Справа № 606/418/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
10 червня 2019 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження №0000454, внесене 4 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, інваліда ІІІ групи загального захворювання, незаміжньої, несудимої,

за ст.116 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_7 близько 22.20 год. 3 грудня 2017 року перебувала за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де між нею та її співмешканцем ОСОБА_10 у приміщенні кухні на побутовому рівні виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наніс удар кулаком правої руки в обличчя обвинуваченої. Від зазначеного удару у ОСОБА_7 з носа на підлогу потекла кров, яку вона почала прибирати. У той час потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи у коридорі будинку, став кричати до обвинуваченої, продовжуючи з`ясовувати відносини із нею. Попередньо зазнавши протизаконного насильства з боку ОСОБА_10 , взявши зі стола, розміщеного на кухні, кухонного ножа, для з`ясування стосунків із потерпілим ОСОБА_7 вийшла в коридор будинку. Знаходячись у коридорі будинку, між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 знову виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та вчинив щодо останньої протизаконне насильство, а саме: наніс їй удари руками по голові та руках, зловив її своєю правою рукою за волосся та шию, притиснув її голову до своєї правої частин грудей та лівою рукою намагався здавити їй шию, чим спричинив обвинуваченій синець правого передпліччя, садно правої кисті та синець і садно лівої кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень. Далі, перебуваючи у коридорі житлового будинку близько 22.30 хв. 3 грудня 2017 року внаслідок спричинення ОСОБА_10 . ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, який переважав її у фізичній силі, попередньо зазнавши від нього протизаконного насильства, в останньої раптово виник стан сильного душевного хвилювання.

ОСОБА_7 , перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виник внаслідок протизаконного насильства з боку потерпілого ОСОБА_10 , з метою помсти за протиправні дії потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання смерті при нанесенні удару ножем в груди, хоча і не бажала настання смерті, але свідомо припускала її настання, умисно завдала удар ножем у ліву частину грудей ОСОБА_10 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудей із ушкодженнями верхньої і нижньої долей лівої легені, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, а також умисно завдала удари ножем по тілу ОСОБА_10 , чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді надрізів і насічок шкіри правої щоки, правої половини епігастральної ділянки та 2-го пальця лівої кисті, два садна чола, котрі за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належать до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 о 7.15 год. у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КУ ТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» ОСОБА_10 помер.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого ножового поранення грудей із ушкодженнями лівої легені, яке супроводжувалося зовнішньою і внутрішньогрудною кровотечею, що призвело до масивної крововтрати.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, не визнала, підтвердивши обставини вчинення правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, заподіяного у стані сильного душевного хвилювання, заперечивши вчинення нею умисного вбивства ОСОБА_10 у стані сильного душевного хвилювання, оскільки тривалий час вони спільно проживали, разом працювали за межами України та планували продовжувати спільне життя.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілого, свідків, безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів, висновків експертів, показаннями експертів, речовими доказами в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що 3 грудня 2017 року ввечері йому зателефонував батько ОСОБА_4 та повідомив про те, що ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження. Коли він зайшов до житлового будинку, в якому проживала обвинувачена та його рідний брат ОСОБА_10 , він побачив, що брат лежить у коридорі та важко дихав, а батько затиснув шапкою рану на його грудях. ОСОБА_7 біля брата не було. Через деякий час, коли прийшла фельдшер ОСОБА_11 та оглянула ОСОБА_10 , ОСОБА_7 на прохання останньої видала ніж, яким його братові заподіяла тілесне ушкодження. В подальшому, вказаний ніж було видано працівникам поліції. Він разом із братом автомобілем швидкої медичної допомоги поїхав у КУ ТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня». Вказав, що ОСОБА_7 спочатку повідомила про те, що ОСОБА_10 сам впав на ніж та отримав поранення. Також вказав, що удар потерпілому заподіяно обвинуваченою через куртку, в яку він був одягнутий. Крім того, суду пояснив, що він не бачив та не чув, щоб ОСОБА_7 та ОСОБА_10 сварились. У той вечір жодних видимих тілесних ушкоджень (подряпин, синців) на ОСОБА_7 він не бачив та їх не виявила фельдшер ОСОБА_11 . У такому стані після спричинення ножового поранення ОСОБА_10 лежав приблизно годину, йому ніхто допомоги не надавав, ОСОБА_7 телефонувала своїй дочці та запитувала, що їй робити у зв`язку із вчиненим, однак за наданням братові своєчасної медичної допоги до медичних працівників не зверталась. Також потерпілий суду пояснив, що ОСОБА_7 у день вчинення кримінального правопорушення була в стані алкогольного сп`яніння. Його рідний брат ОСОБА_10 був неконфліктною людиною, він не застосовував до нікого фізичного насильства, причиною вбивства ОСОБА_7 його брата було те, що вона хотіла повернутись та спільно проживати із своїм колишнім чоловіком. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300000 грн. підтримує повністю із мотивів, викладених у ньому. Зокрема, вказав, що моральна шкода полягає у порушенні звичного ладу життя, необхідності докладати зусилля для його налагодження, в особливих душевних стражданнях та переживаннях внаслідок втрати близької йому людини- рідного брата, у втраті сну.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є бабою потерпілого ОСОБА_10 , який приблизно півтора року спільно проживав із ОСОБА_7 та вони разом працювали у Польщі. Ввечері 3 грудня 2017 року вона знаходилась за своїм місцем проживання у с.Кобиловолоки Теребовлянського району Тернопільської області, де також були ОСОБА_10 і ОСОБА_7 та вони усі разом вечеряли. Жодних конфліктів між ними не було. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пішли до будинку останньої, оскільки там спільно проживали. Через деякий час до неї додому повернулась ОСОБА_7 та повідомила, що нанесла ОСОБА_10 удар ножем і не може викликати працівників швидкої медичної допомоги. Коли вона зайшла до будинку ОСОБА_7 , то побачила, що внук лежав у коридорі, його одяг був заплямований кров`ю. На пропозицію фельдшера ОСОБА_7 видала ніж, яким заподіяла ОСОБА_10 тілесні ушкодження. На тілі ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень (побоїв, подряпин, крові) не було. На її думку, ОСОБА_7 у той вечір була в стані алкогольного сп`яніння. Про існування конфліктів між її внуком та обвинуваченою їй невідомо та й сама ОСОБА_7 до неї ніколи не скаржилась на поведінку чи дії внука.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_10 3 грудня 2017 року вона перебувала у своєму житловому будинку, що в с.Кобиловолоки Теребовлянського району Тернопільської області. Протягом дня в її будинку також були син ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , (обидвоє спільно проживали), де ОСОБА_7 допомагала їй нарізати сало, а потім усі вечеряли та вживали алкогольні напої, після чого син із обвинуваченою пішли до їхнього місця проживання. У той час будь-яких конфліктів між її сином та ОСОБА_7 не було. Очевидцем сварки та бійки, яка відбулась у будинку ОСОБА_7 , вона не була, а про те, що ОСОБА_7 спричинила ножове поранення її синові взнала від своєї свекрухи ОСОБА_12 . Коли вона зайшла у будинок ОСОБА_7 , то остання ходила по будинку, переживала та хотіла їхати в лікарню, а на її запитання, чому таке зробила, обвинувачена пояснила, що зробила ОСОБА_10 зауваження з приводу того, що він взяв без відому матері ( ОСОБА_6 ) м`ясо та приніс його додому. Крім того, свідок суду вказала, що синців чи інших ушкоджень на тілі ОСОБА_7 у той вечір вона не бачила.

ОСОБА_6 , будучи цивільним позивачем у провадженні, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. підтримує повністю із мотивів, викладених у ньому. Зокрема, вказала, що моральна шкода полягає у порушенні звичного ладу життя, необхідності докладати зусилля для його налагодження, в особливих душевних стражданнях та переживаннях внаслідок втрати близької їй людини- сина.

Свідок ОСОБА_13 , даючи показання суду, зазначив, що він є сином ОСОБА_7 3 грудня 2017 року до нього зателефонувала його рідна сестра та попросила, щоб він приїхав у с.Кобиловолоки Теребовлянського району, де проживала мати. Коли він приїхав та зайшов у будинок, то побачив плями крові у кухні, коридорі та на дверях. ОСОБА_7 намагалась йому щось розповісти, однак не змогла, оскільки була схвильованою. На обличчі в мами він бачив ушкодження, а саме спинки носа були набряклими і був ще синець. Після нього у будинок зайшли працівники поліції, батьки ОСОБА_10 . Про те, що відбулось у будинку між його матір`ю та потерпілим ОСОБА_10 , йому мати особисто не розповідала, однак, він зрозумів, що між ними відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_10 заподіяв матері удари, а вона у відповідь йому на ці удари теж заподіяла удар із застосуванням ножа.

Будучи допитана судом свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює фельдшером у Кобиловолоцькій амбулаторії загальної практики сімейної медицини та ввечері 3 грудня 2017 року отримала виклик, їй зателефонувала ОСОБА_12 і попросила зайти у будинок, де проживала ОСОБА_7 , оскільки є проблема. Коли вона зайшла у будинок, то побачила ОСОБА_10 із слідами крові. Вона одразу не могла встановити причину такого стану ОСОБА_10 та попросила ОСОБА_14 пояснити їй, чим вона нанесла потерпілому ушкодження, після чого вона винесла із кімнати ніж, однак не відразу. Після цього вона зрозуміла характер тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 ОСОБА_10 , провела відповідні маніпуляції потерпілому і викликала працівників швидкої медичної допомоги. На її думку, від часу нанесення обвинуваченою потерпілому удару ножем до її прибуття пройшла приблизно 1 година. Коли вона зайшла у будинок ОСОБА_7 , то ОСОБА_10 вже був без свідомості. ОСОБА_12 повідомила їй про те, що між обвинуваченою та потерпілим відбулась якась суперечка, під час якої вона заподіяла потерпілому удар ножем. Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 вона не бачила. Стан у ОСОБА_7 був схвильований (ейфоричний), вона бігала по будинку із кімнати в кімнату.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, доведена і такими письмовими доказами:

-даними, відображеними у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 4 грудня 2017 року, згідно з якими 4 грудня 2007 року о 09:46:54 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 за ознаками ч.2 ст.121 КК України, а саме, що 3 грудня 2017 року приблизно о 22.30 в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 умисно нанесла останньому один проникаючий удар кухонним ножем в область грудної клітки, чим спричинила останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у КУТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» (т.1, а.с.132);

-даними, вказаними в рапорті помічника чергового Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 4 грудня 2017 року, згідно з якими 4 грудня 2017 року о 00.30 год. у приймальний відділ КУТРР ««Теребовлянська центральна районна лікарня» доставлений ОСОБА_10 з діагнозом: проникаюче ножове поранення грудної клітки, яке спричинила кухонним ножем ОСОБА_7 (т.1, а.с.133);

-даними, зазначеними у протоколах огляду місця події з ілюстративними таблицями до нього від 4 грудня 2017 року, ухвалі слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 4 грудня 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , з якого вбачається, що з дозволу власника житлового будинку ОСОБА_7 проведено огляд будинковолодіння по АДРЕСА_1 , в коридорі якого до ОСОБА_7 . ОСОБА_10 було застосовано протизаконне насильство та спичинено нею останньому ножове поранення у ліву половину грудей, а також вилучено окремі предмети та сліди, які в подальшому визнані речовими доказами (т.1, а.с.224-234, 236, 239-244);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 4 грудня 2017 року з участю підозрюваної ОСОБА_7 , демонстрацію відеозапису якого проведено в судовому засіданні, з яких вбачається, що ОСОБА_7 відтворила у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме в коридорі, обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та спричинення нею ножового поранення у ліву частину грудей ОСОБА_10 (т.1, а.с.259-265);

-даними протоколу огляду трупа від 4 грудня 2017 року з ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що на тілі трупа ОСОБА_10 у лівій частині грудної клітки виявлено рану розміром приблизно 2 см (т.1, а.с.134-136);

-даними протоколу добровільної видачі від 4 грудня 2018 року з ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що головним лікарем КУТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» добровільно видано одяг та взуття, в якому ОСОБА_10 був доставлений 4 грудня 2017 року у лікарню, а саме: футболку білого кольору, розрізаною на половину, кросівки чорного кольору, джинси синього кольору, спортивну шапку, шкарпетки, спортивні штани, безрукавку, куртку балонову чорного кольору (т.1, а.с.137-140);

-даними двох протоколів добровільної видачі від 4 грудня 2017 року з ілюстративною таблицею до одного із них, з яких вбачається, що ОСОБА_7 добровільно видала кофту сіро-чорного кольору із слідами бурого кольору, в якій під час конфлікту перебував ОСОБА_10 , а також спортивні штани сірого кольору, светер коричневого кольору та взуття гумове білого кольору із слідами бурого кольору, в яких вона знаходилась під час конфлікту (т.1, а.с.141-145);

-даними, відображеними у висновку судово-медичного експерта № 909 від 3 січня 2018 року, який проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 та брав до уваги висновок судово-медичного експерта № 1857 від 7 грудня 2017 року, яка проводила судово-медичну експертизу взірця крові від трупа ОСОБА_10 з метою визначення наявності та концентрації спиртів, висновок експерта № 712 від 6 грудня 2017 року, яка проводила судово-медичну експертизу рідкої крові від трупа ОСОБА_10 , висновок судово-медичного експерта криміналіста № 68 від 13 грудня 2017 року, який проводив судово-медичну експертизу біологічного об`єкта (клаптя шкіри з передньої поверхні лівої половини грудей з раною) від трупа ОСОБА_10 , згідно з якими при судово-медичній експертизі трупа останнього було виявлено такі тілесні ушкодження: проникаюче поранення лівої половини грудей із ушкодженнями верхньої і нижньої долей лівої легені, надрізи та насічки шкіри правої щоки, правої половини епігастральної ділянки та 2-го пальця лівої кисті, два садна чола. Виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до його вступу на стаціонарне лікування. Морфологічні ознаки поранення лівої половини грудей, а саме: щілиноподібна форма рани, її рівні незсаднені краї, один гострий, інший наближений до «П»-подібного кінці; подовження її раневим каналом, глибина якого значно переважає над довжиною рани- вказують на одноразову колючо-ріжучу дію гострого предмету, з властивостями клинка ножа, параметри якого повинні бути близькими до: довжина не менше 12 см (на що вказує довжина раневого каналу); ширина на рівні занурення в тіло не менше 1.4 см; спинка товщиною приблизно 0.2 см з задовільно виразними ребрами (на що вказують гострий та наближений до «П»-подібного кінці); лезо доброї заточки. В момент утворення поранення лівої половини грудей клинок ножа діяв у напрямку стрімко зверху донизу та спереду до заду щодо передньої поверхні грудей. Смерть ОСОБА_10 настала в результаті проникаючого ножового поранення грудей із ушкодженнями лівої легені, яке супроводжувалося зовнішньою і внутрішньо грудною кровотечею, що призвело до масивної крововтрати. Між заподіянням ОСОБА_10 поранення грудей та настанням його смерті існує прямий причиново-наслідковий зв`язок. Незадовго до вступу на стаціонарне лікування ОСОБА_10 вживав алкогольні напої, що підтверджується наявністю у крові трупа етилового спирту в концентрації 2.51 проміллє. Така концентрація етанолу в крові живих осіб за функціональною оцінкою відповідає стану сильного алкогольного сп`яніння. Кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.160-163);

-даними, вказаними у висновку судово-медичного експерта № 75/158/909 від 22 лютого 2018 року, з якого вбачається, що заподіяне ОСОБА_10 проникаюче поранення лівої половини грудей із ушкодженням лівої легені за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, у живих осіб, належить до тяжких тілесних ушкоджень. Решта ушкоджень (садна чола, надрізи та насічки шкіри правої щоки, правої половини епігастральної ділянки та 2-го пальця лівої кисті) мають незначні скороминучі наслідки тривалістю менше 6-ти діб і за цією ознакою у живих осіб кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (т.1, а.с.246-247);

-даними, відображеними у висновку судово-медичного експерта № 75/909 від 29 січня 2018 року, який проводив судово-медичну експертизу за матеріалами кримінального провадження по факту смерті ОСОБА_10 , відповідно до яких встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 форма і розміри рани, довжина раневого каналу; співпадіння метричних характеристик наданого на експертизу клинка ножа із виявленими ушкодженнями, а саме ширина клинка на рівні занурення в тіло із довжиною рани, довжина клинка із довжиною раневого каналу, характер ушкоджень внутрішніх органів по ходу раневого каналу, виявлення на ножі при судово-медичній експертизі, проведеної у відділенні судово-медичної цитології клітин та крові, які цілком можуть належати потерпілому, дають підстави стверджувати, що можливість спричинення поранення грудей саме цим ножем не виключається. Спричинення ОСОБА_10 проникаючого поранення лівої половини грудей із ушкодженнями верхньої і нижньої долей лівої легені за обставин, на які вказувала ОСОБА_7 у протоколі допиту підозрюваної від 4 грудня 2017 року при дії клинка ножа у ліву половину грудей у напрямку зверху до низу, не виключається. Кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.170-175);

-даними, вказаними у висновку судово-медичного експерта від 14 грудня 2017 року №720, яка проводила судово-медичну експертизу рідкої крові ОСОБА_7 , кров останньої належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.176-177);

-даними, зазначеними у висновку судового експерта-імунолога від 28 грудня 2017 року № 722, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів, згідно з якими кров у слідах на спортивних штанах та парі туфель ОСОБА_7 може походити від особи(осіб), для крові якої (яких) властиві виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості належати крові потерпілому ОСОБА_10 . У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від ОСОБА_7 , для крові якої характерний антиген Н як основний за системою АВ0, не виключається (т.1, а.с.178-181);

-даними, зазначеними у висновку судово-медичного експерта цитолога від 5 січня 2018 року № 3, яка проводила судово-медичну експертизу речового доказу(піднігтьового вмісту рук ОСОБА_7 ), відповідно до яких виявлені в піднігтьовому вмісті рук сліди можуть походити в об`єкті 1 від особи (осіб), для крові якої (яких) властивий антиген Н системи АВ0, в тому числі самої ОСОБА_7 , в об`єкті 2 за рахунок змішування клітин ОСОБА_7 та клітин особи (осіб), в крові якої (яких) міститься невластивий для неї антиген А системи АВ0, в тому числі- ОСОБА_10 (т.1, а.с.182-183);

-даними, зазначеними у висновку судово-медичного експерта цитолога від 3 січня 2018 року № 1, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(тампонів змивів речовини бурого кольору), згідно з якими в тампонах змивів речовини бурого кольору (об`єкти 1-4) знайдено кров особи чоловічої генетичної статі. Не виключається походження виявлених слідів від чоловіка (чоловіків), для крові якого (яких) властиві антигени А і Н системи АВ0, в тому числі- ОСОБА_10 (т.1, а.с.184-186);

-даними, зазначеними у висновку судово-медичного експерта цитолога від 3 січня 2018 року № 2, яка проводила судово-медичну експертизу речового доказу(піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 ), згідно з якими в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_10 (об`єкти 1,2) знайдено без`ядерні епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложа, вважається найбільш ймовірним. Крові в цих об`єктах не виявлено (т.1, а.с.187-188);

-даними, зазначеними у висновку судово-медичного експерта цитолога від 5 січня 2018 року № 4, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(тампонів змивів з рук ОСОБА_7 ), відповідно до яких в тампонах змивів з рук ОСОБА_7 (об`єкти 1,2) знайдено епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося через деструктивні зміни в ядрах. При серологічному дослідженні виявлено антиген Н системи АВ0. Виявлені сліди можуть походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген Н системи АВ0, в тому числі ОСОБА_7 (т.1, а.с.189-190);

-даними, зазначеними у висновку судового експерта імунолога від 29 грудня 2017 року № 723, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(пари шкарпеток, вирізки з килима, вилучених під час огляду будинку АДРЕСА_1 ), згідно з якими кров у слідах на парі шкарпеток та вирізці із килима, наданих на експертизу, може походити від особи (осіб), для крові якої (яких) властиві виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_10 (т.1, а.с.190-194);

-даними, вказаними у висновку судового експерта імунолога від 19 січня 2018 року № 6, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(куртки померлого ОСОБА_10 ), згідно з якими виявлені властивості у слідах крові на куртці померлого ОСОБА_10 можуть походити від особи(осіб), групи крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належати крові потерпілого ОСОБА_10 . У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від ОСОБА_7 , для крові якої характерний антиген Н як основний за системою АВ0, не виключається(т.1, а.с.195-198);

-даними, зазначеними у висновку судового експерта імунолога від 22 січня 2018 року № 7, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(кофти спортивного крою померлого ОСОБА_10 ), відповідно до яких виявлені властивості у слідах крові на кофті спортивного крою померлого ОСОБА_10 можуть походити від особи(осіб), групи крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належності крові самому потерпілому ОСОБА_10 . У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від ОСОБА_7 , для крові якої характерний антиген Н як основний за системою АВ0, не виключається (т.1, а.с.199-202);

-даними, відображеними у висновку судового експерта імунолога від 25 січня 2018 року № 5, яка проводила судово-медичну експертизу речових доказів(куртки, жилета, брюк типу «джинси», спортивних штанів, футболки, шапки, пари кросівок померлого ОСОБА_10 ), згідно з якими виявлені властивості у слідах крові на предметах одягу та взуття, а саме: куртці, жилеті, брюках типу «джинси», футболці, шапці та парі кросівок, які належали померлому ОСОБА_10 можуть походити від особи(осіб), групи крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, та можуть належати потерпілому ОСОБА_10 . У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від ОСОБА_7 , для крові якої характерний антиген Н як основний за системою АВ0, не виключається(т.1, а.с.203-207);

-даними, зазначеними у висновку судово-медичного експерта цитолога від 23 січня 2018 року № 6, яка проводила судово-медичну експертизу речового доказу(ножа), згідно з якими виявлені на клинку ножа сліди можуть походити від чоловіка (чоловіків), в крові якого (яких) містяться антигени А і Н системи АВ0, в тому числі ОСОБА_10 (т.1 ,а.с.208-211);

-даними, відображеними у висновку судового експерта від 24 січня 2018 року № 1.4-53/18, який проводив дактилоскопічну експертизу, згідно з якими три сліди папілярних узорів пальців рук, вилучених 4 грудня 2017 року під час огляду будинку АДРЕСА_1 , залишені ОСОБА_7 , один слід пальця руки ОСОБА_10 (т.1, а.с.212-219);

-даними, вказаними у висновку судово-медичного експерта № 1834 від 7 грудня 2017 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_7 при судово-медичній експертизі виявлені синець правого передпліччя, садно правої кисті та синець і садно лівої кисті, які утворились від дії тупих предметів приблизно за 1-2 доби до проведення судово-медичної експертизи, належать до легких тілесних ушкоджень, утворились щонайменше від трьох травмуючих впливів та які не властиві при падінні з висоти власного росту (на площині) (т.1, а.с.248-250);

-даними, зазначеними в акті огляду спеціальної медичної комісії КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» № 517 від 21 грудня 2017 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_7 наркологічних захворювань не виявлено (т.1, а.с.220);

-даними, вказаними у висновку судово-медичного експерта токсиколога № 1867 від 15 грудня 2017 року, який проводив судово-медичну експертизу взірця крові ОСОБА_7 , згідно з якими при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_7 , відібраного медичними працівниками КУТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» 4 грудня 2017 року о 17.30 год. метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено (т.1, а.с.252-253);

-даними, вказаними у висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 1 лютого 2018 року за результатами комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до яких ОСОБА_7 на психічну хворобу на час вчинення злочину 3 грудня 2017 року не страждала, а виявляла стан фізіологічного афекту, не в повній мірі усвідомлювала свої дії та не повною мірою могла керувати ними у момент вчинення кримінального правопорушення 3 грудня 2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення 3 грудня 2017 року ОСОБА_7 перебувала в стані фізіологічного афекту, який суттєво вплинув на її можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення 3 грудня 2017 року за обставин, викладених у постанові, в тимчасовому хворобливому стані, в тому числі стані патологічного сп`яніння, не знаходилась (т.1 а.с.221-223).

Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтримали складений ними висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 1 лютого 2018 року, та суду показали, що ними проводилась стаціонарна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1, під час якої проводились клінічні обстеження ОСОБА_14 , досліджувались матеріали кримінального провадження, бесіди з останньою. Аналіз матеріалів кримінального провадження, показань свідків та дані експериментально-психологічного дослідження дозволив їм зробити висновок, що ОСОБА_7 в період інкримінованого їй злочину знаходилась в стані фізіологічного афекту. Афективна реакція супроводжувалась характерними ознаками звуження свідомості, фрагментарністю сприйняття, з типовою пост афективною астенією і емоційною ареактивністю в перший момент (переживання відчуття розгубленості, байдужості). На запитання представника потерпілого експерт ОСОБА_16 пояснила, що стан алкогольного сп`яніння особи загалом виключає виникнення у неї стану фізіологічного афекту. Однак, при проведенні комплексної судової психолого-психіатричної експертизи брались до уваги дані судово-медичного експерта № 1867 від 15 грудня 2017, який проводив судово-медичну експертизу взірця крові ОСОБА_7 , згідно з яким у крові останньої, відібраної медичними працівниками КУТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня» 4 грудня 2017 року о 17.30 год. метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Також вказаний експерт пояснила, що вона вивчала і виписку № 88 з амбулаторної карти від 4 грудня 2017 року, в якій було вказано, що у ОСОБА_7 виявлено стан алкогольного сп`яніння, яка була надана їй разом із матеріалами кримінального провадження, із бесід, проведених із ОСОБА_7 , вона заперечила наявність у неї алкогольного сп`яніння на час вчинення кримінального правопорушення.

На запитання захисника обвинуваченої експерт ОСОБА_16 пояснила, що кількість спожитих особою алкогольних напоїв може по-різному впливати на виникнення чи невиникнення стану фізіологічного афекту, оскільки це залежить від фізіологічних властивостей людського організму та інших факторів її поведінки.

Враховуючи висновок судово-медичного експерта № 1867 від 15 грудня 2017 року про відсутність у крові ОСОБА_7 спиртів, які б вказували на наявність у неї стану алкогольного сп`яніння та який є належним доказом у вказаному провадженні, дані експериментально-психологічного дослідження психологічного стану ОСОБА_7 , проведені з нею неодноразові бесіди під час її перебування на стаціонарному лікуванні дали змогу зробити їй висновок про виникнення у неї на момент вчинення злочину 3 грудня 2017 року стану фізіологічного афекту.

У судовому засіданні 7 червня 2019 року представник потерпілого заявив клопотання про визнання висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 1 лютого 2018 року за результатами стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та висновку судово-медичного експерта №1867 від 15 грудня 2017, який проводив судово-медичну експертизу взірця крові ОСОБА_7 , неналежними та недопустимими доказами, оскільки в ході проведення психолого-психіатричної експертизи у ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення 3 грудня 2017 року було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою № 88 з амбулаторної карти від 4 грудня 2017 року, згідно з якою у ОСОБА_7 виявлено стан алкогольного сп`яніння (досліджену експертами, однак визнано судом такою, що не може бути доказом у зв`язку із тим, що вона одержана до внесення відомостей про вчинене правопорушення до ЄРДР), однак перед експертами не ставилось питання, чи міг стан алкогольного сп`яніння, в якому перебувала ОСОБА_7 на час вчинення злочину вплинути на виникнення у неї стану фізіологічного афекту, а висновок експерта № 1867 від 15 грудня 2017 року є неповним та проведеним з порушенням порядку дослідження.

Відповідно до ст.85,86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд, дослідивши безпосередньо у судовому засіданні висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 1 лютого 2018 року за результатами стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та висновок судово-медичного експерта № 1867 від 15 грудня 2017 року, який проводив судово-медичну експертизу взірця крові ОСОБА_7 , вважає, що вказані висновки експертів отримані стороною обвинувачення (слідчим та прокурором) у порядку, встановленому ст.69,101,102,242-244 КПК України, тобто на підставі постанов старшого слідчого ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 , старшого слідчого СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 , виконані лікарями- судово-психіатричним експертом та судовим експертом-психологом Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, судово-медичним експертом Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, при наявності підстав, що мають значення для з`ясування обставин у кримінальному провадженні, для яких необхідні спеціальні знання та із використанням необхідних для цих експертиз даних (матеріалів кримінального провадження, даних експериментально-психологічного дослідження, клінічних обстежень, взірців об`єктів дослідження).

Таким чином, вказані висновки експертів є належним чином аргументовані, містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення досліджень, не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти.

Крім того, згідно з ч.5 ст.356 КПК України кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновку експерта має право надати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта, однак представником потерпілого такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлено.

Враховуючи наведене, підстав для визнання висновків експертів від № 60 від 1 лютого 2018 року та № 1867 від 15 грудня 2017 року, недопуситими доказами немає.

Усі інші письмові докази є належними та допустимими доказами, одержані відповідно до вимог КПК України, не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх достовірності, належності та допустимості, зокрема, те, що обвинувачена, будучи в стані фізіологічного афекту, умисно встромила ніж у ліву половину грудей ОСОБА_10 , де містяться життєво важливі органи людини, передбачаючи настання смерті потерпілого, хоча її не бажала, але свідомо припускала, після спричинення ножового поранення потерпілий через нетривалий час помер у лікарні, не прийшовши до свідомості, що підтверджується показаннями самої обвинуваченої, потерпілого, свідків, висновками експертів, беручи до уваги дані протоколів огляду місця події, слідчого експерименту, суд вважає, що характер тілесних пошкоджень, отриманих потерпілим, фактично відповідає обставинам, при яких він їх отримав, і вказує на наявність в обвинуваченої непрямого умислу на умисне вбивство потерпілого в стані сильного душевного хвилювання.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника у тій частині, що вона умисно спричинила ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства з боку останнього, оскільки вони спростовуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні вищевказаними доказами. На думку суду, подані обвинуваченою показання про те, що тривалий час вона із потерпілим спільно проживали, разом працювали за межами України та планували продовжувати спільне сімейне життя не свідчать про відсутність у неї умислу на умисне вбивство потерпілого в стані сильного душевного хвилювання, і вважає їх такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії.

Представником потерпілого у судовому засіданні заявлено клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 із ст.116 КК України на ч.2 ст.121 КК України.

Суд вважає, що таке клопотання не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи те, що представник потерпілого просить змінити кваліфікацію дій обвинуваченої на ч.2 ст.121 КК України, яка погіршує її становище, суд у такому випадку не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті.
За таких обставин підстав для зміни ОСОБА_7 правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.2 ст.121 КК України немає.
Таким чином, беручи до уваги наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ознаками ст.116 КК України, як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства з боку потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують покарання, наступні обставини, як з`явлення із зізнанням, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Органом досудового розслідування визнано такою, що обтяжує покарання обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Однак, суд вважає, що вказана обставина підлягає виключенню, оскільки згідно з висновком судово-медичного експерта № 1867 від 15 грудня 2017, який проводив судово-медичну експертизу взірця крові ОСОБА_7 , у крові останньої спиртів, які б вказували на наявність у неї стану алкогольного сп`яніння, не виявлено, а показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , родичів потерпілого, про те, що ОСОБА_7 на час вчинення злочину вживала алкогольні напої, на думку суду, не є достовірними та об`єктивними доказами встановлення в останньої стану алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи в сукупності наведені обставини, що помякшують покарання, враховуючи особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується, несудима, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, думку потерпілого, який вважає, що ОСОБА_7 заслуговує на суворе покарання, передбачене законом, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не бере до увагу характеристику обвинуваченої за місцем роботи, оскільки така характеристика не містить необхідних реквізитів юридичної особи, з якою у неї існують трудові відносини, тобто реквізитів належного письмового документа.

Потерпілим ОСОБА_4 , цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення із обвинуваченої в їх користь по 300 000 грн. кожному моральної шкоди, який підлягає частковому задоволенню. Зокрема, суд враховує характер кримінального правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань, яких зазнали потерпілийта цивільний позивач внаслідок вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, від якого вони втратили близьку їм людину- рідного брата та сина, поведінку завдавача шкоди, яка спільно проживала із потерпілим, щиро покаялась, виходячи з принципу розумності та справедливості, та тієї обставини, що розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий та цивільний позивач у зв`язку із порушенням його прав, вважає, що з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід стягнути по 100 000 грн. моральної шкоди кожному.
Провадження у справі за позовом цивільного позивача ОСОБА_4 про стягнення із обвинуваченої в його користь 300 000 грн. моральної шкоди, закрити у зв`язку із його смертю на підставі ч.5 ст.128 КПК України, п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, та призначити їй покарання:

за ст.116 КК України 3 (три) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 100 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 100 000 грн. моральної шкоди.

Провадження у справі за позовом цивільного позивача ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_7 в його користь 300 000 грн. моральної шкоди, закрити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня її затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_7 в користь Державного бюджету України 1001 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ дактилоскопічної експертизи від 24 січня 2018 року № 1.4-53/18.

Речові докази у провадженні: ніж, вирізку з килима, змиви речовини бурого кольору, папілярні візерунки рук, змиви рук, зрізи вільних країв нігтьових пластин рук ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази у провадженні: куртку, футболку, кофту, кросівки, штани джинсові із ременем, штани спортивні, шкарпетки, шапку спортивну, безрукавку потерпілого ОСОБА_10 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Речові докази у провадженні: штани, светр, гумові тапочки, які належать ОСОБА_7 та зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 .

На вирок може бути апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча