УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12793/17

Провадження №: 1-кс/755/5352/19

"01" серпня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2016 за № 0003770, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, встановив:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого від 27.04.2018 про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на її переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор проти задоволення скарги заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши думку особи, що подала скаргу, та прокурора, дослідивши надані у судовому засіданні матеріали, та подану скаргу з додатками, приходить до наступного висновку.

Строки звернення зі скаргою, визначені ст. 304 КПК України, на вказану постанову слідчого є дотриманими, оскільки скаржником не було пропущено строк для звернення до слідчого судді із даною скаргою, зважаючи, що оскаржувана постанова отримана ОСОБА_3 10.07.2019, а дана скарга подана до суду 18.07.2019, у зв`язку з чим слідчий суддя залишив без розгляду клопотання останньої про поновлення строку оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, другим слідчим відділом прокуратури міста Києва здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2016 у справі № 752/56151/16-к, якою зобов`язано уповноважених осіб ГПУ внести відомості до ЄРДР за скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від 11.11.2016 за вх. №15, в якій вони викладали відомості щодо імовірного правопорушення, здійсненого прокурорами Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 02.12.2016 за №0003770, за фактом можливого зловживання службовим становищем працівниками Київської місцевої прокуратури №2, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_10 від 29.12.2016 дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2017 у справі №755/12793/17, постанову слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2016 за №0003770, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, скасовано.

Із вказаної ухвали слідчого судді слідує вбачається, що з викладених у постанові мотивів прийняття рішення не можливо установити, з огляду на які обставини слідчим не відображені відомості про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ознак тих чи інших складів злочинів, зокрема тих, які ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відображали у зверненні від 11.11.2016. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим не допитувалися, причини, які унеможливили їх допит у постанові про закриття кримінального провадження не відображені. Неможиво встановити факту того, з яких підстав таке розслідування проводилося відносно прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 .

Постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2018 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2016 за №0003770, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях прокурорів Київської місцевої прокуратури №2 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Вказана постанова мотивована слідчою, зокрема, тим, що допитана під час досудового розслідування заступник керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 повідомила, що на посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 перебуває з 15 грудня 2015 року. Згідно книги обліку вхідної кореспонденції Київської місцевої прокуратури № 2 та матеріалів наглядового провадження по кримінальному провадженню, копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2016 надійшла до місцевої прокуратури 04.11.2016, її виконання доручено заступником керівника Київської місцевої прокуратури Ms 2 ОСОБА_13 прокурору місцевої прокуратури ОСОБА_11 .

Відповідно до резолютивної частини ухвали, уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 зобов`язано внести відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_14 від 24.10.2016 року до ЄРДР. На час надходження копії ухвали суду на виконання до місцевої прокуратури допитана перебувала у відпустці.

Згідно матеріалів наглядового провадження, на виконання зазначеної ухвали суду 11.12.2016 працівниками місцевої прокуратури внесені відомості до ЄРДР за № 00000231.

Так, при надходженні до місцевої прокуратури копій рішень суду для виконання керівництвом місцевої прокуратури організовується їх виконання відповідно до норм чинного законодавства. Доводи ОСОБА_15 та ОСОБА_3 вважає необгрунтованими.

Аналізуючи вищевикладені обставини та відсутність наслідків у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, у діях прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , якій було доручено виконання ухвали суду від 28.10.2016, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В той же час, слідчий суддя відмічає, що частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

А тому, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

При оцінці того, чи дотриманні вказані стандарти слід виходити з того, що ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Зважаючи, що на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, він зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

У цьому випадку, слідчий суддя, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови на предмет повноти та матеріали провадження за скаргою дійшов висновку, що оскаржувану постанову винесено передчасно, без розкриття змісту доказів, які такий висновок обумовлювали б, не зазначено, які слідчі (розшукові) дії проводились під час розслідування, який результат таких дій та в зв`язку з чим слідчий дійшов висновку про можливість закриття кримінального провадження.

Слідчим не було вжито усіх необхідних заходів для здійснення досудового розслідування, не встановлено та не допитано усіх осіб причетних до вчинення кримінально-протиправного діяння.

Також не міститься в постанові і аналізу доводів заявника з приводу обставин можливого вчинення кримінального правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування мотивів її прийняття, а тому не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні не спростував доводів скарги щодо істотної неповноти проведеного досудового розслідування.

Тим самим, допустив такий недолік розслідування, який створює небезпеку недотримання стандарту ефективного офіційного розслідування, що неприйнятним.

Також, слід відмітити, що будь-які висновки органу досудового розслідування повинні базуватися на даних процесуальних джерел доказів, якими є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Разом з тим, у цій ситуації, указані висновки базуються на даних самої заяви заявника, і все, зміст якої дорече, так і не розкритий в оскаржуваному рішення узагалі.

А тому, у світлі наведеного, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття є достатніми для констатації факту відсутності складу злочину поза розумним сумнівом, так як усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Висловлені у постанові доводи слідчого не можливо, у цей період, сприйняти, як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також, вказане свідчить проте, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Адже, у справі «Сергій Шевченко проти України» від 4 квітня 2006 року ЄСПЛ дійшов висновку про порушення обов`язку держави-відповідача відповідно до Конвенції в зв`язку з не проведенням ефективного та незалежного розслідування.

Суд нагадує, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Розслідування, яке проводиться безстороннім органом влади, та яке є швидким, ретельнім та відкритим має вважатися ефективним (рішення ЄСПЛ у справах «Чумак проти України» від 19 травня 2016 року, «Гонгадзе проти України» від 8 листопада 2005 року, «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню з цього питання, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 61, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя постановив :

скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 27.04.2018 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2016 за № 0003770, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:00 год. 06.08.2019.

Слідчий суддя: ОСОБА_1