Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/799/19
номер провадження 1-кп/368/145/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 1 ст. 289 КК України, внесеного 19.05.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000153 відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -
- якому в рамках даного кримінального провадження 31.05.2019 року органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
- відносно якого запобіжний захід не обирався, -

- з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:

Прокурор, - ОСОБА_4
ОСОБА_5

- сторона захисту:

Обвинувачений, - ОСОБА_3
Захисник, - адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні судом встановлено наступні фактичні обставини справи:
15.05.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у власних цілях перебував по вулиці Пироженка, 1, м. Миронівка Київської області, неподалік дошкільного начального закладу «Цукринка».

В цей час обвинувачений ОСОБА_3 побачив біля огорожі вищевказаної будівлі припаркований мопед, марки «Honda Dio», чорно- червоного кольору, без реєстраційного номера, власником якого є потерпіла ОСОБА_7 , яка залишила даний мопед та відійшла у власних цілях.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник прямий, визначений умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, - мопедом марки «Honda Dio», чорно- червоного кольору, без реєстраційного номера, - з метою його подальшої реалізації, та, відповідно, отримання коштів.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, переконавшись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, підійшов до мопеда та руками перевірив механізм блокування руля вказаного транспортного засобу з метою подальшого незаконного заволодіння, після чого, діючи умисно, за допомогою власної фізичної сили перемістив, перекотивши мопед марки «Honda Dio» чорно-червоного кольору без реєстраційного номера, який належить потерпілій ОСОБА_7 , у напрямку вул. Пироженка, що в м. Миронівка Київської області, встановивши таким чином над ним контроль, та в подальшому заховав вказаний транспортний засіб у гаражній прибудові під № 13, належної до квартири під АДРЕСА_2 , тобто незаконно заволодів транспортним засобом.

Своїми незаконними, протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4500 (чотири тисячі п`ятьсот) гривень 17 копійок, що підтверджується висновком судової авто - товарознавчої експертизи № 13-3/278 від 29.05.2019.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, та які є підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Отже, підставою кримінальної відповідальності є вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, а саме, склад злочину, який передбачено ч. 1 ст. 289 КК України, тобто, при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок), і суб`єктивних (суб`єкт, вина, мотив, мета) ознак, які характеризують суспільно небезпечне діяння обвинуваченого як злочин, відповідно, сукупність таких ознак має назву «склад злочину».
Відповідно, кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 піддатися осуду з боку держави і бути покараним, у повній відповідності з Законом.
Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який передбачений ч. 1 ст. 289 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Далі, обґрунтування судом правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на мототранспортний засіб потерпілої ОСОБА_7 , а саме, право власності на мопед марки «Honda Dio», чорно- червоного кольору, без реєстраційного номера.

Слід зазначити, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
У ч. 4 ст. 13 Конституції України закріплено положення, згідно з яким "всі суб`єкти права власності рівні перед законом". Однією з гарантій рівності захисту всіх форм власності є відповідальність за злочини проти власності, передбачена (в межах розділу VI Особливої частини КК) незалежно від того, на яку форму власності було вчинене злочинне посягання.
Предметом крадіжки є механічний транспортний засіб потерпілої ОСОБА_7 .
Слід зазначити, що згідно примітки до ст. 286 КК України під транспортними засобами в ст. 289 КК України слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.
Отже, мотоцикли (дорожні, спортивні, спеціального призначення) можуть бути з боковим причепом та без нього та мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше.
До них прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг, а також мопеди - двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Інші механічні транспортні засоби (всюдиходи, аеросани, амфібії, тощо) згідно з постановою КМУ № 1029 від 26 вересня 2011 р. є предметом цього злочину незалежно від робочого об`єму двигуна внутрішнього згорання. Транспортні засоби, які мають електродвигун потужністю до 3 кВт, не є предметом цього злочину.
Транспортними засобами, в зв`язку з керуванням якими настає кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України ( а також які є ознакою складу злочинів, передбачених ст.ст. 287, 289, 290), виступають транспортні засоби:
1). які приводяться в рух двигуном внутрішнього згоряння з робочим об`ємом понад 50 куб. см. Або іншим механічним двигуном (електричним, паровим, тощо), що забезпечує конструктивну швидкість, яка перевищує 40 км/год;
2). Для керування якими потрібне посвідчення, що видається органами ДАІ і надає право пересування шляхами загального користування.
Об`єктивна сторона складу злочину, скоєного обвинуваченим ОСОБА_3 знайшла прояв в незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілої ОСОБА_7 , які виразилися у фізичних рухах (діях), внаслідок яких обвинувачений ОСОБА_3 отримав контроль над транспортним засобом, та перемістив його в просторі, - а саме, - з початку руху такого транспортного засобу.
Пункт 1 примітки до ст. 289 КК України України визначає його як вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача, всупереч їх волі. Злочин може бути вчинений тільки шляхом дії.
Отже, вилучення транспортного засобу полягає в сукупності двох дій - встановленні контролю над транспортним засобом і переміщенні його в просторі з місця первинного знаходження будь-яким способом.
Встановлення контролю над транспортним засобом - це дії обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямовані на встановлення фізичного панування над ним, коли обвинувачений сам одержав можливість перемістити його.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 є його захопленням, яке вчинене без використання насильства.
Переміщення транспортного засобу в просторі обвинуваченим ОСОБА_3 знайшло свій вираз в дії, а саме, штовхання за допомогою власної фізичної сили.
Слід зазначити, що відстань, на яку переміщено транспортний засіб, значення не має.
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , має формальний склад злочину і є закінченим з моменту початку такого протиправного переміщення транспортного засобу потерпілої ОСОБА_7 .
Спосіб незаконного заволодіння транспортним засобом в даному випадку має факультативний характер.
Відповідно, заволодіння транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_3 було незаконним. Так, обвинувачений ОСОБА_3 поза волею власника транспортного засобу, - потерпілої ОСОБА_7 , протиправно вилучив транспортний засіб, а саме, - мопед марки «Honda Dio», чорно- червоного кольору, без реєстраційного номера, при цьому не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.
Що стосується відсутності дійсного права, то обвинувачений ОСОБА_3 не купував даний транспортний засіб, він йому не був подарований, тощо.
Що стосується уявного права, яке, як правило, виникає у осіб, між якими існують боргові, чи інші, прирівняні до них зобов`язання, то судом в судовому засіданні встановлено з показань обвинуваченого, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_7 ніколи не існувало боргових, чи інших, прирівняних до них зобов`язань.
Суб`єктивна сторона цього злочину виражається в прямому, визначеному умислі обвинуваченого ОСОБА_3 на викрадення конкретного транспортного засобу, з конкретною метою.
Обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював, що протиправно заволодіває чужим транспортним засобом поза волею власника (користувача), і бажав це зробити.
Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що в діях обвинуваченого відсутня фактична помилка обвинуваченого ОСОБА_3 .
Як встановлено судом в судовому засіданні, незаконне заволодіння транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено з мотиву незаконного збагачення за рахунок власності іншої особи, тобто, обвинувачений ОСОБА_3 прагнув обернути транспортний засіб на свою користь, з метою його подальшого продажу, та, відповідно, отримання незаконного прибутку.
Про мету обернення обвинуваченим ОСОБА_3 транспортного засобу на свою користь свідчить ретельне приховання транспортного засобу у власному домогосподарстві (побутове приміщення) з метою подальшого його продажу.
Суб`єктом злочину, який передбачено ч. 1 ст. 289 КК України може бути особа, яка досягла 16 років, тому обвинувачений ОСОБА_3 є суб`єктом даного злочину, так як згідно паспорту, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім.
Кваліфікуючих ознак складу злочину в даному випадку судом не встановлено, а тому кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.ч. 2 - 4 ст. 289 КК України, - немає правових підстав.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 289 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:
Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.
Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчиненого ним злочинів відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе.
У вчиненому щиро розкаюється, дає обіцянку, що більше таких дій вчиняти не буде, просить суд суворо його не карати, та не призначати покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, обіцяє офіційно працевлаштуватися.
Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, що його покази не є результатом якихось погроз або обіцянок, приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 289 КК України.
Окрім того, в обвинуваченого ОСОБА_3 при його зізнанні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України було з`ясовано наступні обставини справи:
- він розуміє своє право:

- передбачене ст. 62 Конституції України, вважати себе невинуватим, а також право, передбачене ст. 6 Конвенції, на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який встановить або, - обгрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення, або, - спростує висунуте проти нього обвинувачення;

- право допитувати свідків обвинувачення під час судового слідства та право на виклик та допит свідків захисту;

- що якщо він визнає себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, то судовий розгляд в повному обсязі (з дослідженням всих доказів) може фактично не відбутися, так як докази, зібрані органами досудового розслідування він не оспорює, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК, досліджуватися не будуть і тим самим він відмовляється і від процесуальних прав, на судовий розгляд в повному обсязі, що передбачено ст.21 КПК і ст.6 Конвенції;

- протягом останніх 72 годин сильнодіючих лікарських препаратів чи алкогольних напоїв він не вживав;

- його заява про визнання вини не є результатом якихось погроз йому чи членам його сім`ї, або обіцянок;

- подаючи дану заяву, він беззаперечно визнає, що винуватий у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України;
- суд пояснив йому кваліфікацію злочину, в якому він визнає себе винуватим, і, відповідно, він погоджується з такою кваліфікацією вчинених ним дій;

- він погоджується із зібраними органом досудового слідства по справі доказами, як достовірними і допустимими;

- він розуміє, що покарання йому буде призначено відповідно до вимог ст. 65 КК і що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 66 КК, або ж відсутності (наявності) обставин, що обтяжують покарання, строк або розмір покарання, відповідно до положень ст. 69-1 КК не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (частини статті) обвинувачення;

- він розуміє, що розмір та вид покарання, яке може бути йому призначено, не буде підставою для відмови від заяви про визнання вини, якщо він подає її суду, а вправі буде оскаржувати лише тільки розмір та вид покарання;

- йому роз`яснено що санкція статті ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання у видіш трафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк;

- знаючи про розмір покарання, яке може бути йому призначене, він бажає відмовитися від розгляду кримінального провадження з дослідженням всих доказів, зібраних органами досудового розслідування, так як він їх не оскаржує, обмежившись лише його допитом, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються характеризуючих даних про його особу, висновок органу пробації, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, та судових витрат на залучення експерта, не досліджуючи інші докази, і бажає подати заяву про визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 289 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_5 , з яким погодилася сторона захисту (обвинувачений та його захисник), та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:
- допит свідків, які зазначені в обвинувальному акті;
- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -
- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням висновку органу пробації, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, та витрат на залучення експерта, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, висновок органу пробації, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :
- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 09 грудня 2009 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Миронівка Київської області, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення злочину був повнолітнім, є громадянином України;

- згідно картки фізичної особи платника податків ДПІ у Миронівському районі, яка видана 25.06.2008 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , фізична особа ОСОБА_3 має ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

- згідно вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 3220/109/1011/0219 від 20.05.2019 року, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 станом на 29.05.2019 року є наступні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та судимості:

14.12.2009 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва закрито кримінальну справу за ч. 4 ст. 309 КК України, ухвала набрала законної сили 29.12.2009 року;

- Згідно довідки № 02 51/110, виданої 20.05.2019 року виконавчим комітетом Миронівської міської ради Київської області, обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно.

- Згідно характеристики, виданої 30 лютого 2019 року керівником одномандатного виборчого округу № 93, за час виконання трудових обов`язків по трудовому договору обвинувачений ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони;

- Згідно довідки, виданої 21.05.2019 року поліклінікою Миронівської центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на диспансерному обліку в кабінеті нарколога не перебував і не перебуває, за медичною допомогою не звертався;

- Згідно довідки, виданої 21.05.2019 року поліклінікою Миронівської центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на диспансерному обліку в кабінеті психіатра не перебував і не перебуває, за медичною допомогою не звертався;

- згідно досудової доповіді (висновку) про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 27.09.2019 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, рівень ризику вчинення повторного правопорушення, рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення гр. ОСОБА_3 , без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, офіційного працевлаштування, проходження пробаційної програми «Зміна про кримінального мислення».

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, пропонують покласти на нього обов`язок працевлаштуватися або за на правленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, та обов`язок виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- згідно постанови слідчого СВ Миронівського ВП ГУ НП в Київської області від 23 травня 2019 року мопед марки «Honda Dio» чорно червного кольору, а саме сидіння, пластикова накладка на панелі передач, внутрішня частина мопеда, де є бардачок та нижня стійка для ніг, де фарба червоного кольору вже лущиться, відсутнє ліве дзеркало, без будь яких інших маркувальних позначок, явною характерною ознакою є номер рами (шасі) НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000153 від 19.05.2019 року.

Вищевказаний речовий доказ передати на відповідальне зберігання до Миронівського ВП, що за адресою: вул. Лермонтова, 20 м. Миронівка;

- згідно акту приймання передачі речових доказів від 24.05.2019 року слідчий СВ Миронівського ВП ГУ НП в Київській області передав, а потерпіла ОСОБА_7 прийняла на відповідальне зберігання речовий доказ, а саме, - мопед марки «Honda Dio», модель «27», чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992;

- згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 13 3/278 від 29.05.2019 року ймовірна ринкова вартість ідентичного мопеда марки «Honda Dio», модель «27» чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992, об`єм двигуна 49,9 куб. см., потужність 7,0 к.с., на момент вчинення злочину 15 травня 2019 року, становила 4500,17 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень 17 коп.)

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експертів.

- згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000153 від 19.05.2019, витрати на залучення експерта, - проведення судової автотехнічної експертизи у даному кримінальному провадженні (висновок експерта № 13 3/278 від 29.05.2019) становлять 942 (дев`ятьсот сорок дві) грн. 06 коп.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого злочину, наявності відомостей про судимість, позицію прокурора, висновок органу пробації.
Так, санкція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно положень ст. 24 КК України злочин, який передбачено ч. 1 ст. 289 КК України, та які вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , є умисним злочином.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин середньої тяжкості.
Обставиною, яка згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, які згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення зочину в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, раніше не судимий, по місцю проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, вчинених умисно, матеріальна шкода, завдана злочином, фактично відшкодована шляхом повернення предмету злочину потерпілій, щиро розкаявся у вчиненому злочині, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, офіційного працевлаштування, проходження пробаційної програми «Зміна про кримінального мислення», то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, так як, зважаючи на обставини справи, вище досліджені судом, призначення інших видів покарань у виді штрафу, обмеження волі, на думку суду, в даному випадку будуть занадто м`якими, та такими, що не відповідають тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам справи, характеризуючим обставинам обвинуваченого ОСОБА_3 , проте, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Обґрунтування позиції суду.
Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, яка просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, злочин не пов`язаний з насильством, шкода, завдана злочином, - фактично відшкодована шляхом повернення предмету злочину потерпілій, а також враховуючи ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину (шляхом подачі зізнання про вчинення злочину), активно сприяв розкриттю злочину, враховуючи позицію прокурора, який наполягав саме на такому виду та розміру покарання, тому до обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України, - як превентивний захід до вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів, а тому суд вважає, що призначення саме такого виду та розміру покарання, буде відповідати обставинам вчиненого злочину, та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням, зокрема, висновку органу пробації, який суд вважає за слушний, та, відповідно, враховує при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Так, в рамках даного кримінального провадження згідно ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 24 травня 2019 року, був застосований захід забезпечення кримінального провадження, а саме, - на наступні відшукані та вилучені в ході досудового слідства матеріальні об`єкти:
- чорно червоний мопед марки «Honda Dio», модель «27» чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992.

Суд вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені ст. 100 КПК України, слід застосувати ч. 4 ст. 174 КПК України, - та скасувати арешт з майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді.
Так, згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з майна.

Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі.
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили, при цьому:
- згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності, інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів порядку.
Так, як було судом вказано вище, згідно постанови слідчого СВ Миронівського ВП ГУ НП в Київської області від 23 травня 2019 року мопед марки «Honda Dio» чорно червного кольору, а саме сидіння, пластикова накладка на панелі передач, внутрішня частина мопеда, де є бардачок та нижня стійка для ніг, де фарба червоного кольору вже лущиться, відсутнє ліве дзеркало, без будь яких інших маркувальних позначок, явною характерною ознакою є номер рами (шасі) НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000153 від 19.05.2019 року.
На даний час вищевказаний речовий доказ знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілої, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Степанці Каніського району Черкаської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_4 , про що свідчить акт приймання передачі речових доказів від 24.05.2019 року.
Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
- речовий доказ, а саме: - чорно червоний мопед марки «Honda Dio», модель «27», шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992, - залишити у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Степанці Канівського району Черкаської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_4 , на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно довідки про витрати на залучення експерта, - проведення судової автотоварознавчої експертизи № 13 3/278 від 19.05.2019, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000153 від 19.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, становлять 942 (дев`ятьсот сорок дві) грн. 06 коп., які на підставі ч. 1 ст. 126 КПК України слід стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 09 грудня 2009 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 3 ст. 12, ст.ст. 23, 24, 51 53, 65, 66, 75, 76, ч. 1 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 1 ст. 289 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не пізніше одного місяця з моменту вступу вироку в законну силу працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - немає.

Арешт майна, (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України).
Арешт майна з чорно червоного мопеду марки «Honda Dio», модель «27», шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992, - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено ст. 100 КПК України.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази.
Речовий доказ по справі, - чорно червоний мопед марки «Honda Dio», модель «27», шасі (рама) № НОМЕР_3 , рік випуску, - 1992, - залишити у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Степанці Канівського району Черкаської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_4 , на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 09 грудня 2009 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 , на користь держави кошти в сумі 942 (дев`ятьсот сорок дві) грн. 06 коп.,- витрат на залучення експерта, - за проведення автотоварознавчої експертизи № 13 3/278 від 19.05.2019, у кримінальному провадженні № 0000153 від 19.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1