УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 127 07 від 27.10.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 127 07 від 27.10.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 01.12.2015 гр. ОСОБА_4 шахрайським шляхом, з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_5 , а також підробленого договору дарування, заволодів приміщенням АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_4 , з використанням зазначеного підробленого паспорту уклав договір дарування, відповідно до якого право власності на приміщення АДРЕСА_1 набув гр. ОСОБА_6 .

У подальшому, 16.11.2016 гр. ОСОБА_4 шахрайським шляхом, з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_5 , а також підробленого договору дарування заволодів приміщенням АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_4 23.11.2016, з використанням зазначеного підробленого паспорту вніс у статутний капітал ТОВ «Спортано» об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 50, приміщення № 1 в літері «В».

З огляду на те, що вказані об`єкти є предметами кримінально протиправних дій, прокурор просив накласти на них арешт.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 від 26.09.2019 об`єкти нерухомого майна, а саме приміщення АДРЕСА_1 та приміщення АДРЕСА_2 визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Матеріалами клопотання доведено, що об`єкти нерухомості, на які ініційоване накладення арешту, незаконно вибули з приватної власності, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та обмеження прав осіб з метою недопущення їх подальшого відчуження та використання.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 127 07 від 27.10.2017 арешт на об`єкти нерухомого майна:

- приміщення № 1 в літері «В» по вул. Мельникова, 50 у м. Києві;

- приміщенням АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1