Справа № 149/1656/18
Провадження №1-кп/132/1/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
02.10.2019 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000265 від 01.06.2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 16.03.2018 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин,

по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
18.04.2018 року до Хмільницького міськрайонного відділу центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надійшов на виконання вирок Хмільницького міськрайонного суду від 16.03.2018 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України.

На виконання п. 5 ст. 36 КВК України засудженого ОСОБА_3 14.05.2018 року викликано до Хмільницького МРВ з питань пробації, де йому було роз`яснено про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК У країни.

Того ж дня, Великомитницькою сільською радою видано розпорядження за № 02-04-06, яким засудженого ОСОБА_3 прийнято на роботу працівником по благоустрою, затверджено графік відбування кримінального покарання та проведено із останнім інструктаж з техніки безпеки.

Так, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що згідно зі ст. 37 КВК України повинен дотримуватися встановленого законодавством порядку та умов відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району, не відпрацював жодної години громадських робіт, які йому були призначені вироком Хмільницького міськрайонного суду від 16.03.2018, тобто умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки жодного разу без поважних на те причин не вийшов для їх відбуття, чим порушив порядок і умови відбування покарання, відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Міра запобіжного заходу на досудовому слідстві ОСОБА_6 не обиралась.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Як вбачається з обвинувального акту та укладеної між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості від 14.06.2018 року, ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, погодився із прокурором на призначення йому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2018 року у виді 100 годин громадських робіт за правилами п. «Г» ч.1 ст. 72 КК України в перерахунку восьми годин громадських робіт до одного дня арешту та призначити остаточне покарання у виді арешту строком на 1 місяць 12 днів.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо нього підозри, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи середню тяжкість кримінального правопорушення, у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, його щире каяття, відсутність тяжких наслідків, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.06.2018 року між прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному проваджені № 0000265 від 01.06.2018 року, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 з іншого боку.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, на підставі якої призначити йому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця арешту.

Відповідно ст. 71 КК України до покарання за даним вироком, ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2018 року у виді 100 годин громадських робіт за правилами п. «Г» ч.1 ст. 72 КК України в перерахунку восьми годин громадських робіт до одного дня арешту та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 12 (дванадцять) днів арешту.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ