ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/7250/19 (пр. № 1-кп/201/845/2019), відомості про яке 21 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001574, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ташлакского району Ферганської області Республіки Узбекистан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 19 червня 2019 року приблизно о 18 годин 00 хвилин перебуваючи поблизу будинку розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Полігонна, 18, зустрів раніше знайомих йому чоловіків на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно із якими придбав алкогольного напою, а саме горілку та перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Полігонна, 18Б, вжив зазначений спиртний напій разом із вищезазначеними особами.

Далі, приблизно о 19 годин 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №18Б по вулиці Полігонна, помітивши, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а отже в повній мірі не контролює те, що відбувається, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що його дії є таємними для потерпілого, шляхом вільного доступу дістав із правої кишені шортів одягнених на ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 гривень.

Далі, діючи умисно та доводячи свій корисний злочинний умисел до кінця, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), залишив місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 300 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не судимий відповідно до ст. 89 КК України, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 який вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдану шкоду, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, всі ці дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, в той же час, призначення такого покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1