УХВАЛА
"27" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
У судовому засіданні захисник скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що підозра колишньому Дергачівському міському голові ОСОБА_5 , пред`явлена не прокурором Харківської області, а прокурором ОСОБА_4 ; виписки з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого №830 від 15.02.2014, №5712 від 26.07.2014, видані КЗОЗ «ХМКЛ» №7, виготовлялись не ОСОБА_5 і подавались для встановлення інвалідності не ним; акти виконаних робіт КБ2в та договори про встановлення освітлення №4, 53,51, 29, 28, 11 ОСОБА_5 не підписував та не мав контролювати виконання зазначених робіт; договори підряду ОСОБА_5 уклав на зальну суму 185 481 грн., а не вказану у підозрі - на 592 708 грн., що не є істотною у розумінні примітки ст. 364 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Вказав, що акти виконаних робіт та договори підписані ОСОБА_5 , що доведено експертизою.
За не спростування матеріалами закритого кримінального провадження вказаної захисником дати отримання оскаржуваної постанови, слідчий суддя вважає строк звернення зі скаргою не пропущеним та розглядає її по суті.
Як передбачено п.4 ч.1 ст.303 КПК України, захисник під час досудового провадження має право оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
У вказаному кримінальному провадженні у зв`язку з відмовою сторони захисту від закриття провадження на підставі п.5 ст. 284 КК України у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 до Дергачівського районного суду Харківської області направлений обвинувальний акт.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , будучи Дергачівським міським головою та головною посадовою особою територіальної громади м. Дергачі Дергачівського району Харківської області, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, упродовж 2015р. не здійснив контроль за витрачанням бюджетних коштів та не перевірив фактичне виконання ремонтних робіт підрядником ФОП ОСОБА_6 з проведення ремонтів на території м. Дергачі, що призвело до необґрунтованого перерахування бюджетних грошових коштів у розмірі 148479 гривень та завдало істотної шкоди державним інтересам. Крім того, ОСОБА_5 з метою штучного спотворення відомостей про стан свого здоров`я, отримав від не встановлених досудовим розслідуванням осіб підроблені офіційні документи, а саме дві виписки з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого № 830 від 15.02.2014 та № 5712 від 26.07.2014, видані начебто КЗОЗ «ХМКЛ № 7». У подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що на лікуванні у вказаному медичному закладі не перебував, надав вказані вище виписки із медичної карти до комунального закладу охорони здоров`я районного територіального медичного об`єднання «Дергачівська центральна районна лікарня», комунального закладу охорони здоров`я «Центр медико-санітарної допомоги Дергачівського району», комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», чим ввів в оману службових осіб та лікарів указаних закладів охорони здоров`я, які за створених умов дійшли помилкового висновку щодо фактичного стану його здоров`я, тривалості та обставин хвороби (т. 11 а.к./п. 150-156).
27.09.2017 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області у зв`язку з відсутності в обвинувальному акті чіткого та зрозумілого визначення суми спричинених збитків; не конкретизації службових обов`язків, порушених обвинуваченим, та документа, яким визначаються такі обов`язки; відсутністю посилання на те, яке значення мали виписки для прийняття рішення про надання інвалідності - обвинувальний акт повернутий прокурору (т. 11 а.к./п. 168-169).
26.12.2017 ухвалою Апеляційного суду Харківської області, за відсутності у матеріалах справи відомостей щодо відмови сторони захисту від закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю підозрюваного, ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 27.09.2017 залишена без змін (т.11 а.к./п. 170-172).
Диспозиція ч.4 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №451-КЕ/2016, зважаючи на відмову ОСОБА_5 від участі у судово-медичній експертизі, підтвердити або спростувати наявність у ОСОБА_5 патології центральної нервової системи, що обмежує життєдіяльність хворого у вираженому ступеню, на підставі якої йому встановлена ІІ група інвалідності, встановити не надалось можливим (т.3 а./к. 72-158).
До того ж ч.1 ст. 367 КК України передбачена кримінальна відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Згідно ч.3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у ст. 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Таким чином, дослідженням матеріалів закритого кримінального провадження встановлено послідовне ігнорування органом досудового розслідування недоліків, допущених про проведенні досудового слідства, вказаних в ухвалах судів першої та апеляційної інстанцій (а.к./п.)
В оскаржуваній постанові прокурор фактично обмежився при викладені обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 їх дослівним з копіюванням обвинувального акту.
Так, незважаючи на зазначення Дергачівським районним судом Харківської області в ухвалі від 27.09.2017р., про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 367 КК України, віднесене до злочинів з матеріальним складом, загальна сума збитків, спричинена ОСОБА_5 , фактично не визначена, не вказано, які саме службові обов`язки порушені обвинувачем, яким документом передбачена перевірка виконання робіт, чи є виписки офіційним документом, які вони мали для прийняття рішення для надання інвалідності, можливість прийняття такого рішення за відсутності даних двох виписок (т.11 а.к./п. 168-169).
Вищевказані вади досудового розслідування відображені також в ухвалі колегії судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 26.12.2017. Вказано на відсутність формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону (т.11 а.к./п. 170-172).
Нажаль, не усунуті викладені недоліки і в ході подальшого досудового розслідування, яке тривало з 26.12.2017р.
До того ж, всупереч ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 04.06.2019, думка дочки та дружини померлого підозрюваного ОСОБА_5 щодо реабілітації, - не з`ясована.
З урахуванням викладеного, проведене досудове розслідування неможна вважати повним та всебічним, а оскаржуване рішення - законним та обґрунтованим, а тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1