КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття кримінального провадження за № 004033 від 30.10.2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закрито кримінальне провадження за № 004033 від 30.10.2015 року відносно ОСОБА_7 .
Підставою для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в мотивувальній частині ухвали вказані положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвалою суду встановлено, що 30.10.2015 близько 11.40 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «AUDI 100», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту по 42 км + 850 м авто дороги «Київ-Чернігів», що на території Броварського району Київської області, у напрямку від м. Києва - до м. Чернігова, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, перед здійсненням лівого розвороту, для подальшого руху у зворотному напрямку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та здійснюючи розворот ліворуч, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, чим порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «OPEL VECTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку до м. Києва.
Після вказаного зіткнення автомобіль марки «AUDI 100», державний номерний знак НОМЕР_1 , втратив курсову стійкість, почав зміщуватися праворуч у місце призначене для розвороту транспортних засобів, де здійснив наїзд на працівників філії «Броварське ДЕУ», які здійснювали роботи по ремонту дорожнього покриття, в результаті чого, ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 213 від 29.12.2015, отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: підшкірної гематоми в області лівого колінного суглобу, закритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків: ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи №06 від 12.02.2016, отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 4-6 ребер справа по задньо-пахвинній лінії зі зміщенням уламків; забійної рани в лівій тім`яній області, саден та синців на обличчі,струсу головного мозку; синців в області плечового поясу зліва; та ОСОБА_13 згідно висновку судово-медичної експертизи №15 від 22.02,2016, отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: зсадна по внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, переломовивиху лівого гомілково-ступневого суглобу: закритого внутрішньо суглобового перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині з підвивихом лівої стопи назовні.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п.2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
При цьому апелянт зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особу може бути звільнено за вироком суду від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 не визнавав себе винним у пред`явленому звинуваченні, в судових дебатах просив постановити виправдувальний вирок за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Разом з тим, звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ухвали суду суперечить вищевказаним нормам, адже за таких обставин суд повинен був визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину і звільнити його від покарання, керуючись ч. 5 ст. 74 КК України, проте цього не зробив.
Прокурор посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а частиною другою вказаної статті визначено, що судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали, вказує, що суд допитав обвинуваченого, потерпілих свідків, дослідив інші докази, тобто здійснив загальний порядок судового розгляду з метою вирішення обвинувачення по суті, проте з незрозумілих причин виніс рішення у формі ухвали, а не вироку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 також просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2019, якою звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України та закрито кримінальне провадження, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому доводи апеляції захисника про порушення вимог матеріального та процесуального права є аналогічними доводам, викладеним в апеляції прокурора.
Окрім того, захисник наголошує на тому, що ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності, постановлена без дотримання вимог кримінального процесуального закону, має наслідком порушення права на захист особи.
Захисник зазначає, що суд не роз`яснив ОСОБА_7 його право на звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати щодо такого звільнення (ч. 2 та ч. 3 ст. 285 КПК України), ОСОБА_7 не подавав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності (ч. 4 ст. 286 КПК України), суд не з`ясовував думки потерпілих з приводу звільнення від кримінальної відповідальності (ч. 2 ст. 288 КПК України).
Ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за відсутності для того умов, замість вирішення обвинувачення по суті у формі вироку, на думку захисника, свідчить про очевидну його незаконність та позбавляє обвинуваченого права оскаржувати належне судове рішення, враховуючи його чітку позицію щодо своєї невинуватості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги захисника і прокурора, пояснення прокурора, який також підтримав апеляційні скарги прокурора і захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України розглядалось судом першої інстанції на підставі обвинувального акту, який надійшов до суду.
Згідно з обвинувальним актом подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 , мала місце 30 жовтня 2015 року, отже, станом на момент постановлення оскаржуваного судового рішення 13 вересня 2019 року закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, що є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі вказаної статті.
Відповідно до вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.
Цією ж статтею встановлено, що особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 було роз`яснено суть обвинувачення, оскільки кримінальне провадження розглядалось у загальному порядку.
При цьому суд не роз`яснював ОСОБА_7 можливість звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а також підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Отже, суд не виконав вимоги кримінального процесуального закону щодо загальних положень кримінального провадження під час звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 285 КПК України, та ухвалив передчасне рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 не визнавав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та в судових дебатах просив виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.
Така позиція обвинуваченого в суді першої інстанції та його прагнення довести свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, могла свідчити про те, що ОСОБА_7 міг не погодитись на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав.
Підтримуючи апеляційну скаргу прокурора та захисника в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив свою рішучість домагатись виправдання у кримінальному провадженні.
У разі, якби суд виконав вимоги ч. 2 та ч. 3 ст. 285 КПК України,а ОСОБА_7 заперечував би проти звільнення від кримінальної відповідальності, то судове провадження мало б бути проведеним у повному обсязі в загальному порядку.
Після проведення судового розгляду у загальному порядку суду належало б вирішити обвинувачення по суті та оформити судове рішення у формі вироку, як це передбачено ч. 1 ст. 369 КПК України.
При цьому у разі недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, на чому наполягав ОСОБА_7 , суд мав ухвалити виправдувальний вирок, а в разі визнання ОСОБА_7 винним - обвинувальний вирок.
У разі визнання особи винуватою, за умови закінчення строків давності, суд може ухвалити рішення про звільнення від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України, оскільки таке звільнення від покарання передбачено ч. 5 ст. 74 КК України.
Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляції захисника про те, що звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав є порушенням обвинуваченого права на захист, вважає, що закриття кримінального провадження у такому порядку, без вирішення питання по суті обвинувачення, позбавило можливості обвинуваченого доводити свою невинуватість в судовому засіданні суду першої інстанції, а в разі незгоди з вироком - в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, суд погоджується із зауваженням захисника про те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 288 КПК України, суд не з`ясовував думки потерпілих з приводу звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, що може бути розцінено як порушення прав потерпілих.
Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів вважає істотними в силу вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки ці порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Згідно з визначеними у ч. 1 ст. 407 КПК України повноваженнями, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою суд апеляційної інстанції після скасування ухвали суду першої інстанції має право: 1) ухвалити нову ухвалу, 2) закрити кримінальне провадження, 3) призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
З урахуванням наведених в цій ухвалі обставин розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та за відсутності підстав для закриття кримінального провадження суд апеляційної інстанції не може після скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження.
Також суд апеляційної інстанції не може ухвалити судове рішення по суті обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , оскільки це питання не було вирішено судом першої інстанції.
Отже, суд апеляційної інстанції, маючи відповідне повноваження, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При цьому колегія суддів, зважаючи на те, що ст. 415 КПК України не передбачено призначення нового розгляду в суді першої інстанції з наведених в цій ухвалі підстав, керується вимогами ч. 6 ст. 9 КПК України та застосовує загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття кримінального провадження за № 004033 від 30.10.2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3109/2019 Категорія КК: ч. 1 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1