У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців.
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , залишено без задоволення, вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_4 залишено без зміни.
Як установлено судами, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 30 квітня 2017 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у спальній кімнаті в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою реалізації своїх дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, свідомо передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 , шкіряним ременем стискав шию потерпілої, а після того, як остання спромоглась вирвати ремінь у нього з рук, продовжував здавлювати шию однією рукою, при цьому закриваючи рот іншою рукою, оскільки вона кликала на допомогу. Такими умисними діями обвинувачений спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді садна носу, крововиливу правого плеча, крововиливу шиї зліва, вчинивши закінчений замах на вбивство ОСОБА_6 , але вказаний злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме у зв`язку з втручанням дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , яка зупинила його від подальших насильницьких дій стосовно потерпілої.
У касаційній скарзі засудженим ОСОБА_4 викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2018 року стосовно нього та подальшого направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав істотного порушення судами вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, засуджений заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.
Що стосується клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, то суд касаційної інстанції зазначає таке.
Засуджений ОСОБА_4 вказує, що 08 серпня 2019 року отримав копії судових рішень, які були йому направлені Новокаховським районним судом Херсонської області. Належного підтвердження отримання засудженим копій судових рішень в інший час немає.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Отже, засуджений вказав об`єктивні причини, які перешкодили йому оскаржити судове рішення в передбачений законом строк, а відтак колегія суддів вбачає підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_4 у замаху на умисне вбивство, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким надано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи засудженого ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам захисника ОСОБА_5 , в інтересах засудженого, про порушення кримінального процесуального закону, в тому числі, права ОСОБА_4 на захист при збиранні, дослідженні доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості засудженого, визнано апеляційним судом неспроможними.
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_4 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело, на його думку, до суворості призначеного покарання, суд касаційної інстанції зазначає, що положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Судами при призначенні покарання ОСОБА_4 повною мірою враховано обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку, відсутність пом`якшуючих обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, його наслідки, ставлення засудженого до вчиненого злочину, який не визнав себе винним та не розкаявся дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, періодично зловживає спиртними напоями, не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 19.11.2007 року, з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та призначено йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України , яке є за своїм видом та розміром справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2018 року задовольнити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 липня 2018 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2