Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 533/88/19
Провадження №1-кп/542/135/19
В И Р О К
іменем України

08 жовтня 2019 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000378 від 19.12.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козельщина, Козельщинського району, Полтавської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.12.2018 року близько 22 години 00 хвилин на вулиці Остроградського, неподалік перехрестя вулиць Дружби Остроградського в селищі Козельщина, Полтавської області, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка. В ході якої ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар лівою долонею руки у область лівої вушної раковини та пальцями рук хапав за ліве передпліччя ОСОБА_4 , чим самим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: синців на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя в кількості трьох, які згідно висновку експерта № 948 від 21.12.2018 року, утворились від тупих твердих предметів, імовірно всього в результаті стискання рук нападаючого під час захвату лівого передпліччя потерпілої про, що свідчать характер і локалізація тілесних ушкоджень, можливо в указаний термін і при вказаних підекспертною обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; а також синців на лівій вушній раковині з переходом на ліву завушну ділянку, які, згідно висновку експерта № 948 від 21.12.2018 року, утворились від одноразової дії тупого твердого предмету, індивідуальна властивість якого в ушкодженні не відтворилась, не виключена можливість, що від удару рукою, можливо в указаний термін і при вказаних під експертною обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до легких ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав в повному обсязі; цивільний позов, пред`явлений потерпілою ОСОБА_4 не визнав в повному обсязі.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 16.12 2018 року він разом з ОСОБА_4 був на святкуванні дня народженні. При цьому вони домовлялися про те, що будуть йти додому після уходу батьків. Після 22 год. він став говорити ОСОБА_4 про те, що пора збиратися додому, оскільки він був стомлений та хотів відпочити. Ольгу він просив декілька разів, але вона не хотіла йти, при цьому сварки між ними не було. Зібравшись та вийшовши з кафе, він зателефонував таксистові та домовився про те, щоб він чекав на їх перехресті. Й вони направилися в сторону перехрестя. Позаду них ніхто не йшов, він нікого не бачив. Вони говорили на підвищених тонах, однак він нікого не бив. В машині сварки також не було. Приїхавши додому, між ними почалися непорозуміння. Він, щоб не допустити конфлікту, пішов до себе додому. 17.12.2018 року вони продовжували святкувати день народження та були разом з ОСОБА_4 у кумів. Звідки їх забирав його знайомий ОСОБА_9 , який завозив його ще по запчастини. Коли він повернувся додому, він почув що ОСОБА_4 телефонувала своєму колишньому чоловіку. Після чого приїхала патрульна машина та її відвезли до колишньої свекрухи. Він же почекав близько 10 хвилин, після чого пішов до себе додому й з того часу з ОСОБА_4 більше не зустрічався.

На питання учасників процесу показав, що ОСОБА_10 була присутня 16.12.2018 року в кафе на святкуванні дня народження, однак він не бачив, щоб вона йшла за ними по дорозі, коли вони йшли до таксі; словесний конфлікт з ОСОБА_4 виник через те, що вона не хотіла йти додому; тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не завдавав, звідки вони з`явилися він не знає, але припускає що можливо вона їх отримала в інший день 17-19 грудня 2018 року. Чого саме ОСОБА_4 обмовляє його він не знає, вважає, що таким чином вона хоче заробити грошей. Оскільки потім вона просила гроші в розмірі 130 тис. грн., потім 70 тис. грн. Будь-яких проблем фінансового характеру у неї не було, гроші їй не були потрібні, оскільки він їй ні в чому не відмовляв, фінансово утримував сім`ю, освідчився, до її дитини відносився як до своєї.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджують ті обставини, що 16.12.2018 року він разом з ОСОБА_4 знаходились в кафе на святкуванні дня народження, повертаючись додому близько 22 год. між ними відбувся словесний конфлікт.

Невизнання своєї вини та заперечення проти завдання ОСОБА_4 будь-якого тілесного ушкодження 16.12.2018 року, суд вважає способом захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки такі доводи спростовані сукупністю досліджених судом доказів.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що перебувала з обвинуваченим в фактичних шлюбних відносинах з 08.05.2017 року. 16 грудня 2018 року вона разом з ОСОБА_5 пішли на святкування дня народження її хрещеника. Де, після вживання алкоголю ОСОБА_5 приревнував її до кума та між ними почалася сварка. Підійшовши до неї він кинув їй в обличчя шубу. Після чого вони пішли додому. По дорозі додому ОСОБА_5 ображав її, вона йшла попереду та мовчала. Потім ОСОБА_5 вдарив її долонею руки по обличчю, схопив за шубу розгорнув обличчям до себе та хапав за передпліччя руки, від чого у неї залишилися синці. Коли ці події побачив її син, то почав плакати. Позаду йшла її подруга ОСОБА_10 та, побачивши, що ОСОБА_5 завдав їй удари, вона закричала. Дійшовши до перехрестя під`їхало таксі й вони сіли в автомобіль та поїхали додому. Дома ОСОБА_5 продовжував сварку, але не бив її. Потім він пішов з будинку у невідомому напрямку та дома не ночував. Зранку 17.12.2018 року ОСОБА_5 привезли додому напідпитку та він почав її штовхати і висловлюватися нецензурно. Через що вона пішла до своєї подруги. Ввечері вона та ОСОБА_5 були на вечері у кумів. У друзів конфліктів не виникало, після чого вони пішли додому. Повернувшись додому знову виникла сварка.

На питання учасників процесу показала, що 16 грудня 2018 року близько 22 години ОСОБА_5 їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому вухові та синців на лівій руці від пальців рук; при цьому лівою долонею він завдав удар в область обличчя, після чого схопив за передпліччя розгорнув до себе, від чого залишились синці від пальців руки; на перехресті вулиць Дружби та Остроградського вона, її син ОСОБА_11 та ОСОБА_5 сіли в таксі та поїхали до додому за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 перебував в будинку близько 15-20 хвилин, а після чого пішов. 17.12.2018 року близько 10 год. ОСОБА_5 привезли додому в стані алкогольного сп`яніння. В 10 год. 30 хвил. вона пішла до своєї подруги ОСОБА_12 . Близько 17 год. в цей же день вона, її подруга ОСОБА_13 із своїм співмешканцем та ОСОБА_5 пішли до кумів ОСОБА_14 на вечерю. Назад додому вони повертались на автомобілі знайомого ОСОБА_5 . Приїхавши додому між нею та ОСОБА_5 знову виник конфлікт. Пізніше на прохання її колишнього чоловіка приїхали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є працівниками поліції, та близько 20 год. відвезли її до колишньої свекрухи, де вона перебувала до ранку. Нікому з них вона не говорила про те, що її побив ОСОБА_5 , оскільки їй було соромно.

З 6-30 год. до 21-15 год. 18.12.2018 року та 19.12.2018 року вона була на роботі. В поліцію з приводу завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вона звернулась 19.12.2018 року. Вона чекала, що він попросить у неї вибачення, однак він лише погрожував їй. Вважає, що удари ОСОБА_5 завдав їй через ревнощі.

При цьому показання потерпілої щодо механізму завдання їй удару ОСОБА_5 також підтверджується протоколом слідчого експерименту від 27.12.2018 року.

Так, під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 згідно з даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 27.12.2018 року з фототаблицею до нього ( а.п. 98-102), ОСОБА_4 надавала показання та продемонструвала як ОСОБА_5 наніс один удар лівою долонею руки в область лівої вушної раковини та пальцями рук хапав за її ліве передпліччя.

При цьому, даними висновку експерта № 7 від 03.01.2019 року стверджується, що вказані ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту 27.12.2018 року, показання за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень, що мало місце 16.12.2018 року, не суперечать обєктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі (а.п.103).
Так, показання потерпілої ОСОБА_4 підтверджують ті обставини, що 16.12.2018 року вона разом з ОСОБА_5 знаходились в кафе на святкуванні дня народження її хрещеника, де між ними почалась сварка. Повертаючись додому близько 22 год., на ділянці дороги від кафе до перехресття вулиць Дружби Остроградського в селищі Козельщина, де вони сіли в автомобіль, ОСОБА_5 наніс їй один удар лівою долонею руки в область обличчя (удар прийшовся в ліве вухо) та пальцями рук хапав за ліве передпліччя.
Факт завдання 16.12.2018 року ОСОБА_5 удару ОСОБА_4 в область голови та хапання її за ліву руку в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що 16 грудня 2018 року вона, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були на святкуванні дня народження. Близько 22 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали збиратися додому. При цьому ОСОБА_5 , схопивши одяг, кинув його ОСОБА_17 в обличчя. Побачивши це все вона, ОСОБА_12 , вирішила йти за ними. Вона йшла за 40-50 метрів позаду від них, чула, що вони розмовляли на підвищених тонах, але самої розмови вона не чула. Вона бачила як ОСОБА_5 обійшов ОСОБА_4 , схватив її за ліву руку та лівою рукою вдарив в область голови. Вона закричала: « ОСОБА_18 , що ти робиш?» В цей час під`їхало таксі. ОСОБА_4 сказала їй, що в них все нормально. Вона ж зупинилася, бачила як під`їхав автомобіль (він був чорного кольору), як вони сіли в автомобіль та поїхали, біля неї автомобіль не проїжджав, водій її не бачив. Автомобіль їхав з гори зі сторони траси до перехрестя, а удари ОСОБА_5 наносив на ділянці дороги до перехрестя. Було темно, однак горіли ліхтарі та вона чітко бачила, як ОСОБА_5 наносив удари.

На питання учасників показала, що ОСОБА_5 проявляв агресію й до дитини ОСОБА_19 . Побиття ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже було не вперше, близько року тому ОСОБА_5 піднімав на неї руку. На святкуванні дня народження конфлікту між ними вона не помітила. Конфлікт почався близько 22 год., коли вони почали збиратися йти додому, й ОСОБА_5 кидав ОСОБА_4 одяг в обличчя. 16.12.2018 року день народження святкували в кафе по вул. Радянській (Красноградській); на другий день після конфлікту, тобто 17.12.2018 року вона розмовляла з ОСОБА_20 по телефону. Вона сказала, що ОСОБА_5 не ночував вдома, а коли повернувся, то поводив себе агресивно, кричав, розбив її телефон. Ввечері 17.12.2018 року вони продовжували святкувати день народження у батьків дитини, там були присутні й ОСОБА_4 з ОСОБА_5 . ОСОБА_4 скаржилась на те, що в неї болить вухо та за вухом, на руках були синці, де точно вона не пам`ятає. ОСОБА_4 говорила, що мовчить, оскільки боїться, так як ОСОБА_5 погрожував їй, що вб`є, задушить, спалить хату. Знає, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ввечері 17.12.2018 року виник конфлікт, ОСОБА_4 телефонувала колишньому чоловіку, який, напевно, викликав поліцію, й її відвезли до її колишньої свекрухи. З приводу чого був конфлікт вона не знає, оскільки ОСОБА_4 їй не говорила. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали разом близько півтора року. ОСОБА_5 вживав алкоголь, агресивно поводився по відношенню до дитини, не працював. З її участю проводився слідчий експеримент через декілька днів після вказаних подій, все, що вона розповідала та демонструвала є правдою та відповідає дійсності.

Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 згідно з даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 28.12.2018 року з фототаблицею до нього ( а.п.104-108), ОСОБА_12 надавала показання та продемонструвала як ОСОБА_5 наніс один удар лівою долонею руки в область лівої вушної раковини та пальцями рак хапав за ліве передпліччя ОСОБА_4 .

При цьому, даними висновку експерта № 8 від 03.01.2019 року стверджується, що вказані ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту 28.12.2018 року, показання за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що мало місце 16.12.2018 року, не суперечать обєктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі (а.с.109).
Доводи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_12 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що були дані нею в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту на досудовому слідстві різняться між собою, суд вважає непереконливими, оскільки показання щодо завдання удару обвинуваченим є послідовними та узгоджуються між собою щодо обставин вчиненого злочину. Так, потерпіла в судовому засіданні чітко пояснила, що бачила як ОСОБА_5 схватив ОСОБА_4 за ліву руку та лівою рукою вдарив в область голови, а також підтвердила, що за її участю проводився слідчий експеримент, та обставини події 16.12.2018 року вона пам`ятала краще саме під час проведення слідчого експерименту 28.12.2018 року.

Висновками судово-медичної експертизи № 948 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя в кількості трьох, які утворились від тупих твердих предметів, імовірно всього в результаті стискання рук нападаючого під час захвату лівого передпліччя потерпілої про, що свідчать характер і локалізація тілесних ушкоджень, можливо в указаний термін і при вказаних підекспертною обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; а також синців на лівій вушній раковині з переходом на ліву завушну ділянку, які утворились від одноразової від дії тупого твердого предмету, індивідуальна властивість якого в ушкодженні не відтворилась, не виключена можливість, що від удару рукою, можливо в указаний термін і при вказаних підекспертною обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. (а.п. 96-97)

Висновки зазначеної вище експертизи не є суперечливими, вони узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 щодо локалізації та механізму утворення легких тілесних ушкоджень у потерпілої, та підтверджують той факт, що ОСОБА_5 ударом рукою та стисканням рук заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 , якими спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про його непричетність до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій.

Показання обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_12 щодо того, що на перехресття вулиць Дружби Остроградського в селищі Козельщина, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сіли в автомобіль підтвердив свідок ОСОБА_21 , який в судовому засіданні показав, що йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив підвезти їх. На зупинці «Дитяча» він забрав ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та хлопчика та відвіз додому на вулицю Зоряну. Будь-яких сварок при ньому між ними не було, вони їхали мовчки. Свідка ОСОБА_22 він не бачив, на ділянці дороги було темно.

Той факт, що свідок ОСОБА_21 не бачив ОСОБА_12 не протирічить показанням свідка ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_23 в тій частині, що вона, ОСОБА_12 , йшла з кафе за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки свідок ОСОБА_21 під`їжджав на автомобілі з іншої сторони ніж йшла ОСОБА_12 , близько до автомобіля вона не підходила, повз неї він не проїжджав.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 є її рідним братом. З ОСОБА_4 вона знайома близько 2 років, вважає, що вона дуже запальна, залежна від чужої думки, підпадає під вплив оточуючих, може вчиняти сварки. ОСОБА_5 же стриманий, в конфліктних ситуаціях мовчить. Свідком конфлікту, що стався між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вона не була. Однак ОСОБА_5 говорив їй, що він ОСОБА_4 не бив.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 є його другом, він порядний, нікого не ображає, вважає, що він не міг побити жінку. ОСОБА_4 же може образити, нагрубити. За фактом завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, він вважає, що ОСОБА_5 не міг такого вчинити. ОСОБА_5 розповідав йому, що між ним та потерпілою стався конфлікт, вони посварились, однак проте що завдавав удари не говорив. Крім того, на другий день, після ймовірного побиття, близько 22 год. він бачив ОСОБА_4 біля магазину «Оптовичок», вона сиділа на лавочці на спілкувалася з людьми, синців у неї він не бачив.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є його сусідами, проживали разом близько півтора роки, скандалів між ними не було. ОСОБА_5 в подальшому хотів одружитися на ОСОБА_4 . ОСОБА_5 розповів йому про те, що ОСОБА_4 звернулась до поліції із заявою про завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Він же вважає, що ОСОБА_5 не міг побити потерпілу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 17.12.2018 року близько 19-20 год. він на прохання ОСОБА_5 відвіз його та ОСОБА_4 з АДРЕСА_3 . В автомобілі сварок між ними не було, будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 він не бачив.

Так, показання вказаних свідків не спростовують заподіяння ОСОБА_5 . ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, оскільки жоден з вказаних осіб не був очевидцем подій 16.12.2018 року,

Той факт, що за показаннями свідків ОСОБА_25 , який бачив ОСОБА_4 на наступний день після подій 16.12.2018 року, та ОСОБА_9 , який 17.12.2018 року підвозив на автомобілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони не бачили тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , не спростовує їх наявність, враховуючи їх локалізацію: вушна раковина з переходом на завушну ділянку та середня третина передпліччя, а також зимову пору року та, відповідно те, що вказані частини тіла знаходяться під одягом.

Свідок ОСОБА_27 в судове засідання не з'явився, судом вживались заходи щодо його виклику в судове засідання шляхом надіслання судових повісток (а.п. 68,94). Стороною захисту його явку в судове засідання забезпечено не було, в подальшому не наполягали на його виклику. Пояснення же, що складено від його імені (а.п. 121) суд до уваги не приймає, оскільки вважає такий доказ недопустимим.

Так, відповідно до ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. При цьому суд, відповідно до ч.4 ст.225 КПК України, може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченого ст.225 цього Кодексу.

Надана стороною захисту план-схема заміру відстані між місцем знаходження свідка ОСОБА_12 та місцем посадки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в таксі суд вважає, суд також вважає недопустимим доказом, оскільки ані свідок ОСОБА_12 , а ні потерпіла ОСОБА_4 не приймали участь в її складанні. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заперечувала проти відомостей, які в ній містяться. Так, на вказані план-схемі відсутні дати її складання, ким саме вона була складена, а наявні лише підписи захисника та обвинуваченого, який в судовому засіданні взагалі заперечував факт знаходження свідка ОСОБА_12 при вказаних подіях.

Щодо доводів сторони захисту про можливість завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 в інший день: 17-19 грудня 2018 року, судом встановлено таке.
Так, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.12.2018 року потерпіла з такою заявою звернулась 19.12.2018 року. При цьому потерпіла зазначала у своїй заяві про те, що тілесні ушкодження їй спричинив ОСОБА_5 саме 16.12.2018 року.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що звернулась до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення через декілька днів після завдання тілесних ушкоджень, оскільки чекала, що ОСОБА_5 попросить у неї вибачення, а також боялась його.
Дані про будь-які конфлікти у ОСОБА_4 з іншими особами в вказаний період матеріали справи не містять.
Таким чином суд вважає, що така позиція сторони захисту є непереконливою, та такою, що спростовується показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_12 щодо дати та часу завдання тілесних ушкоджень, що узгоджується з даними судово-медичної експертизи №948 про те, що можливо утворення виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в указаний нею термін, тобто 16.12.2018 року близько 22 год.
Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_12 , яка є очевидцем злочину, могли обмовити ОСОБА_5 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження немає. Так, на питання суду щодо мотивів чи причин з яких ОСОБА_4 , на думку обвинуваченого, може обмовити його, ОСОБА_5 пояснив, що тим самим вона, ОСОБА_4 , намагається заробити гроші. Однак такі доводи обвинуваченого суд вважає неспроможними, оскільки доказів того, що потерпіла просила в нього гроші в розмірі 70 чи 130 тис. грн., надано не було, з цього приводу до правоохоронних органів ОСОБА_5 не звертався. Будь-яких проблем фінансового характеру, що були пов'язані з необхідністю отримання певної суми грошей, за поясненнями самого ОСОБА_5 у потерпілої не було. За його словами він фінансово утримував сімю та ні в чому не відмовляв ОСОБА_4 . Крім того доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 переслідує мету збагачення спростовує й той факт, що ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а не в тих розмірах про які зазначав ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв злочин, який згідно зі ст. 12 ч. 2 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений раніше не судимий, злочин вчинив вперше, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; перебуває у складі підрозділу Козельщинська сотня відокремленого структурного підрозділу «Полтавський крайовий осередок МГО «Українське козацтво», де характеризується позитивно; згідно з висновком органу пробації, виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе; при цьому ризик небезпеки для суспільства та ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінені як середні.

Враховуючи наведене, а також ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції ст.125 ч.1 КК України, яке буде необхідним то достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у фізичному болю, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року ,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, потерпіла ОСОБА_4 , посилалась на те, що моральна шкода виразилася в переживаннях з приводу побиття її ОСОБА_5 , вона відчуває страх, побоюється помсти зі сторони ОСОБА_5 ; її постійно турбують головні болі, вона погано спить, стала нервово збудженою; крім того синець на лівій вушній раковині дуже довго не сходив, й колеги по роботі та відвідувачі магазину за місцем її роботи насміхались над нею. Також про те що сталося дізнались її знайомі та друзі, що викликало багато пліток щодо неї, через шо постраждала її репутація. Крім того вона була змушена протягом строку досудового розслідування з`являтися до поліції, давати показання, приймати участь в слідчому експерименті, в результаті чого знову й знову переживала те, що з нею сталося.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінюючи доводи потерпілої ОСОБА_4 , викладені нею у якості обгрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного злочину потерпіла дійсно зазнала моральних, душевних страждань, що полягають у душевних переживаннях та стресі, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, перенесеному фізичному болю, відчуття болю, враховуючи локалізацію отриманих тілесних ушкоджень, що потребує часу на відновлення свого психоемоційного стану, потерпіла обґрунтовано відчувала, через дії обвинуваченого образу, суд дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн., що відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.
Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1