Справа № 602/77/15-к
Провадження № 1-кп/602/1/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінального провадження №0000176 від 8 липня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

В провадженні Лановецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0000176 від 8 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України.
Під час розгляду даної справи по суті захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими, а саме фактичні дані, процесуальними джерелами яких є протокол, складений 17.10.2019 року слідчим ОСОБА_7 за результатами здійснення тимчасового доступу до речей і документів і CD-R - диск до нього. Своє клопотання захисник мотивує тим, що вказані матеріали не були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України. Крім того, тимчасовий доступ було здійснено слідчим ОСОБА_7 , який під час судового розгляду даного кримінального провадження був допитаний, як свідок, у зв`язку з чим, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.77 КПК України, він не мав права у подальшому брати участь в даному кримінальному провадженні, як слідчий і підлягав відводу. Також, вказаний тимчасовий доступ було здійснено 17 жовтня 2019 року на підставі ухвали Лановецького районного суду від 22 травня 2019 року, тобто після закінчення строку дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав і просив суд його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив і пояснив, що відомості, які містяться в протоколі тимчасово доступу до речей і документів з додатками на CD-R диску не могли бути відкриті стороною обвинувачення стороні захисту, оскільки сторона обвинувачення не володіла до моменту надходження цих матеріалів до суду та не володіє ними на цей час. Крім того, слідчий ОСОБА_7 допитувався в даному кримінальному провадженні в якості свідка щодо ходу проведення окремих слідчих (процесуальних) дій, а не щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим у нього не було і не могло бути жодної заінтересованості щодо результатів проведення тимчасово доступу до речей і документів. Також, ухвала суду про дозвіл на тимчасовий доступ не містить застережень про необхідність її виконання до певного строку.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.
Ухвалою Лановецького районного суду від 22 травня 2019 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю вилучення фотоіллюстрації в електронному вигляді, зробленої під час огляду місця пригоди від 08.07.2014 року, проведення автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз по вказаному кримінальному провадженні, в тому числі №5-608/14 від 29.11.2014 року, №5-607/14 від 30.11.2014 року, які зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою АДРЕСА_1 .

З протоколу тимчасово доступу до речей і документів від 17 жовтня 2019 року вбачається, що він був здійснений слідчим ОСОБА_7 на підставі ухвали Лановецького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2019 року.

Згідно з положеннями ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Згідно ч.2 ст.333 КПК України особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасово доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому ст.290 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч вимогам частин 3 і 12 ст.290 та ч.2 ст.333 КПК України до передачі до суду отриманих внаслідок здійснення тимчасового доступу матеріалів, зокрема протоколу, опису та диску, сторона обвинувачення стороні захисту їх не відкрила.

Згідно з протоколом тимчасовий доступ був здійснений старшим слідчим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , який під час судового розгляду даного кримінального провадження був допитаний судом як свідок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.
У зв`язку з цим, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст.77 КІЇК України, він не мав права у подальшому брати участь у даному кримінальному провадженні як слідчий і підлягав відводу.
Згідно з вимогами ч.2 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

В силу вимог п.7 ч.1 ст.164 КПК України строк дії ухвали, слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Таким чином, строк дії ухвали суду від 22 травня 2019 року закінчився ще 22 червня 2019 року.

Із протоколу, складеного слідчим ОСОБА_7 вбачається, що тимчасовий доступ до речей і документів було здійснено ним 17 жовтня 2019 року, тобто після закінчення строку дії ухвали.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В силу вимог п.1 ч.2 ст.87 суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов.

Саме таким істотним порушенням вимог п.1 ч.2 ст.87 КПК України є здійснення тимчасового доступу без чинного на момент цього здійснення дозволу суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 05.10.2012 року №223-1446/0/4-12 «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» вказав, що суд, встановивши очевидну недопустимість доказу, тобто отримання його у порядку, не встановленому КІІК чи з його порушенням, визнає відповідно до ч. 2 ст. 89 КІІК такий доказ недопустимим та припиняє його дослідження в судовому засіданні.
Конституційний Суд України у рішенні №12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обгрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб.
Враховуючи, що тимчасовий доступ до речей і документів здійснений без чинного на час цього здійснення попереднього дозволу суду, неуповноваженою на те особою, а матеріали, отримані за результатами вказаної процесуальної дії до надання їх суду в установленому законом порядку не відкриті стороні захисту, суд вважає за необхідне визнати очевидно недопустимими доказами фактичні дані, процесуальними джерелами отримання яких є протокол, складений 17.10.2019 року слідчим ОСОБА_7 за результатами здійснення тимчасового доступу до речей та документів і CD-R - диск до нього.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.84, 86, 87, 89, 220, 290, 333 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати очевидно недопустимими доказами фактичні дані, процесуальними джерелами яких с протокол, складений 17.10.2019 року слідчим ОСОБА_8 за результатами здійснення тимчасового доступу до речей та документів і CD-R диск до нього.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1