4, а. с. 8 т. 4, а. с. 9 т. 4, а. с. 12 т. 4, а. с. 14 т. 4. А. с. 16 т. 4, а. с. 18 т. 4, а. с. 20 т. 4, а. с. 22-23 т. 4, а. с. 25-26 т. 4, а. с. 28-29 т. 4, а. с. 31-32 т. 4, а. с. 34-35 т. 4 , а. с. 37-38 т. 4, а. с. 39-41 т. 4, а. с. 43-44 т. 4, а. с. 46-47 т. 4, а. с. 49-50 т. 4, а. с. 56-57 т. 4, а. с. 69-71 т. 4, а. с. 74-75 т. 4, а. с. 89-90 т. 4, а. с. 92-93 т.4, а. с. 95-96 т. 4, а. с. 98-99, а. с. 101-102 т. 4, а. с. 104-105, а. с. 107-108, а. с. 110-111 т. 4, а. с. 113-114 т. 4, а. с. 116-117 т. 4, а. с. 124-125 т. 4, а. с. 127-128 т. 4, а. с. 136-137 т. 4), хоча й належні до матеріалів цього провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 скоїв особливо тяжкий злочин, об`єктом якого є охоронювана Основним Законом України найвища соціальна цінність життя людини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені судом обставини не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також для застосування положень закону про призначення більш м`якого покарання або покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті обвинувачення.

Разом з цим суд бере до уваги і відомості про особу обвинуваченого, який не має судимостей, є соціально зайнятою особою, що виконує роботи на користь суб`єкта господарювання на підставі договору підряду, наявність у нього стійких соціальних зв`язків, позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи, що свідчить про достатній рівень соціалізації обвинуваченого та його можливість звернутися до соціальних і духовних цінностей.

З урахуванням викладеного суд вважає, що цілі покарання будуть забезпечені у випадку призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті обвинувачення, не вбачаючи виключних обставин, які могли б зумовити призначення максимального розміру покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

В силу ст. 96 КПК України судом може бути застосоване примусове покарання, яке здійснюється за місцем відбування покарання у випадку його призначення у виді позбавлення волі до осіб, які вчинили злочин і мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Як встановлено судом, протиправне насильство до потерпілого обвинувачений застосував, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи ОСОБА_7 страждає на психічний розлад у вигляді специфічного розладу особистості за збудженим типом, ускладненого психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності; потребує протиалкогольного лікування, за психічним станом протипоказань до лікування немає (а. с. 179-187 т. 3).

У зв`язку з викладеним, констатуючи наявність у обвинуваченого захворювання, що становить небезпеку для оточення, у відсутність протипоказань для застосування лікувальних заходів колегія суддів вважає за необхідне призначити йому лікування від алкогольної залежності за місцем відбування покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відомостей про процесуальні витрати з проведення експертиз, які містять висновки, що використані судом на визнання обвинувачення доведеним, суду не надано, тому він не вирішує питання про покладення цих витрат на обвинуваченого, як приписує ст. 124 КПК України.

Строк попереднього тримання обвинуваченого у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УШ від 26 листопада 2015 року належить зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, хоча вказаний Закон і втратив чинність 21 червня 2017 року з урахуванням таких міркувань.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права, яке є і однією з засад кримінального провадження відповідно до ст. ст. 7, 9 КПК України.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ст. 3 КК України).

Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння згідно із ч. 2 ст. 4 КК України.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УШ від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України № 2046-УП від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Таким чином, суд констатує, що після вчинення обвинуваченим злочину закон про кримінальну відповідальність в частині зарахування строку попереднього тримання до строку покарання змінювався кілька разів, тому у відповідності до ч. 4 ст. 5 КК України вважає за необхідне застосувати положення того закону, який пом`якшує становище обвинуваченого, тобто положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УП від 26 листопада 2015 року.

Подібна позиція, відповідно до якої у випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосовуються положення частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838-УШ в силу як прямої, так і зворотньої дії кримінального закону в часі, висловлена в постанові Верховного Суду України в справі № 663/537/17 і суд вважає за необхідне застосувати її положення при вирішенні аналогічних правовідносин.

Долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження диски з відеозаписами процесуальних дій, які самі по собі становлять матеріали кримінального провадження, - належить зберігати з матеріалами кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 25 квітня 2017 року.

У відповідності до вимог частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УШ від 26 листопада 2015 року зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 строк його перебування в умовах попереднього тримання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 25 квітня 2017 року по день набрання цим вироком законної сили включно.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не змінювати.

Застосувати до ОСОБА_7 заходи лікування від алкогольної залежності за місцем відбування покарання.

Речові докази диски з відео- і аудіозаписом процесуальних дій, долучені до матеріалів провадження, - зберігати з матеріалами провадження.

Речові докази чобіт на ліву ногу, брюки чоловічі та майка, вилучені в ході проведення огляду ділянки місцевості по вул. Маяковського в м. Вільнянську; скляний стакан та скляну чарку, тринадцять слідів папілярних узорів, два фрагменти обшивки з п`ятнадцятьма слідами папілярних узорів, змиви речовини бурого кольору, фрагмент полімерного матеріалу, вилучені з місця пригоди; спортивні штани та спортивну сорочку, вилучені в будинку АДРЕСА_2 ; одяг потерпілого: куртку, штани вовняні, штани з синтетичної тканини, джемпер вовняний, спортивну сорочку-поло, сорочку чоловічу, труси чоловічі; мікрочастки з рук трупа потерпілого; светр та сорочку, вилучені під час проведення огляду свідка ОСОБА_35 ; змиви з кистей рук свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , підозрюваного ОСОБА_7 ; зразки крові свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , підозрюваного ОСОБА_7 ; зрізи нігтьових пластин свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , підозрюваного ОСОБА_7 ; зразки волосся з голови, крові та жовчі, вилучені у підозрюваного ОСОБА_7 , матеріал вилучений під час судово-цитологічної експертизи молотка, які збергіаються в камері зберігання Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання ними копії вироку.

Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засідання, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3