ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 191/3/19 (пр. № 1-кп/201/542/2019), відомості про яке 12 грудня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 12 грудня 2018 року близько 09.40 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прибув до магазину «Брусничка» № 03140 ТОВ «Український Рітейл», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Гагаріна, 21, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу з вітрини магазину взяв товар, тим самим, таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Український Рітейл», а саме: лопатку Святкову к/в «Фарро», в/г, в/у, 2,232 г, вартість якої складає 48 гривень 30 копійок, лікер «CAROLANS», об`ємом 0,5 літрів, вартість якого складає 465 гривень 50 копійок, а всього на суму 504 гривень 80 копійок. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, закінчити злочин не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками магазину за касовою зоною біля виходу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин, передбачених ст. 66 КК України. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, причинам, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, даним про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують його покарання, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про те, що призначення саме такого покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, індивідуалізації і співмірності покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ викрадене майно залишити за належністю ТОВ «Український Рітейл».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1