ун. № 759/8199/14-к
пр. № 1-кп/759/25/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0015349 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носиківка, Шаргородського району, Вінницької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Суми, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого юристом ПП «Скарабей», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

інші учасники: потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представник потерпілого ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 05.10.2013 року приблизно о 02.30 годин, знаходячись біля під`їзду № 2, який розташований в будинку № 5 по вулиці І.Гонти в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив словесну сварку з ОСОБА_10 , яка переросла в бійку, внаслідок якої, останні впали на землю та почали наносити один одному удари руками в різні частини тулуба.

У ході бійки, ОСОБА_9 , яка знаходилась поблизу з ОСОБА_12 , з метою припинення бійки та відтягнути ОСОБА_4 від ОСОБА_10 , підійшла та схопила ОСОБА_4 правою рукою за шию.

ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю вкусив ОСОБА_9 за четвертий палець правої руки, чим заподіяв їй легке тілесне ушкодження.

В цей час, до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_5 , який раніше знаходився поруч з ОСОБА_12 та разом з ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю відштовхнули ОСОБА_9 в бік. Після цього, ОСОБА_5 , діючі спільно з ОСОБА_4 , наніс декілька ударів рукою ОСОБА_10 в різні частини тулуба, а потім стрибнув ногами на ніжні кінцівки ніг потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Після цього, ОСОБА_5 відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_10 та разом з останнім пішов в бік лісопарку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав та суду показав, що 05.10.2013 він разом з ОСОБА_4 викликали таксі та вийшли з будинку по АДРЕСА_5 . Біля під`їзду побачили потерпілих і ще одну жінку, а також два автомобілі. Освітлення було погане, тому візуально важко було відрізнити який з автомобілів було таксі. ОСОБА_4 помилково сів чи зачепив інший автомобіль, не пам`ятає точно, через давність подій, і у нього виник конфлікт із ОСОБА_10 , який переріс у бійку. Перший удар наніс ОСОБА_4 . Спочатку бійка була між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , а він, дружина ОСОБА_10 ОСОБА_12 і ОСОБА_9 стояли осторонь. Потім у бійку втрутилась ОСОБА_9 ОСОБА_4 кричав про допомогу. Спочатку він хотів викликати поліцію, але потім теж втрутився у бійку та почав за комір відтягувати ОСОБА_4 , який лежав лицем до землі, а на ньому зверху була ОСОБА_9 , а з правого боку ОСОБА_10 . Йому наносили удари і він теж наносив, але лише для того щоб відтягти ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_10 опинився на землі, ОСОБА_9 він відтягнув і вони з ОСОБА_4 пішли у парк за будинком. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 залишались на місці подій. Хто кому які удари наносив точно не пам`ятає. Визнає, що міг нанести ОСОБА_10 ушкодження у вигляді перелому. Всі події відбувались дуже швидко, тому зараз, через великий проміжок часу, він не може точно пригадати події. Після бійки у ОСОБА_4 були пошкодження на обличчі йшла кров, а потім обличчя було «синє». Потерплій ОСОБА_9 він відшкодував шкоду. Потерпілому ОСОБА_10 відшкодував шкоду у розмірі 10 000грн., його цивільний позов визнає частково на загальну суму 50 000рн. матеріальної та моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України не визнав та показав, що у 2013 році він разом з ОСОБА_5 виходив з під`їзду до викликаного таксі. Коли вони вийшли, то він побачив людей, які, напевно, вживали алкогольні напої. Помилково підійшов до їхнього автомобіля та взявся за ручку дверей, щоб відкрити. ОСОБА_10 зробив йому зауваження та нецензурно висловився. Зрозумівши, що помилився, пішов та сів у наступний автомобіль. ОСОБА_5 ще не сідав в автомобіль, а про щось розмовляв з ОСОБА_10 . Він вийшов з автомобіля та підійшов до них, сказав ОСОБА_10 щоб він їх не затримував. ОСОБА_10 сказав, що вони його вже «дістали» та наніс йому два удари в обличчя. Після чого почалась штовханина. В результаті він опинився на ОСОБА_10 , а у цей час до нього підбігла ОСОБА_9 , яка почала наносити йому удари по обличчю. Він тримав її на витягнутій руці і сказав ОСОБА_5 щоб він її забрав. Тоді ОСОБА_10 звільнився та почав наносити йому удари ногами, коли він лежав лицем до землі, а ОСОБА_9 сіла на нього зверху та теж била. Він почав кричати ОСОБА_5 щоб він їх забрав. Коли намагався встати ОСОБА_9 вчепилася йому рукою в обличчя і можливо у цей час він завдав їй пошкодження. Після цього, ОСОБА_5 відтягнув його і вони пішли, а на наступний день він викликав швидку допомогу та у нього також були зафіксовані тілесні ушкодження. Тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 він не наносив, хто їх завдав не бачив. Потерпілі і свідки, а також ОСОБА_5 його оговорюють у тому, що він почав бійку. Цивільні позови не визнає та просить його виправдати.

В судовому засіданні безпосередньо допитані потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також свідок ОСОБА_12 .

Так, потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 05.10.2013 року приблизно о 02.00 год., він разом з дружиною ОСОБА_12 та знайомою ОСОБА_9 на автомобілі «Хюндай» приїхали за адресою: АДРЕСА_5 , щоб завести ОСОБА_9 додому. Коли вони під`їхали до будинку, то помітили припаркований автомобіль таксі. Біля під`їзду вони всі вийшли з автомобіля, при цьому двері не зачиняли, а дружина разом з ОСОБА_9 допивали шампанське, він при цьому алкоголь не вживав. В цей час з під`їзду, до якого він стояв спиною, вийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та хтось з них почав сідати до його автомобіля, на що він їм зробив зауваження, а вони почали обурюватися. ОСОБА_4 , проходячи біля його автомобіля, зачепив дзеркало, він, потерпілий, обернувся то отримав поштовх в груди, від чого впав на землю разом з ОСОБА_4 , який почав наносити йому удари по обличчю та тулубу. Він намагався скинути з себе ОСОБА_4 , а в цей час ОСОБА_5 стрибнув йому на ноги, від чого він отримав переломи та не міг підвестися, а ОСОБА_4 продовжив йому наносити удари. З метою самозахисту він також наносив удари ОСОБА_4 , але скільки разів і куди сказати не може, оскільки все відбувалося хаотично. ОСОБА_9 намагалася відтягнути ОСОБА_4 , тримаючи останнього за шию, а він вкусив її за палець.

Його дружина ОСОБА_12 просила обвинувачених, щоб вони зупинили свої дії, викликала поліцію та швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала його до лікарні. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. ОСОБА_5 неодноразово просив у нього вибачення, частково відшкодував шкоду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 05.10.2013 року приблизно о 02.30 год., вона разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , який був за кермом автомобіля «Хюндай», під`їхали до під`їзду № 2 по вул. Гонти, 5 в м. Києві, де помітили припаркований автомобіль таксі. Коли вони вийшли з автомобіля, то спілкувалися, допиваючи шампанське. В цей час з під`їзду вийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на її думку були в стані алкогольного сп`яніння та почали сідати на переднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_10 . ОСОБА_10 зробив їм зауваження, виникла перепалка, яка переросла в бійку. При цьому ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_10 , який впав на землю, ОСОБА_4 сів зверху на нього та наносив удари по обличчю та тулубу. В цей час ОСОБА_12 просила ОСОБА_5 щоб вони припинили свої її та він забрав свого товариша. Оскільки бійка не припинялась, вона почала за шию відтягувати ОСОБА_4 , а останній відкусив їй фалангу 4 пальця правої руки. Від болі вона відскочила, ОСОБА_5 штовхнув її, внаслідок чого вона впала на східці біля під`їзду. ОСОБА_5 стрибнув на ноги ОСОБА_10 , внаслідок чого у нього був перелом. Після цього ОСОБА_5 і ОСОБА_4 побігли в сторону парку, а вони викликали поліцію та швидку.

Цивільний позов на загальну суму 225780 гривень просить задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200000 гривень, оскільки після даних подій та отриманих ушкоджень вона не могла працювати та самостійно за собою доглядати. Також просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 25780 гривень, які були витрачені на лікування. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 вона немає, оскільки він відшкодував їй 10000грн.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що 05.10.2013 року приблизно 02.00 год. на автомобілі «Хюндай» вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зупинилися по вул. Гонти, 5 в м. Києві. Коли вони під`їхали, то помітили припаркований автомобіль таксі. У ОСОБА_9 04.10. року було день народження і біля під`їзду вони вдвох допивали шампанське, ОСОБА_10 алкоголь не вживав. В цей час з під`їзду вийшли дві особи, які, на її думку, були в стані алкогольного сп`яніння, і почали сідати до їх автомобіля, в якому були відчинені двері. ОСОБА_10 їм сказав в жартівливій формі, що вони сідають не в той автомобіль. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішли в напрямку таксі, ОСОБА_4 щось крикнув їм, ОСОБА_10 сказав щоб він йшов до таксі, після чого ОСОБА_4 підбіг до її чоловіка зі спини, збив його з ніг і вони почали боротися. ОСОБА_4 був зверху на чоловікові та наносив удари в область обличчя та тулубу. ОСОБА_5 підійшов до неї, вона просила, щоб він забрав свого товариша, повідомила де вона працює, на що ОСОБА_5 відповів їй в нецензурній формі, засміявся, підбіг до ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та стрибнув ОСОБА_10 на ноги. ОСОБА_9 кинулася в їх напрямку і почала відтягувати ОСОБА_4 від ОСОБА_10 , при цьому послідовність подій на даний час не пам`ятає. Вона, свідок, почала звати на допомогу, викликала поліцію та швидку допомогу. Коли ОСОБА_5 побачив, що вона викликає швидку, то забрав ОСОБА_4 та вони пішли. ОСОБА_10 також наносив удари ОСОБА_4 , захищаючись від його дій.

Свідок ОСОБА_13 , на допиті якого наполягав обвинувачений ОСОБА_4 , в судове засідання стороною захисту не забезпечений, крім того його показання не відкриті стороні обвинувачення згідно з вимогами ч.11ст.290 КПК України.

Також судом безпосередньо досліджено наступні письмові докази.

Згідно протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2013 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомили про те, що 05.10.2013 року приблизно о 02.30 годин в м. Києві, по вул. І.Гонти, 5, невідомі чоловіки нанесли тілесні ушкодження (том 1 а.п. 102, 103).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.10.2013 року з фототаблицею до нього оглянуто ділянку біля буд. № 5 по вул. І.Гонти в м. Києві. Під час огляду було виявлено та вилучено скляну пляшку, два паперових стаканчики, паперову серветку з плямами бурого кольору, оглянуто плями бурого кольору на асфальті ( том 1 а.с. 98-101).

Згідно висновку експерта №2021/е від 06.03.2013, під час звернення ОСОБА_14 за медичною допомогою 05.10.2013 о 06:30, у нього були виявлені такі тілесні ушкодження:

а) садна у ділянці голови, тулуба та кінцівок; б) закрита травма правого гомілково-ступневого суглобу: переломи обох кісточок правого гомілково-ступневого суглоба (зі зміщенням уламків та діастазом до 1-1,5 (см).

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії (садна - за рахунок ковзання, тертя або ударів під кутами; травма суглобу - внаслідок ударної дії) тупих предметів, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 05.10.2013. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя.

Рентгенологічні дані вказують на наявність переломів (зі значним зміщенням кісткових уламків) правої гомілки, при цьому, для відновлення її анатомічної цілісності та забезпечення належного відновлення функції правого гомілково-ступневого суглобу було визнано за нагальну необхідність у проведенні оперативного втручання - металоостеосинтезу. З урахуванням вищевказаного, є підстави стверджувати, що навіть у звичайному перебігу, відновлення як анатомічної цілісності вказаних кісток (яке потребує строк, який обчислюється щонайменше 7-8 тижнів) так і функції правої ноги, буде спостерігатися понад 21 добу, який слід враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, зазначене у п. б), відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1 ./в «Правил».

Кожне з тілесних ушкоджень, вказаних у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».(том 1 а.с. 128-133).

Відповідно до висновку експерта № 75/Е від 10.02.2014, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 05.10.2013 о 03.05, у неї мало місце наступне тілесне ушкодження: - травматичний дефект м`яких тканин дистальної (нігтьової) фаланги четвертого пальця правої кисті.

Відповідно п.п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш-ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вищезазначене ушкодження немає ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії тупого предмету, що могло бути внаслідок укусу зубами, за давністю може відповідати вказаному терміну ( том 1 а.с. 136-141).

Відповідно до висновку експерта № 1907/Е від 20.12.2013 року, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 07.10.2013, у нього мало місце наступне тілесне ушкодження: а)закрита травма кісток носа - уламковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків; б)синці на повіках обох очей.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Тілесні ушкодження, вказані у п. б) даних Підсумків, відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, та утворились до 22.00 год. 07.10.2013 (час поступлення на стаціонарне лікування), не виключається у термін зазначений у постанові, тобто 05.10.2013. ( том 1 а.с. 142-146).

Згідно висновку експерта № 2020/е від 05.06.2013, відповідно до якого, під час звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою 06.10.2013 о 14.35, у нього були виявлені такі тілесні ушкодження:

а)закрита травма обличчя: навколоочний синець справа; субкон`юнктивальний крововилив правого ока; осадження м`яких тканин волосистої частини голови та лобної ділянки зліва; струс головного мозку;б) осадження м`яких тканин у ділянці лівого передпліччя та 5 пальця лівої кисті.

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії (синець - внаслідок удару-співударяння; ділянки осадження - внаслідок ковзання, тертя або ударів під кутами) тупих предметів, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 05.10.2013. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя.

Після спричинення комплексу ушкоджень, вказаних у п. а) даних Підсумків, у ОСОБА_4 були відмічені функціональні порушення головного мозку, які спостерігалися у строк понад 6 діб, але менш ніж 21 добу, який (строк, віддзеркалює тривалість розладу здоров`я, як загально визначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, зазначене у п а) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3 «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення саден (осаджень), у звичайному перебігу, спостерігається у строк до 6 діб, тобто, цей строк визначає тривалість розладу здоров`я. Саме тому, кожне з тілесних ушкоджень, зазначених у п. б) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил» ( том 1 а.с. 147-153).

Висновок експерта № 3077 від 07.11.2013, яким проводилась судово-медична експертиза відносно ОСОБА_5 , суд до уваги не приймає, оскільки даний висновок не встановив будь-яких даних, які мають значення для справи ( том 1 а.с. 122-124).
Згідно із ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховує, що підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства.

Таким чином, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України доведена повністю показаннями в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_12 та безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_5 , які є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Деякі незначні розбіжності у їх показаннях в судовому засіданні щодо хронології подій, не впливають на встановлені судом обставини, оскільки вони допитані через тривалий проміжок часу від подій злочину, до допиту в суді під час повторного судового розгляду.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд оцінює критично, оскільки зазначені обвинуваченим обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, спростовуються показаннями в судовому засіданні потерпілих, свідка, обвинуваченого ОСОБА_5 ,. визнаними судом належними та допустимими, й не вірити їм, у суду, не має підстав, у зв`язку з чим, показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб захисту, обраний ними з метою уникнення відповідальності за скоєне. Сукупність досліджених судом доказів з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вчинення хуліганства.

Аналіз ознак хуліганства та встановлені фактичні обставини у межах даного кримінального провадження, а саме: безпричинне виникнення конфлікту ( обвинувачені в судовому засіданні не змогли вказати причини і підстави конфлікту і дій потерпілих, які б вказували на ознаки необхідної оборони від їх дій, загрожували життю та здоров`ю та досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого злочину), нічний час, на вулиці біля житлових будинків, заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, дають підстави для висновку про грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги для суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_4 , не є підставою для його виправдання, на чому наполягала сторона захисту, оскільки вони виникли внаслідок припинення його протиправних дій з боку потерпілих. Щодо тілесних ушкоджень обвинуваченого ОСОБА_5 , то в судовому засіданні не встановлено, що ці ушкодження виникли внаслідок подій 05.10.2013р., що не оспорювалось і самим обвинуваченим ОСОБА_5 , при цьому в судовому засіданні він вказав, що перелом кісток носу він отримав вже після подій.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 296 КК України вірна, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Також суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 296 КК України вірна, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, за місцем проходження служба в органах внутрішніх справ характеризується посередньо, має місце проживання та реєстрації, думку потерпілих. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, а враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, дані при його особу, вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює та за місцем роботи характеризується позитивно, має місце проживання та реєстрації, відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_9 та частково відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_10 думку потерпілих. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є його щире каяття у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, а враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, дані при його особу, часткове відшкодування шкоди, вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили щодо неї минуло п`ять років.

Злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України є злочином середньої тяжкості, був вчинений ОСОБА_5 05.10.2013р., тобто з моменту його вчинення минуло більш ніж п`ять років.

Враховуючи те, що визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.296 КК України збігли, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від розгляду справи судом чи перешкоджав цьому, вчинив новий злочин, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовольнити та звільнити його від покарання за ч.2 ст.296 КК України.

У даному кримінальному провадженні заявлені цивільні позови потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, потерпіла ОСОБА_9 згідно цивільного позову просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 25780грн. матеріальної шкоди, завданої злочином та 200 000грн. у відшкодування моральної шкоди. У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 відмовилась від позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено та підтверджується документальними доказами (том 3 а.с.49-51) понесені ОСОБА_9 витрати на лікування у розмірі 1072,96грн., які суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 . В частині інших позовних вимог щодо відшкодування вартості пошкодженого одягу, мобільного телефону, інших витрат на лікування, массажу, проїзду, послуг адвоката, суд вважає необхідним відмовити, оскільки ці витрати не підтверджені документально, надані фіскальні чеки не підтверджують необхідність понесення витрат у зв`язку із вчиненням відносно потерпілої злочину, крім того судом не встановлено, обставин пошкодження одягу та мобільного телефону.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 05.10.2013 та дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, тривалістю вимушених змін у житті, порушенням життєвих зв`язків, необхідності проходження лікування, а тому приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 необхідно стягнути 10 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_10 згідно цивільного позову та з урахуванням сплачених ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 10000грн., просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 40600грн., а з обвинуваченого ОСОБА_5 30600грн. матеріальної шкоди, завданої злочином та 300000грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується документальними доказами понесені потерпілим ОСОБА_10 витрати на лікування у розмірі 33 983,41грн. ( том 3 а.с.6-квитанція, а.с.7-акт надання послуг, а.с.8-18- розрахунок оплати за послуги медичної допомоги); 584,80 грн. ( том 3 а.с.19-розрахунок від 14.11.2013); 852,39 грн. ( а.с.20 розрахунок від 17.10.2013); 241,82грн. ( том 3 а.с.25, 48 розрахунок від 14.10.2013); 8268,05грн. ( том 3 а.с.31-33); 25887,65грн. ( том 3 а.с.41, 43-47), а всього на загальну суму 69818, 12 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених солідарно. Цивільний позов в частині відшкодування вартості пошкодженого пальто та туфель, задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено обставин пошкодження одягу та взуття.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 05.10.2013 та дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_10 заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, тривалістю вимушених змін у житті, порушенням життєвих зв`язків, необхідності проходження лікування, а тому приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 необхідно стягнути 50 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.2 ст.296 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 Куддусівни1072 (одну тисячу сімдесят дві) грн. 96 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч ) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 69818, 12 ( шістдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1