Номер провадження: 11-сс/813/1252/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000935від 11.07.2019 рокуза ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року було задоволено клопотання слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 вересня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що стороною обвинувачення не доведенні обставини передбачені пунктами 2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, зокрема щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про неможливість застування більш м`яких запобіжних заходів.

В обґрунтування недоведеності наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України захисник посилається на те, що наявність ризику можливого переховування підозрюваного не може підтверджуватись лиш тяжкістю вчиненого злочину, а навпаки спростовується тим, що підозрюваний сприяє у розкритті злочину, наявність можливого впливу підозрюваного на потерплого та свідків та перешкоджання ним у встановленні усіх обставин злочину спростовується тим, що у кримінальному провадженні виконані майже всі слідчі дії. Ризик п.5 ч.1 ст.177 КПК України жодним чином не підтверджений та в ухвалі слідчого судді відсутні посилання на відповідні докази.

Слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що дані, які характеризують підозрюваного вказують на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, що підозрюваний раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м. Одесі, офіційно працює та позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження апеляційний суд, керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався зазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, відповідно до клопотання слідчого ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 11.07.2019 року, о 03:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходячись на прибудинковій території багатоповерхового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в ході конфлікту з ОСОБА_10 , умисно, з метою вбивства, наніс ножем два удари в область грудної клітини зліва та один удар у ліве стегно потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних поранень грудної клітини зліва та одного колото-різаного поранення лівого стегна, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі так, як його дії було припинено сторонніми особами, які прийшли на допомогу ОСОБА_10 та в подальшому затримали ОСОБА_8 на місці події до приїзду працівників поліції чим позбавили останнього можливості довести свій злочинний умисел до логічного завершення.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та 11.07.2019 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданих до клопотання а саме: протоколом огляду місця події від 11.07.2019 за адресою: м.Одеса, вул. Балківська,141; допитом потерпілого ОСОБА_10 , який прямо вказав на ОСОБА_8 , як на особу що нанесла йому колото-різані поранення грудей та стегна, предметом схожим на ніж зі слідами бурого кольору, вилучений в ході огляду місця події по АДРЕСА_1 , речовими доказами: речами підозрюваного ОСОБА_8 з плямами крові, речами потерпілого ОСОБА_10 з колото-різаними пошкодженнями; показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину не оскаржується.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с.33), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що, підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, так як обґрунтовано підозрюється у вчиненні особо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а також з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконного впливати на свідків й потерпілого та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тими обставинами, що у ОСОБА_8 взагалі відсутні міцні соціальні зв`язки, а також тим, що злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння.

З метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення особо тяжкого злочину, підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків, для зміни показань, в зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України

Стороною захисту на надано документів, які б підтверджували доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має місце проживання в м. Одесі, офіційно працює та позитивно характеризується за місцем проживання.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, обставини його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин вчинений із застуванням насильства.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року, якою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 вересня 2019 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4