Дата документу 06.11.2019 Справа № 320/1600/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1719/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1600/19
Категорія ст. 164 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 30.08.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 164 КК України, засуджений до 100 годин громадських робіт. Знятий з обліку Мелітопольського відділу пробації по відбуттю призначеного покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вказує, що свою провину в у пред`явленому звинуваченні він визнав повністю і надав покази, що дійсно, у період часу з 02.02.2017 року по 01.02.2019 року не працевлаштувався, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав у результаті чого утворилася заборгованість на загальну суму 16 412 грн. Але на теперішній час він працевлаштувався і працюює ТОВ «Світ Трейдінг» на посаді експедитора. З періоду 28.03.2019 року по теперішній час із заробітної плати відраховано аліментів на загальну суму 7 965,50 грн. у тому числі борг по аліментам 3 820, 54 грн. Таким чином він зробив позитивні висновки з приводу ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини і запевнив суд, що у подальшому не буде допускати ухилення від сплати аліментів. Борг у сумі 8 447 грн. він зобов`язався сплатити у найкоротший термін. Він не згоден з висновком суду щодо того, що він є суспільно небезпечною особою, не прийняв заходів до працевлаштування і може в подальшому продовжувати скоювати аналогічні злочини. Просив суд не позбавляти його волі, оскільки за таких обставин він втратить роботу і заборгованість по аліментам буде зростати. Просить суд скасувати вирок та постановити новий, яким призначити йому покарання без застосування позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисників, обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які підтримав апеляційну скаргу; прокурора, потерпілу, представника потерпілої, які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 місяців арешту.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, обвинувачений ОСОБА_6 , згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, виконавчий лист № 2-2098/2009 р. від 13.04.2009 зобов`язаний до виплати аліментів на користь ОСОБА_12 , на утримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2009 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак ОСОБА_6 , після притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, в період часу з 02.02.2017 по 01.02.2019 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), платежі не сплачував. Будучи працездатним, заходів щодо працевлаштування не вживав, будь якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надав. В результаті систематичної невиплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у ОСОБА_6 утворилась заборгованість перед ОСОБА_12 у розмірі 16412 гривень, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 164 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 164 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому занадто суворого покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертається увага судів на те, що висновки суду з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді арешту строком на 6 місяців судом було враховано, що останній вчинив злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який щиро покаявся, його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню обставин в кримінальному проваджені.
Між тим, доводи суду про те, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), належних висновків не зробив, заходів для працевлаштування не прийняв і знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, що характеризує його, як суспільно небезпечну особу, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, вчинення особою діяння, раніше судимою злочин, передбачений цією статтею, не може бути ще раз враховано при призначені їй покарання, так як, ця обставина вже врахована як кваліфікуюча ознака, що впливає на його кваліфікацію (повторність злочинів) та посилення санкції кримінально-правової норми, а тому суд не може ще раз враховувати її при призначені покарання, по-друге, згідно довідки № 2/0209 ТОВ «СВІТ ТРЕЙДІНГ» ОСОБА_6 є працівником цієї організації з 28.03.2019 року (а.с. 41) і в періоду з квітня 2019 року по липень цього року із заробітної плати обвинуваченого відраховано аліментів на загальну суму 7 965,50 грн. у тому числі борг по аліментам 3 820, 54 грн. на користь ОСОБА_8 (а.с. 77).

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів також не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , ніде не працює (вступна частина вироку).

Крім того, санкцією ч. 2 ст. 164 КК України передбачені покарання у вигляді громадських робіт, арешту та обмеження волі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за наявності більш м`яких видів покарання, наявності обставини, що пом`якшує покарання, не навівши у вироку відповідних мотивів, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 один із найсуворіших видів покарання, передбачений санкцією статті. При цьому, призначаючи більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин, у вироку належним чином не обґрунтував, чому менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищевказане, а також те, що після постановлення вироку обвинувачений ОСОБА_6 сплатив заборгованість по аліментам ще на суму 12735 грн. 50 коп., колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2019 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України пом`якшити до 160 годин громадських робіт.

У решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: