Справа № 372/1894/19
Провадження № 1-кп-170/19
В И Р О К
іменем України
21 листопада 2019 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 від 24.07.2018, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Черняхів, Житомирської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Донецької області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушили правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

23.07.2018, близько 07 години 45 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, разом із пасажиром ОСОБА_9 , в напрямку до міста Київ, поряд території домоволодіння № 10/1 по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, діючи в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до яких:

- п. 1.5 ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3.б) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.3.д) ПДР України - «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

розпочав маневр обгону, будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, порушуючи вимоги пунктів 12.3, 12.4, 12.9.б), 14.6 в) ПДР України, відповідно до яких:

п. 12.3 ПДР України «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4 ПДР України «у насалених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9.б) «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

п. 14.6 в) «обгін заборонено, ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом, у населеному пункті і 100 м. поза населеним пунктом»;

виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, в напрямку до міста Київ, який доїхавши до території домоволодіння АДРЕСА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до яких:

- п. 1.5 ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3.б) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.3.д) ПДР України - «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

розпочав маневр повороту вліво, до вище вказаного домоволодіння, будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого:

- п. 10.1 ПДР України - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

не переконався в безпечності маневру, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який разом із пасажиром ОСОБА_9 , рухався в по смузі зустрічного руху в напрямку міста Київ і здійснював обгін автомобілів які рухалися в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 02.10.2018 встановлено, що у ОСОБА_9 , 1971 року народження, згідно медичної документації мали місце тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому заднього краю правої велико-гомілкової кістки зі зміщенням уламків. Дане ушкодження утворилося в результаті дії тупим твердим предметом, могли виникнути у вказаних у фабулі ухвалі обставинах і належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм розлад здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлене ушкодження може знаходитися в причинному зв`язку з ДТП.

Допущені порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3.б), д), 12.3, 12.4, 12.9.б), 14.6 в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допущені порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3.б), д), та 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що він 23.07.2018 року, близько 07 години 45 хвилин, він керуючи автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, разом із пасажиром ОСОБА_9 в напрямку до міста Київ, поряд території домоволодіння № 10/1 по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, розпочав маневр обгону, будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності,виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював маневр лівого повороту до заїзду на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . В скоєному щиро кається. Цивільний позов визнає частково у розмірі до 8000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що він 23.07.2018, близько 07 години 45 хвилин, керуючи власним автомобілем марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Старокиївській, в селищі міського типу Козин, Обухівського району, Київської області, в напрямку до міста Київ. Доїхавши до території домоволодіння АДРЕСА_3 , розпочав маневр повороту вліво, до вище вказаного домоволодіння, будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, не переконався в безпечності маневру, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який разом із пасажиром ОСОБА_9 , рухався в по смузі зустрічного руху в напрямку міста Київ і здійснював обгін автомобілів які рухалися в попутному напрямку. В скоєному щиро кається. Цивільний позов визнає частково у розмірі до 8000 грн.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинувачених, та дослідженням обставини заявленого цивільного позову, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного злочину повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, їх особи та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд вважає щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особи обвинувачених, позитивні характеристики, ставлення до скоєного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченим покарання у виді штрафу, оскільки такий вид покарання є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними інших злочинів.

Щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Так, до початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 у порядку ст. 128 КПК України пред`явила цивільний позов до ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «УСК «Княжа» як до страхових компанії, з якими у обвинувачених було укладено договір «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 .

Уточнивши позов, позивач просила стягнути на її користь з ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «УСК «Княжа» 30000 грн., на відшкодування доходу не отриманого у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності, 15000 грн. відшкодування моральної шкоди, 6750 грн., відшкодування матеріальних збитків. Крім того, просила стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 по 15000 грн., з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зазначила, що внаслідок вказаної пригоди, їй завдано матеріальної та моральної шкоди, крім того, в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю вона втратила заробіток, який також просить відшкодувати.

Цивільний позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник ПАТ «УСК «Княжа» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, заяв і клопотань до суду не надав.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» подала письмові заперечення щодо позовних вимог, в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки потерпіла працювала і не отримана заробітна плата в даному випадку відшкодовувалась фондом соціального страхування а не отримання інших доходів позивач не довела. Щодо витрат на лікування, то позивач надала чеки та квитанції, які не були пов`язані з лікуванням від ДТП а тому, вони з врахуванням отриманого розрахунку після визнання обвинувачених винними згідні випалити суму у розмірі 1400,72 грн., яка є підтвердженою, щодо моральної шкоди згодні виплатити відповідно до закону 5% від суми завданої шкоди здоров`ю.

Відповідачі ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнали частково, згодні виплатити моральну шкоду у розмірі до 8000 грн., з кожного.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі мали поліси обов`язкового страхування з ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «УСК «Княжа».

Згідно ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначеного, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Щодо відшкодування доходу не отриманого у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності, суд виходить з наступного.

Відповідно до наданих доказів, потерпіла 82 дні перебувала на лікарняному в зв`язку з тілесними ушкодженнями отриманими під час ДТП, зокрема через переломом гомілки. Відповідно до наказу КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 31.07.2018 ОСОБА_9 звільнено з посади лікаря-терапевта за сумісництвом за власним бажанням.

Згідно ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Згідно ст.24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах, зокрема: 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Як встановлено в судовому засіданні позивач працювала в комунальному некомерційному підприємству, тобто підпадала під дію ЗУ ««Про загальнообов`язкове державне страхування», а від так повинна була отримати страхову виплату у встановленому розмірі під час тимчасової непрацездатності, інших доказів на спростування цього суду не надано, а тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23-27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу застрахована, витрати на лікування в межах ліміту відповідальності за виключенням франшизи відшкодовує страховик.

Щодо матеріальної шкоди, суду надано позивачем докази щодо витрат на лікування, а саме чеки на загальну суму 6750 грн. Суд не приймає заперечення відповідача «НАСК «Оранта» щодо часткового не доведення суми витрат на лікування, зокрема витрат на придбання інвалідного крісла та бандажу на суму 5300 грн., тому, що враховуючи характер тілесних ушкоджень, а саме перелом гомілки, дані пристрої є необхідними для можливості пересуватись, крім того, суду надано відповідні докази їх придбання, таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення, та стягується з ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «УСК «Княжа» в рівних частинах по 3375 грн., з кожного.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що суд стягує з страховиків по 3375 грн., за шкоду заподіяну здоров`ю, то розмір моральної шкоди в цій частині підлягає стягненню у розмірі 5% від вказаної суми, що становить 168,75 грн., як слід стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «УСК «Княжа» з кожного, таким чином в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, вимоги ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди на її користь з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню виходячи з вимог розумності та справедливості. У відшкодування моральної шкоди суд вважає, за необхідне стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кошти в розмірі 10000 грн., з кожного, таким чином в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.

Запобіжні заходи на час винесення вироку не застосовувались.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3375 грн., моральну шкоду у розмірі 168,75 грн., а всього 3543,75 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3375 грн., моральну шкоду у розмірі 168,75 грн., а всього 3543,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 11647 грн., в рівних частинах з 5823,50 грн., з кожного.

Речові докази транспортний засіб, автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю; транспортний засіб, автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю; два рентгенівські знімки надані потерпілою ОСОБА_9 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити за належністю; оптичний носій інформації диск «Videx СD-R 700 MB» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

СуддяОСОБА_1