Справа № 636 / 1068 / 19
1-кп / 636 / 546 /2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0001789 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2015 року громадянин ОСОБА_4 призваний на військову служу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №217 від 05.10.2015 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду сапера 1 інженерно саперного відділення інженерно саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2,4 Закону України «Про Національну гвардію України» солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 25 червня 2016 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та був незаконно відсутній на військовій службі до 06 липня 2016 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його скоєнні, та повністю підтвердив викладенні вище факти.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснює учасникам процесу положення ст. 349 КПК України та проводить судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення знайшло свою підтримку в судовому засіданні, і тому кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4
ст. 407 України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проходження служби харктеризуєтьтся посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має статсус учасника бойових дій, що підтверджується посвідчення НОМЕР_2 від 26.07.2016.
Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу п. 1
ч. 1 ст. 66 КК України судом визнається щире каяття у скоєному.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ст. 67
КК України не виявлено.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини скоєння злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі, співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_4 просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі того, що він є учасником бойових дій, оскільки приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIII від 22.12.2016 «Про амністію у 2016 році». Статтею 2 цього Закону передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочину проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408 , статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Обставини, за якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, мали місце в період з 25 червня 2016 року до 06 липня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, які перешкоджають застосуванню до ОСОБА_4 акту амністії суд не вбачає, він є суб`єктом амністії.
За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановлює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за якими призначити йому покарання у виді - 3 (тьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 від призначеного покарання - звільнити.
Вирок може бути оскаржений в Харківський апеляційний суд через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення

Суддя