Номер провадження: 11-сс/813/1011/19
Номер справи місцевого суду: 523/8779/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Клайпеда респ. Латвії, громадянина України, розлученого, пенсіонера, інваліда 2-ої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі останній раз:
- у 2010 році за ч. 3 ст. 185 КК України, звільнився 22.02.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 до 06 години наступної доби за адресою: за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії ухвали визначений до 30.07.2019 року.
На підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, деякі з яких не доведені матеріалами клопотання та в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст. 183, 194 цього ж Кодексу у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини забезпеченості підозрюваним ОСОБА_7 місцем реєстрації і постійним місцем проживання в м. Одесі, стан його здоров`я та наявність у нього ряду тяжких хронічних хвороб, що у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу з утриманням в умовах «ОУВП №21» може викликати погіршення стану його здоров`я та уявити загрозу життю. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи є застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на необхідність отримання підозрюваним замісної підтримувальної терапії, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним обставинам справи з огляду на наступне:
- слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , порушено вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України та не взято до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки він не одружений, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, раніше судимий;
- окрім того, слідчий суддя не врахував наявність ризику впливу на свідків та можливості вчинення іншого злочину, оскільки підозрюваному відоме місце мешкання свідка ОСОБА_10 , окрім того ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та слідство не виключає, що у нього окрім проданого 01.06.2019 року предмету є ще боєприпаси або інші заборонені законом предмети та речовини, що також підтверджує існування перерахованих ризиків.
Посилаючись на такі доводи, а також враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному ОСОБА_7 , прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконному збуті ОСОБА_10 , шляхом продажу, пострілу гранатометного «ВОГ-25», що є осколковим боєприпасом калібру 40 мм., яке мало місце 01.06.2019 року біля будинку №34 по вул. Поштовій в м. Одесі, який ОСОБА_7 наприкінці січня початку лютого 2019 року знайшов на землі біля гаражів, розташованих за означеною адресою та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу з метою подальшого збуту.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом 1-ої інстанції зокрема, протоколом огляду місця події від 01.06.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.05.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю вказаного свідка від 28.05.2019 року, протоколом допиту самого підозрюваного від 01.06.2019 року.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.
До того ж, відповідно до клопотання слідчого, злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , вчинений 01.06.2019 року. Згодом, 04.06.2019 року, підозрюваний був звільнений з-під варти в залі суду та із зазначеної дати по теперішній час, він перебував на волі, зявився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, але доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор суду не надали.
Посилання прокурора на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не відповідає фактичним обставинам справи, адже слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має тяжкі захворювання, являється інвалідом 2-ої групи, внаслідок яких потребує постійного лікування.
Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, є обґрунтованим.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4