Справа № 552/1285/18
Провадження №1-кс/552/2354/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 від 28 травня 2019 року про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави в інтересах потерпілого ОСОБА_5 зі скаргою на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 від 28 травня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001027 від 29 травня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В своїй скарзі заявники просили слідчого суддю визнати, що мала місце бездіяльність слідчого СВ відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001027 від 29.05.2014, щодо не розгляду, в порядку СТ. 220 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , від 12.03.2019, протиправною. Також просили скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 від 28 травня 2019 року про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001027 від 29.05.2014 за ч. 2 ст.125 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження просили направити начальнику СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області для організації досудового слідства.
В судовому засіданні заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 скаргу підтримали лише в частині вимог про скасування постанови про закриття кримінального провадження та повернення матеріалів для продовження досудового слідства. Зазначили, що перший пункт прохальної частини скарги включений до її змісту помилково. Тому в цій частині скаргу не підтримували та просили не розглядати.

У зв`язку з цим слідчий суддя розглядає скаргу в частині підтриманих заявниками та потерпілим вимог.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Згідно ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого чи прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Тому вважаю за можливе скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження розглянути за відсутності слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скарга на постанову про закриття кримінального провадження подана у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29 травня 2014 року до відділення поліції №1 надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 28 травня 2014 року близько 17-00 год. невідома особа, перебуваючи в 1-й МКЛ по вул.Енгельса, 27 у м.Полтаві, нанесла йому тілесні ушкодження.
За вказаним повідомленням 29 травня 2014 року розпочато кримінальне провадження № 0001027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В ході слідства проведена судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_5 , за результатами проведення якої 06 червня 2014 року експертом складено висновок № 770, та 18 лютого 2019 року складено висновок експерта додатковий №96, згідно яких у потерпілого ОСОБА_5 встановлено наявність тілесного ушкодження, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Слідчими СВ ВП №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області постанови про закриття даного кримінального провадження виносилися 11 липня 2014 року, 30 січня 2015 року, 07 листопада 2017 року. Вказані постанови скасовувалися ухвалами слідчих суддів від 06 серпня 2014 року, 30 листопада 2015 року, 04 січня 2018 року.

Вказаними ухвалами слідчих суддів зазначалися обставини, які підлягали встановленню у даному кримінальному провадженні, зазначалося, які слідчі дії необхідно провести.

Також у даному кримінальному провадженні прокурором надавалися вказівки, які підлягали до виконання слідчим.

28 травня 2019 року слідчий СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 також виніс постанову про закриття кримінального провадження №0001027 від 29 травня 2014 року.

В постанові про закриття кримінального провадження як на підставу для прийняття такого рішення слідчий посилається на те, що з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 125 КК України, характеризується діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.
Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України.
Також слідчий посилається на ч.2 ст. 9 КПК України, згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Проте, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається чому та на підставі яких доказів слідчий дійшов висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
При цьому слідчим також не зазначено які саме обставини ним встановлено, коли та за яких обставин ОСОБА_5 було заподіяно тілесних ушкоджень, якого ступеню тяжкості, а також яка особа таких тілесних ушкоджень завдала та яким чином, не встановлено механізм заподіяння таких ушкоджень
Замість цього слідчим зазначено, що 28 травня 2014 року близько 17-00 год. невідома особа, перебуваючи у 1-й МКЛ по вул.Енгельса у м.Полтава, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
Також всупереч вимогам ч.2 ст. 9 КПК України, на яку посилається слідчий у даній постанові, ним не надано оцінки доказам, які свідчили про вчинення правопорушення, як то показанням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Слідчим жодним чином не обґрунтовано, чому він взяв до уваги показання одних свідків та відхилив показання інших.

Не встановлено слідчим і особу, яка підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обґрунтовані сумніви викликає той факт, що особа, на яку потерпілий вказує як на заподіювача йому тілесних ушкоджень, в даному кримінальну провадженні не має жодного процесуального статусу, не допитувалась ні в якості свідка, ні в якості підозрюваного.

Жодним чином в постанові не відображено на підставі яких доказів слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо перекваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України, провадження за якою слідчим закрито.

Таким чином встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, висновок про відсутність складу кримінального правопорушення базується на показаннях частини свідків, при цьому не надано оцінку викривальним показанням інших свідків та іншим, крім показань свідків, доказам.

На підставі викладеного скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження № 0001027 від 29 травня 2014 року перебувають в розпорядженні відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, підстави для вказівки в ухвалі слідчого судді про їх повернення начальнику СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 від 28 травня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001027 від 28 травня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

14.06.2019