Справа № 487/2352/19
Провадження № 1-кп/487/519/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до ЄРДР за №0000910 від 10.03.19 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

10.03.19 приблизно о 11-05 год. ОСОБА_3 знаходячись біля будинку №39А по вул..Дунаєва в м.Миколаєві, побачив в руках у раніше не відомого йому малолітнього ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Meizu М6», який знаходився у користуванні останнього, власником вказаного телефону являється ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_3 раптово виник протиправний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до малолітнього ОСОБА_6 та шляхом ривку, відкрито викрав із руки останнього мобільний телефон марки «Meizu М6» вартістю 2500,00 грн, який знаходився у шкіряному чохлі-книжці чорного кольору вартістю 320,00 грн та тримачем для телефону вартістю 150,00 грн.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2970,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України виннуватим себе визнав повністю та повідомив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставини, він заволодів мобільним телефоном марки «Meizu М6». В подальшому мобільний телефон добровільно видав працівникам поліції. Цивільний позов визнав повністю. У вчиненому щиро кається.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину за викладених вище обставин.

Наведені вище дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого . суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України суд визнає скоєння злочину щодо малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_3 має певне місце проживання, розкаявся у вчиненому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином в розмірі 470,00 грн., у зв`язку з визнанням його обвинуваченим.
Долю речових доказів суд визначає у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368,370-374,377КПК України,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст..76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його затримання з 10.03.19 по 13.03.2019 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином470,00 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Meizu М6», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , вважати таким, що повернутий власнику.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївської апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1