ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справи № 663/2045/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/459/1 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000967 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

15.04.2019 року Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 58080 гривень.

Встановлено строк дії запобіжного заходу до 12.09.2019 року включно.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, 13.07.2019, близько 12.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись на узбіччі дороги поруч із поліцейською станцією, яка розташована за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Металургів, 3-а, умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом спрямованим на заволодіння транспортним засобом, таємно, шляхом пошкодження замка запалювання, незаконно, всупереч волі власника ОСОБА_9 , заволодів транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 2101 білого кольору, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого, на викраденому автомобілі місце вчинення злочину залишив.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої доводи мотивує тим, що підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, обгрунтовано недопустимими доказами внаслідок застосування до затриманого незаконних методів слідства, що не було враховано слідчим суддею з тих підстав, що на даній стадіїї кримінального провадження суд не може давати оцінку доказам щодо їх належності та допустимості, що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини. Підозрюваний повідомив суду, що після затримання при медичному огляду у нього були виявлені тілесні ушкодження та подав скаргу на незаконні дії поліції при затриманні. За таких обставин, вважає, що висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри є помилковим. Враховуючи стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , у суду були всі підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 14.07.2019 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.

15.07.2019 кримінальне провадження № 0000967 від 13.07.2019 було перекваліфіковано з ч.1 ст.289 на ч.2 ст.289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 13.07.2019 року, показаннями потерпілої ОСОБА_9 , протоколом огляду автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14.07.2019, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 14.07.2019, показаннями підозрюваного ОСОБА_8 , який визнав себе винним у незаконному заволодінні автомобілем марки ВАЗ 2101 білого кольору, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 повністю визнав, які свідчать про наявність вищевказаної інформації на час розгляду клопотання, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які дають достатні підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину.
На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, де перевіряється достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності особи до вчинення злочину та необхідність застосування щодо неї обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.
Тому доводи захисника щодо недопустимості доказів, якими обгрунтовано підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, не ґрунтуються на законі.
Як убачається із матеріалів провадження та вищезазначених доказів, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не має постійного місця роботи та джерела прибутку, проживає за місцем тимчасових заробітків, раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, протягом іспитового строку підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, що в сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, усвідомлюючи свою відповідальність перед законом, перебуваючи на свободі, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на наявність попередніх судимостей, що в свою чергу свідчить про стійкість злочинних намірів, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме на підставі обґрунтованості підозри, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_8 , відсутності у нього міцних соціальних зв`язків та його негативної репутації, що виражена в схильності особи до протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання вказаним ризикам необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , що, на його думку, вказує на можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані судом як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, схильність до вчинення злочинів. ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, і знову підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння протягом іспитового строку.

Ці обставини, на думку колегії суддів, не є такими, що усувають встановлені слідчим суддею ризики, і його висновки не спростовують, а тому не можуть бути стримуючим фактором, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти спробам перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегія суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Також, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно із матеріалами провадження, слідчий суддя, врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, майновий стан підозрюваного, а тому правильно визначив розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

У разі внесення застави на підозрюваного буде покладено низку обов`язків, передбачених положеннями ч.5 ст.194 КПК України, що в свою чергу слугуватиме стримуючим фактором.

Також з матеріалів провадження вбачається, що за заявою підозрюваного ОСОБА_8 про застосування до нього насильства з боку працівників поліції під час його затриманні та допиту, слідчий суддя в порядку ст.206 КПК України повідомив прокурора Херсонської області для відповідного реагування та прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Інші доводи сторони захисту були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність та обґрунтованість постановленої ухвали.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2