Номер провадження: 11-сс/813/874/19
Номер справи місцевого суду: 522/8291/19 1-кс/522/7414/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одесивід 16.05.2019 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001087від 14.05.2019 року,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартоюстроком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12.07.2019 року, з визначенням застави у виді 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134470 (сто тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят) гривень щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чімішлія, РМ, громадянки Молдови, перебуваючої у цивільному шлюбі, з неповною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без певного місця проживання, раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001087внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що вона, 14.05.2019 року приблизно о 12:20 годин, разом із ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 1-Б, в ресторані швидкого харчування «McDonald`s», побачили біля каси раніше незнайому їм особу ОСОБА_11 , у якої на лівому плечі висів рюкзак рожевого кольору, у відділенні якого знаходився належний їй мобільний телефон марки «iPhone 7», в корпусі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора «lifecell» - НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 . Побачивши вказане майно у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 прослідувала за потерпілою ОСОБА_12 на вулицю, знаходячись біля виходу із приміщення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, відкрила відділення рюкзака потерпілої та дістала звідти мобільний телефон марки «iPhone 7», в корпусі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора «lifecell» - НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , передала його ОСОБА_8 , та вони разом почали рухатись в бік виходу з території ресторану швидкого харчування «McDonald`s».
В цей момент злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були викриті потерпілою ОСОБА_12 , яка почала кричати останнім, щоб ті зупинилися та повернули викрадений мобільний телефон. Усвідомлюючи, що факт вчинення ними крадіжки майна виявлено потерпілою, не припинили свою злочинну діяльність стали втікати з місця вчинення злочину. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відкрито викравши майно потерпілої отримали реальну початкову можливість розпорядитись ним як власним, чим завершили вчинення злочину. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були затримані працівниками поліції на відстані приблизно 50 м від місця вчинення злочину. Таким чином, дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розпочаті, як таємне викрадення чужого майна, переросли у пограбування.
14.05.2019 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України були внесені до ЄРДР за №0001087, та того ж дня ОСОБА_8 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
15.05.2019 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2019 року клопотання слідчого задоволено та підозрюваній ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 12.07.2019 року, з визначенням застави у розмірі у виді 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134470 (сто тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят)гривень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на необґрунтованість підозри та незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, які обумовлюють обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкістю покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, вік та стан її здоров`я.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, в межах визначених ст.182 КПК України.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протокол затримання особи; протоколи допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; протокол огляду предмету, а саме записи з камер внутрішнього відеоспостереження, розташованих у приміщенні ресторану швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; постанова про долучення до кримінального провадження речових доказів; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; повідомлення про підозру; та інші матеріали кримінального провадження в сукупності,на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри та вважаючи доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, необгрунтованими, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останній підозри у вчиненні інкримінованих їй дій.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою, який не перевищує розмір застави, встановлений положеннями п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Слідчий суддя правильно вирішив, що застава в межах розмірів, зазначених в п.3 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків. Стороною захисту не надано будь-яких доказів, які вказують на відсутність ризиків.
На думку апеляційного суду, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, доводи захисника щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2019 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001087від 14.05.2019 року відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4