Провадження №1-кп/639/510/19
Справа № 639/6096/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001126 внесеному до ЄРДР 19 червня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 20 жовтня 2011 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі; 27 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 395 КК України до 7 місяців позбавлення волі, 06 березня 2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час утримується в ДУ «Харківська установа виконання покарання (№27)»;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Комсомольск на Амурі Хабарівського краю РФ, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 30 листопада 2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185,ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років 8 місяців 28 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи особою стосовно якої 06 березня 2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова відповідно до ст. 183 КПК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 07 березня 2018 року прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях 99. Після чого його було поміщено до камери №638 корпусу №6 вказаної установи виконання покарань. Станом на 18.00 год. 16 червня 2018 року ОСОБА_4 разом з іншим ув`язненим перебував в приміщенні камери 638 корпусу №6 ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Саме в той час ОСОБА_4 та іншим ув`язненим, стосовно яких матеріали досудового розслідування виділенні в окреме провадження, черговим помічником установи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , разом зі старшим по корпусу відділу та режиму установи старшими прапорщиками внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до своїх службових обов`язків висунули вимоги ув`язненим покинути приміщення камери для подальшого здійснення там обшуку та огляду їх речей, що передбачено п.5.2 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України за №460/5 від 18 березня 2013 року. При цьому працівники установи виконання покарань перебували в форменому одязі та були забезпечені спеціальними засобами. Однак, ОСОБА_4 у відповідь на правомірні вимоги працівників установи вирішив вчинити опір будь-кому із працівників правоохоронного органу, яким слід вважати співробітників ДУ «Харківській слідчий ізолятор» Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, знаючи та усвідомлюючи, що вказані співробітники установи виконання покарань перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення», маючи умисел на опір, направлений на протидію здійсненню покладених на них службових обов`язків, та не реагуючи на їх законні вимоги, розпочав перешкоджати їх проходу до приміщення камери №638 корпусу №6, підперши з внутрішньої сторони проміжні вхідні двері (решітка). В подальшому працівниками установи виконання покарань було подано сигнал «тривога», за яким на місце також прибули інспектор відділу та режиму установи лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 та старший оперуповноважений оперативного відділу установи капітан внутрішньої служби ОСОБА_11 , які перебували у форменому одязі та були забезпечені спеціальними засобами. При цьому ОСОБА_4 став очевидцем того, як ув`язнений ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні камери, взяв електричний чайник з кропом та, діючи умисно, протиправно, навідмаш вилив його зміст через проміжні двері (решітка) на формений одяг та тулуби співробітників установи ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які намагалися відчинити їх, завдавши тим самим останнім легкі тілесні ушкодження. З метою припинення незаконних, протиправних дій ОСОБА_5 , який продовжував вести себе агресивно, виказуючи погрози подальшого фізичного насильства, співробітником установи ОСОБА_10 останнього відповідно до ст. 18 Закону України «Про попереднє ув`язнення» було декілька разів попереджене, що вразі неприпинення протиправних дій, до нього будуть застосовані спеціальні засоби кайданки. У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 проігнорував законні вимоги, то ОСОБА_10 , діючи правомірно, застосовуючи фізичну силу, застосував відносно останнього спеціальні засоби кайданки. У свою чергу ОСОБА_4 , побачивши це, вирішив продовжити свої протиправні дії, спрямовані на опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, спочатку підійшов до ОСОБА_10 , який в той час застосовував до ОСОБА_5 кайданки. Потім ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, застосовуючи фізичну силу, двома руками схопив за формену сорочку останнього та почав тягнути за неї, намагаючись відтягнути того від ОСОБА_5 , перешкоджаючи тим самим виконувати свої службові обов`язки щодо застосування у відношенні останнього кайданок. В результаті зазначених дій ОСОБА_4 розірвав ОСОБА_10 формену сорочку. Надалі активні, протиправні дії ОСОБА_4 , спрямовані на опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, були припиненні співробітниками установи виконання покарань, які в той час перебували в приміщенні зазначеної камери. При цьому, у відношенні ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 18 Закону України «Про попереднє ув`язнення» співробітниками установи виконання покарань були застосовані спецзасоби, а саме: гумовий кийок та кайданки.

Того ж дня, ОСОБА_5 , який прибув 16 жовтня 2016 року з Коростенської виправної колонії Житомирської області №71 до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 99 у зв`язку із призначенням нового розгляду апеляційної скарги в апеляційній інстанції. Станом на 18.00 год. 16 червня 2018 року ОСОБА_5 разом з іншими ув`язненими перебував у приміщенні камери №638 корпусу №6 ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Саме в той час ОСОБА_5 та іншим ув`язненим, стосовно яких матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, черговим помічником начальника установи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , разом із старшим по корпусу відділу та режиму установи старшими прапорщиками внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до своїх службових обов`язків висунули вимоги ув`язненим покинути приміщення камери для подальшого здійснення там обшуку та огляду їх речей, що передбачено п.5.2 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України за №460/5 від 18 березня 2013 року. При цьому працівники установи виконання покарань перебували у форменому одязі та були забезпечені спеціальними засобами. Надалі ОСОБА_5 , причетність якого до вчинення опору, направленого на протидію здійсненню покладених на співробітників установи службових обов`язків, встановити не виявилось за можливе, став очевидцем того, як ув`язнений ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, знаючи та усвідомлюючи, що вказані співробітники установи виконання покарань перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення», маючи умисел на опір, направлений на протидію здійсненню покладених на них службових обов`язків, та не реагуючи на їх законні вимоги, розпочав перешкоджати їх проходу до приміщення камери №638 корпусу №6, підперши з внутрішньої сторони проміжні вхідні двері (решітка). В подальшому працівниками установи виконання покарань було надано сигнал «тривога» за яким на місце також прибули інспектор відділу та режиму установи лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_10 та старший оперуповноважений оперативного відділу установи капітан внутрішньої служби ОСОБА_11 , які перебували у форменому одязі та були забезпечені спеціальними засобами. Саме в той час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні камери, спочатку взяв наявний у камері електричний чайник, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину, так як в ньому знаходився кріп та діючи умисно, усвідомлюючись протиправний характер свого наміру, бажаючи спричинити тілесне ушкодження будь-якого ступеня тяжкості співробітникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими співробітниками службових обов`язків, цілеспрямовано вилив кроп через проміжні двері (решітку) на формений одяг та тулуби співробітників установи ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які намагались в той час із зовні відчинити їх. В результаті зазначених дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 опіки шкірних покривів у ділянці грудної клітки по умовній серединій лінії, а потерпілому ОСОБА_10 опіки шкірних покривів на внутрішній поверхні лівого плеча у ділянці середньої та нижньої третини, тобто легкі тілесні ушкодження. Надалі активні, протиправні дії ОСОБА_5 , спрямовані на злісну непокору законним вимогам працівників правоохоронного органу покладених на них службових обов`язків та на спричинення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, були припинені інспектором відділу та режиму установи лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_10 , який у відповідності до ст. 18 Закону України «Про попереднє ув`язнення» застосував відносно нього спеціальні засоби, а саме: гумовий кийок та кайданки.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою провину в інкримінованих їм злочинах визнали повністю, пояснили суду, що дійсно вони вчинили опір співробітникам установи, в наслідок чого були причинені останнім тілесні ушкодження. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину не оспорюють. Будь-яких претензій до співробітників установи не мають. Показання давали добровільно, без фізичного та психологічного тиску.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ними до суду заяви просять розглядати справу без їх участі.

Обвинувачені вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинувачених.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цим працівником службових обов`язків, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Така юридична оцінка дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, раніше судимий, на даний час перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за місцем перебування характеризується негативно.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, раніше судимий, на даний час перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», за місцем перебування характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому останнім слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

В ході досудового слідства та судового розгляду відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався. До набрання вироком суду законної сили суд вважає необхідним обрати відносно останніх запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з 10 жовтня 2019 року.

Речові докази, а саме: формені сорочки, які надали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1