Справа № 460/1022/15-к
Провадження №1-кп/460/107/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Яворові об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.07.2015 за № 0000862, 02.12.2014 за № 0000314 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісок Яворівського району Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, українця, громадянина України, звільненого з військової служби 16.12.2016, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 408 КК України

встановив:

судом визнано доведеним, що 04.07.2015 близько 01:30 обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на крадіжку майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно для сторонніх осіб, зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_2 , звідки вчинив крадіжку велосипеда RADIANT синього кольору, вартістю 1000 грн, який на праві власності належить ОСОБА_6 . З місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений разом з велосипедом втік та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив збитки потерпілому на суму 1000 грн.

Отже, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Також, судом визнано доведеним, що молодший сержант ОСОБА_5 , який відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 66 від 22.08.2014 призначений на посаду водія-номера обслуги зенітного артилерійського взводу 5 механізованого батальйону, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою зовсім ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 31.10.2014 без дозволу командування військової частини, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби.

Отже, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений, після роз`яснення йому суті обвинувачень та правової кваліфікації кримінальних правопорушень, положень ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України, свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, за обставин зазначених в обвинувальних актах визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву у суд, в якій просить судове засідання проводити у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи визнання обвинуваченим вини за обставин зазначених в обвинувальних актах, неоспорення цих обставин учасниками судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КК України, отримавши згоду останніх, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що вказані особи правильно розуміють зміст цих обставин, суд не має сумнівів у добровільності їх позицій. Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, які характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується в судовому засіданні доведена повністю поза розумним сумнівом, та дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 408 КК України.
Призначаючи покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, дотримується загальних засад призначення покарання, адже через такі реалізуються принципи законності, справедливості, об`єктивності та індивідуалізації покарання та враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання суд враховує:

- ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості;

- обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - визнання обвинуваченим своєї вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

- обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України - зізнання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд не встановив.

- дані, які характеризують особу винного, а саме, що обвинувачений за місцем проходження військової служби зарекомендував себе з негативної сторони, негативно характеризється за місцем проживання, не працює, розлучений, раніше не судимий.

Враховуючи викладене та проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей КК України, по яких останній обвинувачується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі на строк два роки.

Водночас, суд, відповідно до ст. 75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, який у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених ним дій, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування ним покарання та звільнення від відбування призначеного покарання. Враховуючи вчинення обвинуваченим умисних злочинів середньої тяжкості, суд вважає за потрібне встановити іспитовий строк в два роки, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого на підставі хвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2015, скасований у зв`язку з припиненням дії вказаної ухвали.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 22, 26, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо обвинувачений протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.
Речовий доказ - велосипед RADIANT синього кольору залишити за потерпілим ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурорам. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя ОСОБА_1