Провадження № 1-кп/752/1004/19
У Х В А Л А

26.09.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 212, ч.1 ст.366 КК України

за участю сторін кримінального провадження
прокурорів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
встановив:
У серпні 2018 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .
Ухвалою Голосіївського районного суду від 03.08.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000090 відносно ОСОБА_3 призначений до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року вищевказане кримінальне провадження направлено до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження № 0000090 до загального місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого були вчинені кримінальні правопорушення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.12.2018 р. в задоволенні подання про визначення підсудності відмовлено і матеріали повернуто до суду Голосіївського районного суду м. Києва, який ухвалою від 04.01.2019р. призначив провадження до розгляду.

Під час підготовчого судового засідання прокурори, вважаючи обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України, просили призначити провадження до судового розгляду та прийняти цивільний позов.
Захисник ОСОБА_6 проти призначення даного кримінального провадження до судового розгляду заперечив. Свою думку мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних фактичних обставин кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, зокрема, не містить інформації про те, чому окремі випадки несплати ОСОБА_3 податку на додану вартість, які відбувались у різні проміжки часу протягом 2013 2014 року, та які за своїм складом містять ознаки адміністративного правопорушення за ст. 164-2 КУпАП кожен окремо, об`єднані в єдину суму несплачених податків, що стало підставою для кваліфікації дій його підзахисної за ч.2 ст.212 КК України. Також захисник послався на те, що на даний час триває процедура судового оскарження податкових повідомленьрішень за якими донараховано суми податкових зобов`язань за спірний період, оскільки вони подали касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р.,а вимоги п. 56.22 ПК України забороняють вручати особі підозру, до закінчення процедури судового оскарження та узгодження податкових зобов`язань. Захисник також зазначив, що обвинувальний акт в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України не містить опису відповідних обставин кримінального правопорушення, що позбавляє можливості співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формою. За таких обставин, вважав обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та просив повернути його прокурору.
Обвинувачена заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурора підтримала.
Сторона захисту клопотань про закриття провадження у зв`язку із закінчення строків давності не заявляла.

Прокурор проти клопотання сторони захисту заперечувала, зазначила, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Спростовуючи доводи сторони захисту, прокурор посилалася на те, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р, якою ОСОБА_3 відмовлено у задоволені позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, набрало законної сили, а оскарження такої постанови до касаційної інстанції не зупиняє її виконання. Заперечуючи щодо невідповідності обвинувального акту, зазначала про те, що на стадії підготовчого судового розслідування не можуть досліджуватися та оцінюватися докази.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, приходить до наступних висновків.
Щодо доводів захисника про невідповідність обвинувального акту положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України в частині відсутності викладу обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, відсутності формулювання обвинувачення та належної правової кваліфікації інкримінованих ОСОБА_3 правопорушень, зокрема за ч.2 ст.212 КК України, які за своєю суттю містять склад адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Вимоги до обвинувального акту визначені в ст.291 КПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті. Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки дані питання підлягають доказуванню на стадії судового розгляду справи та надання оцінки зібраним доказам по справі та кваліфікації дій на стадії підготовчого провадження є недопустимою і суперечить положенням глави 27 КПК України.

Таким чином, згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Щодо посилань захисника на порушення вимог п. 56.22 ПК України, в частині заборони вручати особі підозру, до закінчення процедури судового оскарження та узгодження податкових зобов`язань, то суд виходить із того, що всі питання пов`язані із оскарженням рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, в тому числі в частині повідомлення особі про підозру, врегульовано главою 26 КПК України, і мають вирішуватися на стадії досудового розслідування у визначений законом строк. Відомостей про те, що такі дії та рішення були оскаржені стороною захисту суду не надано.
Інших клопотань учасниками кримінального провадження, в тому числі, щодо закриття провадження, стороною захисту не заявлено.

Кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення судом не встановлено.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, провівши підготовку до судового розгляду і вирішивши питання, передбачені ч.2 ст. 315 КПК України, суд приходить до висновку про закінчення підготовчого провадження.
Також прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави, тому ОСОБА_3 підлягає визнанню цивільним відповідачем.
Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд, -
ухвалив:
У клопотанні захиснику ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 212, ч.1 ст.366 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва о 10 годині 25 хвилин 26.09.2019р.

Встановити цивільному відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (ст.178, 278 ЦПК) і доказів -15 днів з дня отримання дійсної ухвали, цивільному позивачу встановити строк на подання відповіді на відзив 5 днів з дня отримання відзиву; цивільному відповідачу встановити строк для подання заперечень 5 днів з дня отримання відповіді позивача.

Роз`яснити учасникам, що вищезазначені документи надсилаються суду і одночасно іншим учасникам справи з поданням суду документу на підтвердження виконання даної вимоги. Невиконання даної вимоги є підставою для неприйняття судом поданих документів. Письмові докази подаються в оригіналах або в копіях, завірених належним чином з зазначенням місця знаходження оригіналу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1