Провадження №1-кп/523/1096/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м.Одеси, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, працюючого старшим зміни ТОВ «Формоза», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 26.03.2019 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, під час бесіди із поліцейським повідомив про наявність у нього кастету, який, в ході проведення слідчих дій, був виявлений та вилучений у ОСОБА_4 та відповідно висновку експерта є холодною зброєю ударно-дробильної дії.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що зазначеної дати, він був зупинений співробітниками поліції за порушення правил ПДД та в ході бесіди, повідомив про те, що у нього зберігається кастет, який у нього вилучили, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані:

- по ст.263 ч.2 КК України за ознаками: носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), відповідно до якої обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, відсутність судимості, офіційне працевлаштування, позитивну характеристику за місцем мешкання, думку прокурора та обвинуваченого, які вважали за необхідне обрати обвинуваченому покарання в виді штрафу, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у дохід Держави.

Сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 628,04 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід Держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 628,04 (шістсот двадцять вісім) гривень (чотири) копійки - вартість проведеної по справі експертизи №406-Б від 15.07.2019 року.

Речові докази по провадженню, а саме - кастет, який зберігається в камері схову Суворовського ВП знищити.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.
Матеріали кримінального провадження №0000514 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2019 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: