Справа № 461/4270/16-к
Провадження № 1-о/461/9/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 від 31.01.2017 року у справі №461/4270/16-к. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що згідно п.1 ч.2 ст.459 КПК України, передбачено інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявленими обставинами засуджений зазначає: затримання на підставі ст.208 КПК України відбулося, без наявності підстав для цього; незаконне утримання у Галицькому ВП ГУ НП у Львівській області з порушенням вимог ст.ст.11, 12, 87 КПК України; примусова відмова від захисника без його присутності з порушенням вимог ч.2 ст.54 КПК України; порушена вимога ст. 19 КПК України, згідно якої заборонено двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015 року та вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року; неправильна кваліфікація інкримінованих кримінальних правопорушень; неправдиві, а також суперечливі покази потерпілих, які не були відомі при розгляді кримінального провадження та які могли вплинути на кінцеве судове рішення; необґрунтована відмова від клопотання про визначення місцезнаходження на момент скоєння кримінальних правопорушень за допомогою радіоелектронного засобу, відповідно до ст.268 КПК України.
Додатково зазначає, що вище перечисленні обставини стали відомі після вступу вироку у законну силу.
Засуджений та його захисник в судовому засіданні заяву підтримали, надали пояснення аналогічні в заяві.
Прокурор в судовому засіданні заяву засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду заперечив та просив у її задоволені відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Згідно ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків,що містяться у вироку,ухвалі,як такі ,що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомості судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Системне тлумачення глави 34 КПК України призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої,апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Статтею 460 КПК України визначено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Згідно п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки; ч.1 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ст.ст.71,72 КК України, частково (з розрахунку 8 годин громадських робіт відповідають 1 дню позбавлення волі), приєднано ОСОБА_4 до покарання за цим вироком покарання у виді десяти днів позбавлення волі, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015 року. Остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6(шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі (т.1, а.с.193-195).
Засуджений ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Галицького районного суду м. Львова скасувати та направити справу на новий розгляд (т.1, а.с.205-206).
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 21.12.2017 року, апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року, залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.08.2016 р. по день набрання вироком законної сили, а саме до 21.12.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1, а.с.281-284).
Прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій просив ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 січня 2019 року, касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 закрито у зв`язку із відмовою прокурора від касаційної скарги (т.2, а.с. 90-92).
Щодо посилання засудженого на незаконне затримання всупереч ст.208 КПК України та необґрунтованої відмови від клопотання про визначення місцезнаходження на момент скоєння кримінальних правопорушень за допомогою радіоелектронного засобу, відповідно до ст.268 КПК України, суд зазначає наступне.
Згідно ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ст.303 КПК України, передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, такі дії не були оскарженні до слідчого судді на стадії досудового розслідування, а також головуючого судді під час проведення підготовчого судового засідання.
Щодо обставин засудженого про катування, нелюдське поводження, незаконне утримання в Галицькому райвідділі поліції та примусове відмовлення від захисника, суд зазначає наступне.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року було доручено прокурору Львівської області провести розслідування фактів наведених засудженим ОСОБА_4 щодо застосування відносно нього недозволених методів досудового розслідування (т.1, а.с.262).
За наслідками проведеного досудового розслідування кримінального провадження № 00000209 від 21.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України дане кримінальне провадження, постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т.1 а.с.271-273).
Щодо обставини засудженого про заборону двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд зазначає наступне.
Згідно ст.19 КПК України, ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Вироком Галицького районного суд м. Львова від 23.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, який не оскаржено та набрав законної сили.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці. Відповідно до ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015, остаточно визначивши покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів., який оскаржено прокурором.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволено та вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року відносно ОСОБА_4 змінено: відповідно до ч.4 ст. 70, ст. 72 України, до покарання, призначеного вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2015, та остаточно визнано ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді арешту на строк 4 місяці 10 днів, яка не оскаржена та набрала законної сили.
З огляду на вищевикладене, суд не бере до уваги зазначену обставину як таку, яка є нововиявленою, оскільки на момент розгляду справи в Апеляційному суді Львівської області дані обставини ОСОБА_4 були відомі, і вони самі по собі не доводять неправильність вироку, що належить переглянути.
Щодо обставин засудженого про невірну кваліфікацію інкримінованих кримінальних правопорушень, порушення вимоги ст.19 КПК України та неправдивих і суперечливих показів потерпілих, суд зазначає наступне.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2017 року, який був предметом розгляду в Апеляційному судді Львівської області та Касаційному кримінальному судді у складі Верховного суду, залишено без змін та набрав законної сили, оскільки як зазначено в рішеннях судів вищих інстанцій висновки суду щодо вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 372, 376, 459, 460 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Галицкього районного суду м. Львова від 31.01.2017 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 7 днів після її проголошення
Повний текст ухвали складений 15.11.2019 року.

Суддя ОСОБА_1