Дата документу 25.09.2019 Справа № 320/4552/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4552/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/818/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представників Управління поліції охорони в Херсонській області, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 липня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника начальника Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 , погодженого із прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся заступник начальника Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Мотивуючи свої вимоги слідчий зазначив, що слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування за фактом зловживання службовим становищем під час виконання договорів про закупівлю товарів за бюджетні кошти посадовими особами правоохоронних органів за попередньою змовою із суб`єктами господарювання, з метою отримання останніми неправомірної вигоди шляхом укладення додаткових угод до вказаних договорів, внаслідок чого збільшено ціну за одиницю товару, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
4 липня 2019 року слідчим проведено санкціонований судом обшук за місцем фактичного розташування Управління поліції охорони в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 6, в ході якого були вилучені документи, дозвіл на вилучення яких надано ухвалою слідчого судді на проведення обшуку, а саме: журнали обліку вхідних та вихідних документів УПО в Херсонській області за 2016-2019 роки; накази про призначення та звільнення з посади працівників УПО в Херсонській області; положення про тендерний комітет УПО в Херсонській області та функціональні обов`язки його членів; рахунки на оплату, видаткові накладні та платіжні доручення УПО в Херсонській області за 2016-2019 роки; договори про закупівлю між УПО в Херсонській області та ТОВ «ТД «Запорізька Трейдингова компанія», ТОВ «ТК ТД Трейд Енерджі», ТОВ «Енерготехзбут ЛТД», ТОВ «Запорізька трейдингова компанія», ТОВ «Кінг-Оіл», ТОВ «Фест Моушен Груп», тендерна документація, яка передувала їх укладенню, додаткові угоди та документи, на підставі яких вони укладались.
З метою перешкоджання знищенню, пошкодженню вказаних документів, чи зміни в них певних даних, що може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на вилучені під час проведення обшуку документи.
Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на документи, які 4 липня 2019 року були вилучені в ході обшуку в приміщенні, де фактично знаходиться Управління поліції охорони в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 6, оскільки вказане майно в порядку ст. 98 КПК України визнане речовими доказами та необхідне для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В апеляційній скарзі т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та просить її скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим в клопотанні не доведено факт наявності самого злочину, а викладення слідчим суддею свого бачення події злочину звелось до простого перенесення в судове рішення відомостей з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року та певних обставин, які з незрозумілих причин слідчий та прокурор вважають доведеними.

Вважає, що слідчий суддя не навів жодного доказу, який би міг свідчити про вчинення злочину, а наведені в оскаржуваній ухвалі загальні фрази не дають можливості зрозуміти, чи була подія злочину взагалі.

Крім того, описуючи подію злочину, слідчий суддя проігнорував час його вчинення, без чого неможливо дати оцінку тому, чи є арештовані документи доказами, а формальне визнання вилучених під час обшуку документів речовими доказами не є безумовним підтвердженням як самого факту вчинення злочину, так і віднесення певного документу до речового доказу.

Звертає увагу, що описані слідчим суддею обставини стосуються проведення господарських операцій, за яких УПО в Херсонській області витрачало грошові кошти на придбання палива, рух цих коштів просто відслідковується за виписками банківських рахунків, у зв`язку з чим, у збереженні цих документів зацікавлено керівництво УПО в Херсонській області, тому жодних розумних припущень щодо можливості знищення, пошкодження чи виправлення арештованих документів слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не навів.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_9 посилається на те, що арешт майна накладався за відсутності представника УПО в Херсонській області, а про наявність оскаржуваної ухвали їм стало відомо з ЄДРСР лише 5 серпня 2019 року.

Заявлене ОСОБА_9 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто за відсутності представника Управління поліції охорони в Херсонській області, а копія оскаржуваної ухвали на їх адресу не направлялась.

Даних на спростування доводів апелянта з приводу того, що про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 5 серпня 2019 року матеріали провадження не містять.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що зміст ухвали вказує на те, що слідчий суддя мав інформацію суто абстрактного характеру, час вчинення злочину не вказаний, і таким чином можна вилучати будь-що.

Представник ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що обставини кримінального провадження не обґрунтовані.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що рішення слідчого судді є обґрунтованим, на теперішній час проводиться досудове розслідування і більш конкретно інформація буде викладено в підозрі та обвинувальному акті.

Заслухавши доповідь судді, представників власника майна, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Всі доводи апеляційної скарги за своєю суттю фактично зводяться до того, що слідчим в клопотанні не доведено факт наявності самого злочину, тобто відсутнє обґрунтування підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

З такими доводами колегія суддів не погоджується, оскільки матеріали провадження містять достатню інформацію про те, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за фактом зловживання посадовими особами правоохоронних органів за попередньою змовою із суб`єктами господарювання під час виконання договорів про закупівлю товарів за бюджетні кошти, з метою отримання суб`єктами господарювання неправомірної вигоди шляхом укладення додаткових угод до вказаних договорів, внаслідок чого збільшено ціну за одиницю товару, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Третій слідчий відділ слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, здійснює досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000212 від 17 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

З витягу з ЄРДР за № 0000212 від 17 травня 2019 року вбачається, що відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені за матеріалами правоохоронних органів та контролюючих державних органів, якими було встановлено, що посадові особи Управління поліції охорони в Запорізькій області, Управління поліції охорони в Херсонській області, Чаплинського управління водного господарства Херсонської області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області та 20 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області, діючи за попередньою змовою із суб`єктами господарювання ТОВ «Транс-ойл 2012» та ПП «Транзит», під час виконання договорів про закупівлю товарів за бюджетні кошти, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою отримання суб`єктами господарювання неправомірної вигоди шляхом укладання додаткових угод до зазначених договорів, збільшили вартість товарів, що спричинило тяжкі наслідки.

Після цього, 23 травня 2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були доповнені інформацією, отриманою з повідомлення в засобах масової інформації, про те, що посадові особи Управління поліції охорони в Запорізькій області уклали угоду з ТОВ «Данапріс» на поставку охоронного обладнання за завищеними цінами та з порушенням процедури закупівлі (а.с. 7-8).

З метою перевірки вказаних відомостей слідчий ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотання про проведення обшуку за фактичним місцезнаходженням Управління поліції охорони в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 6, з метою виявлення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, відомості в яких можуть бути доказами під час судового розгляду; вказане клопотання ухвалою слідчого судді від 12 червня 2019 року було задоволено частково (а.с. 9-16).
4 липня 2019 року на підставі вказаної ухвали слідчого судді, в приміщеннях та кабінетах Управління поліції охорони в Херсонській області проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено документи, що підтверджується протоколом обшуку (а.с. 17-22), на які оскаржуваною ухвалою було накладено арешт.
Враховуючи те, що вилучені документи мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути доказами вчинення злочину та зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, є речовими доказами у кримінальному провадженні та необхідні для встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення їх збереження шляхом накладення на них арешту, оскільки в результаті не забезпечення їх збереження дане майно може втратити сліди кримінального правопорушення та властивості, які важливі для встановлення його фактичних обставин, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.
На думку колегії суддів, слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст. 172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини провадження, а тому посилання апелянта з цього приводу безпідставні.

Необхідність використання цих документів в якості речових доказів у кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень та слідчих дій, можлива наявність на них слідів скоєного кримінального правопорушення, необхідність збереження вказаних документів задля недопущення їх знищення, псування, втрати чи зміни, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна здійснено на початковій стадії кримінального провадження, а обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

Також не є підставою для відмови у накладенні арешту на вилучені під час обшуку документи той факт, що в клопотанні слідчого не вказано час вчинення кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування на теперішній час триває та ще не закінчено, вказана інформацію може бути встановлена в подальшому, в тому числі, шляхом проведення слідчих дій та дослідження арештованих документів, після чого може бути зазначена в повідомлення про підозру та/або обвинувальному акті.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 липня 2019 року.
Апеляційну скаргу т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 липня 2019 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3