Шаргородський районний суд
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року

м. Шаргород

справа №152/590/19
провадження 1-кп/152/68/19

Шаргородський районний суд Вінницької області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження №0000089 від 02.04.2019 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студена Піщанського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 в 22 березня 2019 року приблизно о 11 годині прийшов до подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає через незамкнену хвіртку зайшов на територію вказаного подвір`я, звідки шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав 20 металевих підкладок Д-65 верхньої будови колії (плити розміром 35х15 см, товщиною 0,5 см, вагою 6,68 кг), вартістю 96 грн кожна на загальну суму 1920 грн. Після чого залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1920 грн.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2692-2693/19-21 від 16.04.2019 ринкова вартість бувшої у використанні підкладки Д 65 верхньої будови колії ( плити розмірами 35х15 см, товщиною 0,5 см вагою 6,68 кг), викраденої у ОСОБА_5 станом на березень 2019 року становить 96 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту крадіжки, вчиненої при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 22 березня 2019 року приблизно о 11 годині він прийшов до подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де за дорученням останньої, яка була у від`їзді доглядав за живністю. Знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає з території подвір`я шляхом вільного доступу викрав 20 металевих підкладок Д-65 верхньої будови колії, перевіз їх тачкою до власного домогосподарства, а в подальшому здав на металобрухт за 600 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Визнана органом досудового розслідування потерпілою ОСОБА_5 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки. До суду від потерпілої поступила заява про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. При призначенні виду та міри покарання покладається на вирішення суду (а.п.25).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суда немає. Суд також роз`яснив обвинуваченому, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 22 березня 2019 року приблизно о 11 годині прийшов до подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає через незамкнену хвіртку зайшов на територію вказаного подвір`я, звідки шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав 20 металевих підкладок Д-65 верхньої будови колії (плити розміром 35х15 см, товщиною 0,5 см, вагою 6,68 кг), вартістю 96 грн кожна на загальну суму 1920 грн. Після чого залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 03.06.2019 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_6 , має загальну середню освіту. На даний час ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до довідки-характеристики Рахнівсько-Лісової сільської ради, ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, скарги на його поведінку до сільської ради не надходили. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) можливе. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 3 статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді штрафу

Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають залишенню у власності потерпілої ОСОБА_5 .

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 471 грн.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речовий доказ: плитку із металу чорного кольору довжиною 35 см, шириною 15 см., товщиною 0,5 см., вагою 6,68 кг. залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1