Справа № 1-КП/303/639/19
303/5261/19
Ряд стат звіту 380
В И Р О К
15 серпня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000044 внесене до ЄРДР 10 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Хмельницької області м. Шепетівка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової служби за мобілізацією Збройних сил України, старшого солдата, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника обвинуваченого, під час досудового розслідування 09 серпня 2019 року.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за таких обставин:
Старший солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних сил України, о 09.00 год. 16.03.2015 року до розташування військової частини ПП НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився без поважних причин, перебуваючи поза межами військової частини за місцем свого проживання у Хмельницькій області м. Шепетівка, проводячи службовий час на власний розсуд до 09.00 год. 28 квітня 2015 року, після чого повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та військового прокурора Ужгородського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000044 внесеному до ЄРДР 10 лютого 2015 року, на підставі ст. ст. 468,469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України за вказаних обставин. Між обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та військовим прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана обвинуваченим, його захисником та прокурором.
ОСОБА_3 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання. Подав заяву про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання. При цьому, подав клопотання про застосування до його підзахисного Закон України «Про амністію 2016 року», посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, який відноситься до тяжких злочинів. Відповідно до ст.ст. 44, 86 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється судом від покарання на підставі закону України про амністію. ОСОБА_3 - є суб`єктом амністії згідно із Законом України Про амністію у 2016» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року, оскільки підпадає під дію ст.2 цього Закону, як особа, що має статус учасника бойових дій.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», не заперечив.
Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, який відповідно до приписів ст. 12 КК України є злочином тяжким, а відтак підпадає під дію ч.4 ст. 469 КПК України.
Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_3 акту амністії, суд виходить з того, що злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Відповідно до ст.ст. 44, 86 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється судом від покарання на підставі закону України про амністію. ОСОБА_3 - є суб`єктом амністії згідно із Законом України Про амністію у 2016» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року, оскільки підпадає під дію ст. 2 цього Закону, як особа, що має статус учасника бойових дій.
Стаття 2 Закону України Про амністію у 2016» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року, регламентує - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст.314, 372, 373, 374, 475 КПК України, ст. ст. 2, 9 Закону України Про амністію у 2016» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000044 внесеному до ЄРДР 10.02.2015 року, укладену в присутності захисника 09 серпня 2019 року.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_3 повністю від відбування призначеного покарання, застосувавши до нього ст. ст. 2, 9 Закону України Про амністію у 2016» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1