Справа № 192/86/19
Провадження № 1-в/201/650/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 року за п.п. «а», «і» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, ч. 1 ст. 123, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи яке, засуджений послався на те, що він відбув частини строку призначеного йому вироком суду покарання, позитивно характеризується, сумлінно ставився до праці протягом всього часу відбування покарання, має на утриманні неповнолітню доньку, усвідомив свою протиправну поведінку та зробив для себе належні висновки, а отже, довів своє виправлення, що свідчить про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 і його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на відсутність достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з огляду на те, що останній не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Від представника ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» надійшла заява, у якій останній просив розглянути клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за його відсутності.

Вислухавши думки учасників судового провадження, а також вивчивши клопотання і долучені до нього матеріали, суд приходить до таких правових висновків.

31 січня 2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду для розгляду за підсудністю надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року вищезазначену ухвалу суду першої інстанції було скасовано із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що суд не дав належної оцінки доводам засудженого з приводу наявності підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та не перевірив їх належним чином, дійшовши передчасного висновку про відмову у задоволенні цього клопотання, а також розглянув клопотання за відсутності захисника, присутність якого є обов`язковою з огляду на засудження ОСОБА_4 за вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

З положень ч. 2 ст. 81 КК України вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, згідно з пунктом 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, аналіз положень вищезазначеної статті 81 КК України вказує на те, що до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» з 23 лютого 2017 року за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 року, яким його було засуджено до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацію майна за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «і» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, ч. 1 ст. 123, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, які відносяться до категорії умисних тяжких і особливо тяжких злочинів, при цьому, на час звернення із відповідним клопотанням відбув частини строку покарання.

Згідно долученої до матеріалів клопотання характеристики, засуджений ОСОБА_4 у період перебування у ЄВК № 52, ПВК № 49 і СВК № 94 мав дев`ять стягнень, які погашені, та п`ять заохочень, за час відбування покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» характеризується задовільно, стягнень не має, має шість заохочень, до праці ставиться посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішніх вигляд, не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, посередньо ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, за період часу з 15 січня 2010 року до 23 жовтня 2018 року, засуджений ОСОБА_4 мав вісімнадцять заохочень, в тому числі, за сумлінне і добросовісне ставлення до праці, а також чотири стягнення, які погашені на час звернення із даним клопотанням.

Відповідно до долученої на адвокатський запит відповіді уповноваженої особи ДУ «Солонянська виправна колонія № 21», засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання у зазначеній установі характеризується добре, стягнень не має та був сім разів заохочений, при цьому, 19 липня 2019 року останньому була оголошена подяка за підсумками роботи у ІІ кварталі поточного року.

Крім того, у матеріалах клопотання також міститься заява директора ТОВ «Резинопласт» ОСОБА_6 про згоду і готовність прийняти засудженого ОСОБА_4 у випадку його звільнення від відбування покарання достроково на посаду пресувальник-вулканізаторник.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить також з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З урахуванням зазначених обставин, аналізуючи долучені до матеріалів подання документи, суд приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_4 протягом строку відбування призначеного йому вироком суду покарання дійсно сумлінно відносився до праці, про що свідчать копії договорів про надання певних послуг останнім та акти здачі прийняття робіт по наданню послуг, за що він неодноразово заохочувався адміністрацією виправної колонії, дотримувався необхідної поведінки, а отже, засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення і може бути звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання.

Що стосується вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, то оскільки призначене засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна не має певного строку, останній не може бути звільнений від цього покарання, що також відповідає судовій практиці, зокрема положенням пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 року на невідбутий строк покарання три роки двадцять два дні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1