Справа №463/5723/19
Провадження №1-кс/463/2942/19
У Х В А Л А

25 липня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 04 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 04 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Просить скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивує тим, що 08 липня 2019 року ним отримано копію постанови про відмову у визнанні його потерпілим, вважає дану постанову такою, що суперечить чинному законодавству та Конституції України. Зазначає, що не звертався до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням про визнання потерпілими, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набувають статусу потерпілого відповідно до ст.55 КПК України. А вони зверталися до слідчого з клопотання про надання витягу з ЄРДР та пам`ятки про права і обов`язки потерпілого. Вважає, що оскільки у заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що заподіяна моральна шкода, яка потерпілими оцінена у 200 тис. грн, тому постанова слідчого ДБР незаконна, необґрунтована, така, що порушує його права, у зв`язку з чим просить її скасувати.
В судове засідання скаржник викладені у скарзі мотиви підтримав. Зазначив, лише, що злочином, який розслідується в межах кримінального провадження №0000029 йому завдано моральну шкоду на суму 200 тис. грн., а докази протилежного зобов`язаний представити слідчий.

Суб`єкт оскарження слідчий, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Із змісту ч. 2 ст. 55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають у заявника автоматично, лише у випадку подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

04 липня 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що кримінальне провадження №0000029 розпочато за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , щодо вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України (Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи). На думку заявників вказаний злочин полягав у тому, що голувавння в судовому засіданні 18.10.2018 р., у приміщенні Львівського окружного адміністративного суду здійснював не судя а невідома особа, оскільки така відмовилась пред`явити службове посвідчення.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

В ході досудового слідства, а також підчас судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 353 КК України, заявнику завдана моральна, фізична або майнової шкода. Заявник не долучив до матеріалів скарги копію його заяви про вчинення злочину, на яку він посилається, як на документ в якому ним вказано в чому полягає завдана шкода та будь яких інших доказів підставності заявлених вимог. Жодної конкретної інформації в чому полягала завдана заявнику моральна шкода, не містить також і подана до суду скарга.

Отже, враховуючи наведене та керуючись принципом змагальності кримінального процесу, суд дійшов висновку, що підчас судового розгляду не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням скаржнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Крім цього вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що він як заявник у кримінальному провадженні №0000029 від 31.01.2019р. наділений процесуальними правами передбаченими ст. 60 КПК України, зокрема подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, а також у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вправі оскаржувати рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 04 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1