У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000163, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Матросовка Очаківського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2017 р., і остаточно визначено покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 09.08.2016 р. по 21.11.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 р., і остаточно визначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 21.02.2017 р. по 21.11.2018 р. та відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 р. період з 11.02.2016 р. по 14.12.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 15.12.2016 р. по 20.02.2017 р. з розрахунку день за день.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 16 407 грн. та моральну шкоду 20 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційних скаргах від 06.12.2018 р. та 07.12.2018 р. обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження.

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим, суд першої інстанції не прийняв до уваги його щирого каяття та активного сприяння в розкритті злочину, того, що він є раніше не судимою особою.
Наведені обставини можуть бути підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

В апеляційних скаргах від 06.12.2018 р. та 07.12.2018 р. обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ході досудового розслідування до нього застосовувались заходи фізичного та психологічного впливу для того, щоб він зізнався в інкримінованих йому злочинах. Через застосування фізичного та психологічного впливу він погодився на проведення слідчого експерименту. Впродовж досудового розслідування він був позбавлений права користуватись правовою допомогою, і на його прохання залучити захисника, правоохоронні органи ніяк не реагували. Захисник залучений лише під час судового розгляду.
Апелянт вказує на те, що судом невірно оцінені докази та прийняті до уваги докази, отримані досудовим розслідуванням без участі захисника, що свідчить про незаконність способу, в який вони були здобуті. Слідчим не допитані свідки, які могли підтвердити чи спростувати обвинувачення, не проаналізовано відео з камер відеоспостереження, під час затримання у нього не вилучались газовий балончик чи коштовні речі.
Вважає, що всі докази базуються на припущеннях і домислах слідчого та потерпілих, суд не звернув увагу на той факт, що всі учасники процесу кардинально змінили свої показання, при цьому потерпілі документально не підтвердили наявність у них коштовних речей.
За епізодом відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 апелянт зазначає, що слідчий експеримент від 17.05.2016 р. проведений без захисника, із застосуванням насильства, довідка ломбарду «Скарбниця» не підтверджує його винуватості у вчиненні злочину. За змістом протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , він показав, що на нього напали особи неслов`янської зовнішності.
Зазначає, що впізнання проводились за фотографіями підозрюваного, а не за його участю.
За епізодом відкритого заволодіння майном ОСОБА_11 , апелянт стверджує, що, відповідно протоколу впізнання від 10.03.2016 р., свідок ОСОБА_12 впізнав його по фото, проте речовий доказ не вилучався. Крім того, вирок не містить даних про те, яким чином встановлено особу свідка. Інших вагомих доказів, які б свідчили про його причетність до цього злочину не здобуто.
Звертає увагу на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 поясняв, що злочин він вчинив сам.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.01.2016 р. близько 03.20 год. ОСОБА_5 , знаходячись з ОСОБА_6 в приміщенні кафе «Green life», що розташоване за адресою м. Миколаїв пр. Леніна, 148, побачив на шиї потерпілого ОСОБА_10 золотий ланцюжок, та вирішив разом із ОСОБА_6 заволодіти вказаним золотим ланцюжком ОСОБА_10 , про що повідомив ОСОБА_6 , останній на таку пропозицію погодився. Коли потерпілий ОСОБА_10 вийшов з кафе, ОСОБА_5 із ОСОБА_6 прослідували за потерпілим ОСОБА_10 . В районі сигаретного кіоску на зупинці громадського транспорту «Дзержинського» по пр. Леніна в. м. Миколаєві ОСОБА_6 направив струмінь газу з газового балончику в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , в результаті чого потерпілий втратив орієнтацію. Далі ОСОБА_6 вдарив потерпілого по голові. В цей же час до потерпілого ОСОБА_10 підбіг ОСОБА_5 та, утримуючи потерпілого за комір куртки, відкрито, шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілого золоті ланцюжок, вагою 27,84 гр. з кулоном вагою 6,68 гр. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нанесли удари по тілу потерплого ОСОБА_10 , від яких потерпілий впав на землю. Після падіння потерпілого на землю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 декілька хвилин продовжували наносити удари по тілу потерпілого, чим завдали йому фізичного болю. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 з ОСОБА_6 зникли, викраденим майном розпорядились за власним розсудом, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 16 407 грн.
07.02.2016 р. ОСОБА_6 близько 03.30 год. знаходячись біля нічного клубу «Аміго», що розташований по вул. Інженерній, 98 в м. Миколаєві, побачив потерпілого ОСОБА_11 , на шиї якого знаходився золотий ланцюжок. Коли потерпілий ОСОБА_11 вийшов з нічного клубу, ОСОБА_6 прослідував за ним до вул. Інженерної, де, обігнавши потерпілого, бризнув йому в обличчя струменем газу з газового балону, в результаті чого потерпілий втратив орієнтацію, а ОСОБА_6 шляхом ривка, відкрито зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок вагою 13 гр. В подальшому ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 7 175 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодом із потерпілим ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб та за епізодом з потерпілим ОСОБА_11 кваліфіковані, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які відмовились від поданих ними апеляційних скарг, захисників обвинувачених, думку прокурора, які не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.11.2018 р. обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від поданих ними апеляційних скарг на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Положеннями ч. 2 ст. 403 КПК України передбачено якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що обвинувачені відмовились від апеляційних скарг, захисники та прокурор не заперечували проти цього, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року іншими особами не оскаржений, апеляційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України закрити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3