Справа №366/3338/16к
Провадження№1-кп-/366/58/19
В И Р О К
іменем України
29 липня 2019 року
Іванківський районний суд Київської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
(секретар судового засідання ОСОБА_2 ),
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження №0000058 від 08.09.2016 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Козятин Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює в ТОВ «БК «Укобудмонтаж», є таким, що не має судимості відповідно до ст. 89 КК України, проживає в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 267-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 07.09.2016, приблизно о 18 год., перебуваючи на посаді монтажника ТОВ «БК Укрбудмонтаж» та, знаходячись на території зазначеного товариства, яке розміщено по вул. Радянська,82-А у м. Чорнобиль, і, яке, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991, відноситься до зони відчуження ЧАЕС, завантажив до багажного відділення та задньої частини салону автомобіля «Міtsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, будівельну арматуру, з метою переміщення її за межі зони відчуження до спеціального майданчика ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», який розташований у м. Києві вул. Богоутівська,1А.
Після завантаження до автомобіля будівельної арматури, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під керуванням ОСОБА_8 , на вище зазначеному автомобілі, приблизно о 19-ій год. поїхали у напрямку контрольно-пропускного пункту «Дитятки», при цьому, ОСОБА_5 не повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про свій намір незаконно перемістити за межі зони відчуження будівельну арматуру.
Перебуваючи на КПП «Дитятки», ОСОБА_9 , скориставшись тим, що шлагбаум був піднятий, без попереднього огляду працівниками поліції та надання ними дозволу на виїзд, без надання передбаченого законом дозволу і проведення дозиметричного контролю промислової продукції, перемістив за межі зони відчуження металеву арматуру.
Після виїзду за КПП «Дитятки» працівниками поліції 07.09.2016 о 19 год. 30 хв. автомобіль марки «Міtsubishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено, а металеву арматуру загальною вагою 440 кг вилучено до відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та пояснив, що з січня 2016 року працював монтажником в ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», офіс якого знаходиться в м. Києві, а будівельні площадки, зокрема, де працював він, в м. Чорнобилі. Про те, що м. Чорнобиль відноситься до зони відчуження, він знав. Для знаходження в м. Чорнобиль він мав перепустку. На його автомобіль «Міtsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 також була виписана перепустка. Порядок вивезення продукції ТОВ за межі зони відчуження йому не був відомий.
Приблизно років три тому він виконував свої прямі обов"язки, а потім керівництво дало вказівку про вивезення деякої арматури до м. Києва до спецмайданчика ТОВ. Він спішив, тому сам погрузив арматуру до свого автомобіля і поїхав. Про надання йому дозволу на вивезення металевої арматури за межі зони відчуження він до Адміністрації зони відчуження не звертався. Спеціального дозиметричного контролю також не проводив. Дозиметричний контроль на КПП проводить дозиметрист.
Коли вони приїхали на КПП, то шлагбаум був відкритий, а черговий стояв біля шлагбаума і ніяк на них не реагував, а тому, ОСОБА_8 спокійно поїхав через КПП, оскільки ніхто їм не забороняв. Тільки тоді, коли вони виїхали за КПП, черговий побіг за ними слідом, і, якби він не сказав ОСОБА_8 зупинитися, вони поїхали б далі. Вони могли б і не бачити чергового, який біг за їх автомобілем. У скоєному розкаюється, розуміє, що порушив закон, і за це передбачена кримінальна відповідальність. Просить його суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки викладене в обвинувальному акті підтверджено показаннями самого обвинуваченого і ніким не оспорюється. Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності позиції обвинуваченого немає, і сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Враховуючи повне визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що його вина доведена, а його умисні дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 267-1 КК України, як порушення вимог режиму радіаційної безпеки, а саме: переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, промислової продукції.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом"якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не виявлено.
При обранні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, який кримінальним законом віднесено до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також те, що обвинувачений працює, на утримання має двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, суд вважає, що йому слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 267-1 КК України.
Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

В постанові слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на відповідальне зберігання від 09.09.2016 року в 4 абзаці зазначено, що тимчасово вилучений автомобіль «Міtsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення злочину.

Суд враховує, крім того, і те, що злочин, передбачений ч.1 ст. 267-1 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також обставини, за яких його було скоєно (обвинувачений фактично мав у своєму розпорядженні товарно-транспортну накладну на переміщення арматури з одного об`єкта підприємства на якому працював до другого, яке розташоване за межами зони відчуження, зазначена арматура не мала на собі перевищення допустимих норм радіаційного забруднення), що істотно зменшує суспільну небезпеку скоєного.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.
Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).
На думку суду, в даному випадку застосування спеціальної конфіскації порушує вимоги ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, оскільки покарання, яке може бути призначене ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 267-1 КК України у виді штрафу, навіть у максимальному його розмірі, істотно нижче ніж вартість майна, яке може підлягати спецконфіскації, тобто, не співмірне між собою, окрім того, шкоди суспільним інтересам його діями не завдано.
Крім того, транспортний засіб, хоч і належить згідно свідоцтва про його реєстрацію обвинуваченому, проте, був придбаний ним у 2014 році під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_10 ( з 17.12.2003 року), а тому в силу ст. 74 СК України є об`єктом спільної сумісної власності, є неподільною річчю, тому виділити з нього частку ОСОБА_5 для спецкофіскації неможливо.

З огляду на викладене спеціальна конфіскація судом не застосовується, та має бути прийнято рішення про залишення автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з. НОМЕР_1 , в користуванні власника.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Позов не заявлено.
Речові докази:440 кг металевих виробів, які передано на зберігання до Відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області,-знищити.
Автомобіль марки «Міtsubishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1 - залишити власнику.
Керуючись ст. ст. 349, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 267-1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.
Речові докази: 440 кг металевих виробів, які передано на зберігання до Відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області,- знищити.
Автомобіль марки «Міtsubishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_5 - залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копії вироку можуть бути отримані відразу після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1