ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5772/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-сс/819/302/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючогосудді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
представника скаржника: ОСОБА_7
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000012 за апеляційною скаргою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду від 02 травня 2019 року накладено арешт у вигляді позбавлення права Херсонської філії ДП «АМКУ» на відчуження, розпорядження та використання документів, що вилучені 24.04.2019 за результатами проведення обшуку морського буксиру «Бакай» 2003 року випуску, прапор України, порт приписки Херсон, регістровий номер №1-040229, клас КМ+ЛПЗ IIА1, а саме:

-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 64, розпочато з 30.10.2018 по 30.01.2019 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 63, розпочато з 01.08.2018 по 29.10.2018 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 62, розпочато з 04.05.2018 по 31.07.2018 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 61, розпочато з 06.02.2018 по 03.05.2018 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 60, розпочато з 25.10.2017 по 05.02.2018 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 59, розпочато з 12.07.2017 по 24.10.2017 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 58, розпочато з 04.04.2017 по 11.07.2017 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 57, розпочато з 25.01.2017 по 03.04.2017 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 56, розпочато з 12.11.2016 по 25.01.2017 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 55, розпочато з 07.08.2016 по 11.10.2016 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 54, розпочато з 02.05.2016 по 06.08.2016 на 100 арк.
-Судовий вахтовий журнал морського буксиру «Бакай» № 53, розпочато з 03.02.2016 року по 01.05.2016 на 100 арк.
Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив із достатності підстав вважати, що вилучені документи є речовими доказами, незастосування заборони користування та розпорядження якими може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та/або передачі.

В апеляційній скарзі державне підприємство «Адміністрація морських портів України» просить повністю скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.05.2019 року по справі №766/5772/19.

Зазначає, що клопотання про накладення арешту подане та прийнято до суду 25.04.2019 року, вступну та резолютивну частину ухвали проголошено 02.05.2019 року, повний текст ухвали складено та надано ХФ ДП «АМПУ» лише 03.05.2019 року. Стверджує , що слідчим суддею порушено визначений ч.1 ст. 172 та ч 6 ст. 173 КПК України строк розгляду клопотання про накладення арешту , а тому вилучене майно підлягає поверненню особі , у якої було вилучено.

Вказує, що у відповідності до п.1 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Додає, що всупереч положенням ч.1 ст. 236 КПК України органом досудового розслідування не було вжито заходів щодо повідомлення або попередження ДП «АМПУ» або ХФ ДП «АМПУ» про вчинення процесуальних дій, що на думку, апелянта свідчить про невжиття належних заходів для забезпечення присутності осіб - представників володільця.

Крім того, посилається, на те, що перед початком виконання ухвали слідчого судді, уповноваженим особам від ДП «АМПУ» або ХФ ДП «АМПУ» ухвалу на проведення обшуку не було надано, що не відповідає вимогам положень ч.3 ст. 236 КПК України.

Приходить до висновку, що обшук здійснювався за відсутності володільця судновласника та без його належного повідомлення, що на думку скаржника, свідчить про суттєве порушення прав ДП «АМПУ» та ставить під сумнів допустимість отриманих доказів.

Зазначає, що оскільки обшук було проведено в акваторії морського порту Одеса за участю понятих з місцем реєстрації у місті Херсоні, то вказане, на думку апелянта, може свідчити, що поняті прибули до місця проведення слідчої дії разом із співробітниками органу досудового слідства, що ставить під сумнів їх незаінтересованість.

Звертає увагу, що у відповідності до ч.4 ст. 173 КПК України, задовольняючи клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.

Вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки правовим наслідкам арешту судових журналів буксиру, оскільки відсутність на буксирі вилучених документів ускладнює ведення господарської діяльності ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) та може призвести до недоотримання значних коштів підприємством державного сектору економіки.

В ході апеляційного розгляду представники скаржника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні вимоги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є , зокрема доказом злочину, Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зі змісту п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України слідує, що арешт майна допускається з метою, серед іншого, збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.03.2019 року до ЄРДР за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України внесені відомості про те, що протягом 2016-2019 років службові особи адміністрації Херсонського морського порту Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», зловживаючи своїми службовим становищем умисно, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використовували своє службове становище та здійснювали організаційно-розпорядчі функції всупереч економічним інтересам держави в порушення вимог Закону України «Про морські порти України», що призвело до фактичного надання Херсонською філією ДП «АМПУ» послуги судам, які рухались морем під час оголошення льодової кампанії на Бузько-Дніпровсько-лиманському та Херсонському морському каналах, з криголамного проведення у супроводі буксиру «Бакай» в період льодових кампаній без складання обов`язкових звітів та пред`явлення вимог до судновласників з приводу сплати плати за даванні послуги буксира «Бакай», чим державі в особі - Херсонської філії ДП «АМПУ» заподіяні значні матеріальні збитки.

15.04.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області надано дозвіл на проведення обушку морського буксиру « Бакай» 2003 року випуску з метою відшукання та вилучення оригіналів первинних документів з приводу використання морського буксиру « Бакай» , а саме: вахтові журнали та реєстри нарядів за 2016-2019 роки, бортові журнали за 2016-2019 роки, судові журнали за 2016-2019 роки, документи, пов`язані з рухом буксиру протягом 2016-2019 років.

24.04.2019 року в ході обшуку буксиру « Бакай» були виявлені та вилучені судові вахтові журнали за вказаний в ухвалі слідчого судді період часу.

Постановою прокурора від 25.04.2019 року вилучені під час обшуку вахтові журнали визнані речовим доказом.

Наступного робочого дня після обшуку , а саме 25.04.2019 року до суду прокурором було подано клопотання про арешт вилучених під час обшуку документів з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання подано з дотриманням вимог ч 1 ст. 171 КПК та у межах визначених ч.5 ст. 171 КПК України строків.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку , що вказані у клопотанні документи, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, як об`єкт кримінально протиправних дій, а накладення арешту для запобіганню їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню та/або передачі, забезпечить їх збереження.

У відповідності до приписів ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

На даній стадії досудового розслідування саме арешт вилученого в ході обшуку майна, яке відповідає визначеним критеріям ст. 98 КПК України, забезпечить встановлення обставин провадження, які підлягають доказуванню.

В апеляційній скарзі висновок слідчого судді про відповідність вилучених документів критеріям речових доказів апелянтом не оспорюється.

Наслідки недотримання слідчим суддею визначених ч 1 ст.172 КПК України строків розгляду клопотання про арешт майна у вигляді обов`язку повернути майно особі, у якої воно вилучено чинними нормами КПК України не передбачено.

Посилання апелянта у даному випадку на приписи ч.6 ст. 173 КПК України колегія суддів вважає некоректним, оскільки вони регулюють питання арешту тимчасово вилученого майна.

Разом із тим, відповідно до положень ч 7 ст. 236 КПК України до тимчасово вилученого під час обшуку майна відносяться лише вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Враховуючи , що вилучені документи, які визнані речовими доказами та на які накладено арешт слідчим суддею були прямо зазначені в ухвалі слідчого судді про обшук , слід дійти висновку про відсутність підстав для застосування визначених ч.6 ст. 173 КПК України наслідків у виді повернення майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не перевірив правову підставу для арешту майна є необґрунтованими. Слідчий суддя врахував, що документи , визнані речовими доказами та перевірив можливість їх використання саме як доказу у кримінальному провадженні.

З протоколу обшуку від 24 квітня 2019 року слідує, що капітану морського буксиру «Бакай» ОСОБА_9 пред`явлено ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2019 року про надання дозволу на обшук та вручено її копію, що підтверджується його підписом ( а.п. 16).

Посилання скаржника на те, що здійснення обшуку було здійснено за відсутності володільця судновласника та за участі понятих, які зареєстровані за місцем проживання в м. Херсоні, що на думку скаржника може свідчити про їх заінтересованість, з огляду на положення вимог кримінального процесуального закону, не є предметом дослідження на даній стадії кримінального провадження, оскільки вирішення питання щодо допустимості доказів вирішується судом безпосередньо під час судового розгляду, а не на стадії досудового розслідування .

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має з`ясувати визначені ст. 173 КПК України питання та врахувати положення ч 2, 3 ст. 178 КПК України і цих вимог слідчий суддя дотримався.

Твердження апелянта про те, що вилучення документів ускладнює ведення господарської діяльності та може призвести до недоотримання значних коштів підприємством не підтверджені відповідними доказами. З переліку вилучених документів видно, що вони містять відомості щодо діяльності у період з 03.02.2016 року по 30.01.2019 року включно. Апелянтом не доведено, що вилучення документів за вказаний період створюють перешкоди, які можуть на даний час призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності чи подальшого функціонування суб`єкта господарської діяльності. Вахтові журнали за поточний період в ході обшуку не вилучались.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити , що згідно положень ч. 3 ст. 100 КПК України володілець документів може звернутися до слідчого із клопотанням про видачу копії документів , а за необхідності і оригіналів. А тому у разі виникнення нагальної потреби у використанні вилучених документів , володілець має право звернутися із відповідним клопотанням до органу досудового розслідування у порядку ст. 100 КПК України.
Також, володілець майна на будь якій стадії кримінального провадження може звернутися із клопотанням про скасування арешту відповідно до положень ст. 174 КПК
Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі не спростовують.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. 376 ч.2, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 травня 2019 року, якою накладено арешт на документи, що вилучені 24.04.2019 року за результатами проведення обшуку морського буксиру «Бакай» залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:(три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
суддя,
копія вірна ОСОБА_2