ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дніпропетровська, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.01.2019 року Самарським районом судом м. Дніпропетровськ за ч, 4 ст. 185 КК України, покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки.
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 погоджене з прокурором в Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 .
Обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, починаючи з часу фактичного затримання 23 жовтня 2019 р. та до 00 годин 01 хвилини 20 грудня 2019 року.
Заставу визначено у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатної особи 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста ) грн.
Зобов`язано прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 протягом доби з часу отримання цієї ухвали внести до ЄРДР заяву підозрюваного ОСОБА_10 про насильство, а органу досудового розслідування зобов`язати невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_10 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що у судовому засіданні доведено про наявність ризиків, а саме: 1) вчинити інше кримінальне правопорушення, 2) знищити, сховати або спотворити речі та цінності,що мають істотне значення для досудового розслідування, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_10 розуміє що підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованих йому злочинів, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають триманню під вартою, підозрюваний офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, раніше судимий за навмисний злочин, та під час встановленого судом випробування, знову йому повідомлено про підозру у причетності до тяжких злочинів, що обгрутовує недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу. У судовому засіданні не доведений лише ризик можливого переховування.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає зазначену ухвалу безпідставною, необгрунтованою і надто суворою з нижче наведених підстав.
Адвокат вважає, що впізнання ОСОБА_10 по фотографії та вказані невідповідності в показах свідків не можуть слугувати належним доказом обгрунтованої підозри, а самі по собі висновки експертів не є беззаперечним підтвердженням причетності ОСОБА_10 до вказаних злочинів.
Вважає, що слідчим суддею прийнято до уваги надані прокурором докази обгрунтованості підозри та наявності ризиків, надавши лише поверхневу, формальну оцінку, без дослідження вищевказаних невідповідностей.
На його думку, ризик у вигляді можливого знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, орган досудового розслідування обґрунтовує тим, що не встановлене місцезнаходження викрадених речей та цінностей. Однак, на момент затримання ОСОБА_10 слідчим було проведено обшук місця його проживання та автомобіля, всі виявлені речові докази вилученні та передані до камери схову. Вважає, що даний ризик втратив свою актуальність.
Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю може в повній мірі забезпечити виконання ОСОБА_10 покладених обов`язків, а також запобігти вищевказаному ризику.
На думку апелянта встановлений слідчим суддею розмір застави, який становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є занадто суворим та необгрунтованим, оскільки при визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано, що матеріали кримінального правопорушення не містять належного доказу розміру завданого матеріального збитку, що також впливає на кваліфікацію правопорушення, оскільки необхідним засобом доказування розміру матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, є висновок експерта для встановлення розміру матеріальної шкоди, адже розмір такої шкоди, є обов`язковою кваліфікуючою ознакою інкримінованого ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Вважає, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для обрання такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, а наявність інших не виключає можливості для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, думки підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно пред`явленої підозри ОСОБА_10 інкриміновано те, що він разом з іншими особами підозрюється у тому, що приблизно о 01-50 год. 10.09.19 р. за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом підриву навмисно пошкодили банкомат, який належить «ПриватБанку», вартістю 11 957,48 грн. та викрали з нього грошові кошти у розмірі 356 400 грн.
23.10.19 р. о 15-43 за адресою: м. Дніпро вул. П. Нірінберга біля буд. №10 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_10 , та вилучено у нього ручну короткоствольну вогнепальну зброю револьвер, який підозрюваний у невстановлений час придбав та носив без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі та підтримані в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 185 КК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити речі та цінності,що мають істотне значення для досудового розслідування, з урахуванням того, що ОСОБА_10 розуміє що підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованих йому злочинів. Вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають триманню під вартою, він офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має.
Раніше ОСОБА_10 судимий за навмисний злочин, та під час встановленого судом випробування, йому повідомлено про підозру у причетності до інкримінованих тяжких злочинів, що обгрутовує недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу. .
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не надав оцінки щодо впізнання ОСОБА_10 по фотографії не надав оцінки доказам то колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності, достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. Також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, і те що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом необґрунтовано встановлено великий розмір застави, є безпідставними, оскільки в ухвалі зазначено, що вирішуючи питання про визначення розміру застави, яка у цьому випадку є обов`язковою, районний суд виходив із того, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 підозрюється у підриві банкоматів, в спричиненні збитків «ПриватБанку» на суму 368 357, 48 грн.
Отже, розмір застави не може бути меншим за вказану суму, та ц вказаному випадку застосування застави у дещо більшому розмірі, ніж визначений у п.п. 1 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, є виправданим, виходячи з реальності наявних ризиків.
Ухвала суду за змістом є належно обґрунтованою, вмотивованою та законною.
Порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.
Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а судове рішення як законне,- залишити без змін.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді 25 жовтня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: