У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2443/19
Провадження № 1-кс/210/2530/19

"22" жовтня 2019 р. Дзержинський райнний суд м. Кривого Рогу в складі :

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю заявника ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференціїї з Господарським судом Київської області матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Банк Камбіо» про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання представника ПАТ «Банк Камбіо» адвоката ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення, вжитих на підставі Ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2019 року щодо накладення арешту на майно потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616 від 23.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Клопотання про скасування заходів забезпечення мотивовано тим, що вжиті заходи забезпечення кримінального провадження ухвалою слідчого судді не відповідають критеріям визначеним у ч. 2 ст. 170 КПК України. Зазначено, що суддею порушено вимоги абз. 2 ч. 1 статті 173 КПК України та п. 7) ч. 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосовно того, що не допускається арешт майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив в задоволенні відмовити.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2019 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616 від 23.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України. Зокрема, арешт накладено на наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партз`їзду, будинок 8, приміщення 122, вбудоване підвальний та перший поверхи 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 244 кв.м..

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партз`їзду, будинок 8, приміщення 127, вбудоване підвальний поверх 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 106, 2 кв.м..

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Криворізькою місцевою прокуратурою № 1 проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000616 від 23 квітня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Розглядаючи клопотання прокурора, було перевірено зазначені в ньому обставини та встановлено, що існує ризик пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, що підлягає арешту.

Отже, доведено необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повністю було враховано: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб: розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання в клопотанні про скасування заходів забезпечення на те, що всупереч вимогам чинного процесуального законодавством, судом не було повідомлено ПАТ «Банк Камбіо» про розгляд даної справи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Тобто, зазначене є правом суду, а не обов`язком. А клопотання прокурора та надані до нього матеріали не свідчили про те, що при вирішенні питання про арешт майна була необхідність участі ПАТ «Банк Камбіо».

Посилання в клопотанні про скасування заходів забезпечення на те, що судом порушено вимоги абз. 2 ч. 1 статті 173 КПК України та п. 7) ч. 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосовно того, що не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Вказані об`єкти нерухомості є предметом вчинення кримінального правопорушення та визнані в якості речових доказів.

Вищевказані об`єкти нерухомості раніше перебували у заставі за кредитним договором та договорами іпотеки у ПАТ «Банк Камбіо», проте у зв`язку із повним погашенням кредитних зобов`язань перед банком, договори іпотеки припинили свою дію, а заборони на розпорядження майном зняті, що підтверджується листом ПАТ «Банк Камбіо» № 400 від 24.09.2014 року.

Виходячи з наведенного, слідчий суддя вважає, що відсутня необхідність скасування арешту майна, накладеного Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2019 року.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 170,174 слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенн клопотання клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Банк Камбіо» про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1