Справа № 754/3880/18 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2662/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2018 року за ч.2 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у повторному незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за наступних обставин.
26 грудня 2017 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись по вул. Микільсько - Слобідській, 4-г в м. Києві, знайшов, тим самим повторно незаконно придбав для особистого вживання без мети збуту, наркотичний засіб метадон, загальною масою не менше 1,739 г., що є великим розміром, який почав повторно незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.
В подальшому, ОСОБА_6 проходячи повз будинок № 8-Б по вул. Цвєтаєвої в м. Києві, був зупинений працівниками поліції та добровільно видав в присутності понятих наркотичний засіб метадон, загальною масою 1, 739 г., що є великим розміром, який останній повторно незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_6 12 березня 2018 року, приблизно о 21 годині 55 хвилин, перебуваючи на п`ятому поверсі будинку №18 по пр. Маяковського у м. Києві, знайшов, два згортки, у яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, а саме наркотичний засіб - метадон, масою 0,155г та 0,189г, загальною масою 0,344. Після чого, ОСОБА_6 , взяв зазначені згортки, тим самим повторно, незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, загальною масою 0,344 г., який почав повторно незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту.
В той самий день, приблизно о 22 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на першому поверсі першого під`їзду будинку №18 по пр. Маяковського у м. Києві, продовжуючи повторно незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту, наркотичний засіб, був зупинений працівниками поліції. У подальшому, ОСОБА_6 добровільно, в присутності двох понятих надав слідчому два згортки з наркотичний засобом - метадоном, масою 0,155 г. та 0,189 г., загальною масою 0,344 г., який останній повторно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року ухвалений відносно ОСОБА_6 , змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого через суворість, та пом`якшити призначене обвинуваченому покарання. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_6 намагався пройти добровільне лікування від залежності у лікаря-нарколога, проте йому було відмовлено, так як він не перебуває на обліку, зазначена обставина, на думку захисту свідчить про намагання ОСОБА_6 мінімізувати шкоду завдану ним суспільним відносинам в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повторному незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, врахувуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено. Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також посередню характеристику за місцем його проживання. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.2 ст. 309 КК України.
Колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року, за яким він був засуджений за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнений від його відбування з випробуванням, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення та виключає можливість призначення обвинуваченому більш м?якого покарання чи повторного звільнення від його відбування з випробуванням, а тому погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовано положення ст. 71 КК України при ухваленні оскаржуваного вироку.
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 370, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4