ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1353/19 Справа № 192/201/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він за період відбування покарання в колонії має позитивну характеристику, приймає участь у заходах, які проводяться в установі, відвідує бібліотеку, працевлаштований, має 13 заохочень, стягнень не має.

Також вказує на те, що на нього чекають дружина, дитина та мати похилого віку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 рокувідмовлено у задоволені подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, оскільки засуджений попередньо вже звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, при цьому лише сам факт того, що останній фактично відбув 3/4 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Відповідно до матеріалів провадження, вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2012 року ОСОБА_8 було визнано винним за ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.04.2013 року вказаний вирок суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2013 року було змінено вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2012 року та ухвалу Апеляційного суду дніпропетровської області від 02.04.2013 року, в частині пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд розглядаючи провадження щодо засудженого ОСОБА_8 , окрім того, що останній своєю поведінкою та вставленням до праці не довів свого виправлення, також послався на те, що злочин, вчинений засудженим, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.
Таким чином, суд першої інстанції встановивши той факт, що ОСОБА_8 був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, мав забезпечити засудженому право на захист, згідно із ч.1 ст.52 КК України, відповідно до якого, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, ухвала щодо ОСОБА_8 не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України.
Враховуючи, що ухвалу суду скасовано через вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вдається до обговорення обґрунтованості апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України такі вимоги не можуть бути вирішеними судом апеляційної інстанції наперед, а тому доводи апеляційної скарги засудженого слід перевірити при новому судовому розгляді, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення відповідно до приписів ст.370 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4