ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 06 листопада 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали кримінального провадження № 0002260 від 16 листопада 2018 року за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 липня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік;
- 27 листопада 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року залишено без змін,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, за ч. 2 ст.185 КК України.
ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покаранням у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців, що було призначено ОСОБА_7 за останнім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року, покарання у виді позбавлення волі строком один рік, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки шість місяців з іспитовим терміном два роки.

Зобов`язано ОСОБА_7 у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 300 /триста/ гривень. 00 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Цим вироком, дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 16 листопада 2018 року, приблизно о 10.51 год., прийшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований в торгівельному центрі «Куб» по вул. Соборній, 97а м. Павлограда Дніпропетровська область, з метою скоєння таємної крадіжки чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 16 листопада 2018 року, приблизно о 10.52 год., перебуваючи в приміщенні магазину Flower Family, що розташований в торгівельному центрі «Куб» по вул. Соборній, 97а м. Павлограда Дніпропетровська область, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, а потерпіла ОСОБА_10 консультує клієнта магазину, шляхом вільного доступу, таємно, повторно зі столу викрав мобільний телефон марки Lenovo модель S660 кольору Titanum серійний номер НОМЕР_2 imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 вартістю 583 грн. 33 коп., в якому перебувала сім карта мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_5 вартісю 38 грн. 33 коп., та сховав його в ліву зовнішню кишеню куртки, в яку був одягнутий.

У подальшому ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 621 грн. 66 коп..

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, та з підстав, викладених в ній, просила її задовольнити.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Що стосується доводів сторони обвинувачення про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони є достатньо обґрунтованими і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості.
Крім того, суд у якості обставин, що пом`якшують покарання врахував, що обвинувачений повністю визнав свою провину, розкаявся у вчиненому, є інвалідом ІІІ групи.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 хворіє на хронічне захворювання «органічний емоційно-лабільний розлад», викрадене майно повернуто потерпілій, остання вибачила обвинуваченого та просила не карати останнього суворо.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доводів про необхідність застосування до ОСОБА_7 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Також суд залишив поза увагою відомості, що характеризують ОСОБА_7 у плані потенційної суспільної небезпеки, оскільки обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності, при цьому останній злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України було вчинено ОСОБА_7 16.11.2018 року, що свідчить про те, що виправлення останнього неможливе без ізоляції від суспільства та реального покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, дані про особу обвинуваченого навпаки свідчать про підвищений рівень суспільної його небезпеки та унеможливлюють застосування до нього положень статей 75 і 76 КК України, а також вказують на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Колегія суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з приписів ст. ст. 50, 65-67 КК України, та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів визнає те, що обвинувачений повністю визнав свою провину, розкаявся у вчиненому, є інвалідом ІІІ групи.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості проти власності, протягом іспитового строку продовжував вчиняти кримінальні правопорушення.
Приймаючи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 , покарання у межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з реальним його відбуванням, оскільки таке покарання є справедливим за своїм видом, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року виконувати самостійно.
В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обраховувати з моменту його фактичного затримання.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржено і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення,
Копії вироку невідкладно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4