ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1028/19 Справа № 202/2226/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та продовжено строк до 26 липня 2019 року.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, також вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Вказує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином.

Також зазначає, що викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Слідчим суддею враховуються данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , який хоча і є раніше не судимою особою, однак на даний час підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього.

Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано особу підозрюваного, який раніше не судимий, з середньою спеціальною освітою, не одружений, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, а відтак доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 перешкоджає тримання його під вартою не надано, а тому слід вважати, що такі перешкоди відсутні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх доводів захисник вказує, що слідчий суддя припустився порушення положень КПК України, прокурор взагалі нічого не доводив суду, оскільки не виступав із промовою у судовому засіданні, що підтверджується записом судового засідання, виступ слідчого зводився до загальних виразів та припущень про можливість неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, за таких умов слідчий суддя фактично став обстоювати правову позицію сторони обвинувачення, при цьому керувався у своїх висновках виключно припущеннями слідчого.

Зазначає, що слідчим суддею було порушено засади рівності сторін та змагальності у процесі. Внаслідок допущення порушень ст. 22 КПК України, слідчий суддя взагалі не розглядав можливість обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, при якому було б дотримано справедливий баланс між обмеженням особистих права ОСОБА_6 та суспільними інтересами (виконання військових обов`язків механіка при ремонті військової техніки відповідно до кваліфікації «майстер бронетанкової техніки»).

Також вказує, що в порушення вимог ч. 1 ст. 178 КПК слідчий суддя не вивчив документи, які характеризують його особу, зокрема, службову характеристику з місця служби за підписом командування в/ч НОМЕР_1 , де зазначено, що останній протягом 1.5 року із честю виконував свій громадянський обов`язок із захисту суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення АТО, ризикуючи своїм життям, 13.02.2019 року уклав контракт із ЗСУ; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійної служби, знаходження на його утриманні батьків пенсійного віку; наявність у підозрюваного постійного місця проживання; репутацію підозрюваного, який добре характеризується за місцем постійного проживання та місця служби, репутацію ветерана АТО; відсутність судимостей та відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності; відсутність даних щодо обрання раніше запобіжних заходів та їх порушення.

Також зазначає, що висновок про обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України слідчий суддя зробив на підставі бездоказових тверджень слідчого, залишивши поза увагою доводи захисника та надані ним докази - отримані слідчим висновки СМЕ, які вказували на непричетність підозрюваного ОСОБА_6 до інкримінованого йому діяння, було залишено поза увагою, що з метою доведення необґрунтованості висунутої підозри за клопотанням № 4-СУ від 21.03.2019 року захисника, підтриманого підозрюваним ОСОБА_6 було ініційовано призначення слідчим: 1) відтворення обставин (слідчого експерименту) на місті події зі всіма свідками та підозрюваним; 2) судової медичної експертизи частин предмету (пляшки), вилучених з місця події, при цьому для встановлення істини у його справі ОСОБА_6 04.04.19р. добровільно здав біологічні зразки ( кров). Слідчим суддею було залишено поза увагою доводи захисника, що в ході проведення 17.04.2019 року відтворення обставин (слідчого експерименту) зі всіма свідками та підозрюваним на місті події було встановлено, що три свідки сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , - показали, що не бачили обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_13 та зокрема причетності до цього ОСОБА_6 , а два інших - п`ятий і шостий свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 - фактично підтвердили покази ОСОБА_6 , показавши на місці події всі обставини і механізм нанесення ударів ОСОБА_6 - потерпілим ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_16 , тобто в ході слідчого експерименту 17.04. було здобуто шість доказів - на користь ОСОБА_6 , Крім того, в ході досудового розслідування - висновком СМЕ було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 не контактував із предметом, частини якого були вилучені о 10-00 год. 22.02.2019 року при огляді місця події, з них не було виділено біологічні клітини, ідентичні за своїм генотипом із його ДНК.

Зазанчає, що слідчим суддею не враховано висновків ЄСПЛ.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав думку захисника, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 22 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
22 лютого 2019 року слідчим Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27.02.2019 у зв`язку зі смертю потерпілого кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні за №0000365 змінено з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідні відомості.

27 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського мійськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 квітня 2019 року включно.

15 березня 2019 року кримінальне провадження передано до СУ ГУНП в Дніпропетровській області для подальшого проведення досудового розслідування.

Постановою військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_17 від 23 квітня 2019 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000365 до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді від 25 квітня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді від 23 травня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 26 липня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді від 23 травня 2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2019 року включно.

Оскаржуваною ухвалою було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід строком до 26 липня 2019 року.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції були дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки наведені слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується наданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами допиту свідків (а.с. 5-33); протоколом огляду місця події (а.с. 34-35); протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 36); висновком експерта №1531е (а.с. 39-40), та матеріалами кримінального провадження, що свідчить про ймовірну причетність ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, перевіривши доводи клопотання слідчого що стосуються підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , правильно зазначив, що існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Також слідчим суддею враховані данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , який хоча і є раніше не судимою особою, однак на даний час підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього.

Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку з чим колегія апеляційного суду погоджується.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, так як слідчий суддя врахувавши характеризуючі дані про підозрюваного, обґрунтовано дійшов висновку, про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не зможуть забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків, які встановлені під час застосування до ОСОБА_6 міри запобіжного заходу тримання під вартою і на даний час продовжують існувати.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про особу підозрюваного, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: