Справа № 487/6198/19
Провадження № 1-кс/487/6743/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу директора ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 року директор ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність начальника Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування скарги зазначив, що 23.07.2019 року звернувся до ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві, із заявою про вчинення слідчим ОВС прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України, які полягають у перевищенні і зловживанні владою, при здійсненні досудового розслідування кримінальних проваджень №0000063 та №000434, стосовно протиправної діяльності ОСОБА_8 на посаді директора ТОВ АФ «Золотий колос» протягом 2001-2003 років, яка призвела до тяжких наслідків.

Посилаючись на те, що начальник Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві, листом від 29.07.2019 року у внесені відомостей до ЄРДР за його заявою відмовив, просив:

-Визнати незаконною бездіяльність начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 ,яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

-Зобов`язати начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР відповідно до його заяви від 2307.2019 року.

До судового засідання, скаржник не з`явився, надав заяву в якій просив провести розгляд скарги за його відсутності, вимоги заявлені у скарзі задовольнити у повному обсязі.

За такого слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності скаржника, оскільки останній реалізував своє право на оскарження дій слідчого, передбачене ч.1 п.1 ст. 303 КПК України.

В судовому засіданні слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що заява від 23.07.2019 року, яка була подана до ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, не містить об`єктивних обставин які можуть свідчити про вчинений злочин, ґрунтується лише на припущеннях протиправної діяльності службових осіб, тому внесення до ЄРДР відомостей на підставі зазначеної заяви не вважає можливим.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як встановлено в судовому засіданні 23.07.2019 року директор ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про скоєння злочину слідчим ОВС прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України.

В заяві представник ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» зазначає, що вище вказані слідчі діючи упереджено, перевищуючи свої повноваження і зловживаючи владою при здійснені досудового розслідування кримінальних проваджень №0000063 та №000434, стосовно протиправної діяльності ОСОБА_8 на посаді директора ТОВ АФ «Золотий колос» протягом 2001-2003 років, дозволили останньому уникнути кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини і як наслідок позбавили його і інших кредиторів ТОВ АФ «Золотий колос», права на відшкодування завданої шкоди.

В обґрунтування зазначених вимог посилався на чисельні ухвали слідчих суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда, якими було неодноразово скасовано постанови слідчих, і зобов`язано вчиняти певні дії, які в свою чергу вказані ухвали суду ігнорували чи виконували їх частково, що на думку заявника свідчить про перевищення ними своїх повноважень і зловживаючи владою.

Листом начальника Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 від 29.07.2019 року ОСОБА_4 було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, оскільки вивченням змісту заяви встановлено, що вона не містить будь-яких об`єктивних обставин умисного вчинення слідчим ОВС прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 та слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Згідно ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що заява директора ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України.

Так, об`єктивною стороною злочину передбаченого ст. 364 КК України є зловживання службовим становищем виражене в будь-якому умисному використанні службовою особою всупереч інтересам служби своїх прав і можливостей, пов`язаних з його посадою. Зловживання владою або службовим становищем передбачає наявність взаємозв`язку між службовим становищем винного і його поведінкою, яка виражається в незаконних діях або бездіяльності, Службова особа при зловживанні у будь-якій формі прагне скористатися своїм службовим становищем, яке передбачає як наявність Передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами повноважень (прав і обов`язків), так і наявність фактичних можливостей, які надає їй сам авторитет посади (її загальновизнана вага, важливість, впливовість).

Злочини передбачені ст.. 365 КК України мають об`єктивну сторону яка виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього злочину від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби. На відміну від загального складу зловживання владою або службовим становищем (ст. 364) перевищення влади або службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності. Його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення службовою особою дії.

Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України є невиконання судового рішення яке виражається у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

Таким чином виходячи з об`єктивної сторони вказаних злочинів - поняття «зловживання службовим становищем», «перевищення влади», «невиконання судового рішення» підкреслюють цілеспрямований характер злочинних дій, у даному випадку слідчих, їх свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, вчинити дії, які за своєю суттю не відповідають принципам здійснення досудового розслідування.
В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності рішення, дій чи бездіяльності слідчого, який здійснює досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні при можливому явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення, дії чи бездіяльності до прокурора чи слідчого судді не узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, відповідно до якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Незгода з процесуальними рішеннями слідчого чи його діями в кримінальному провадженні може бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку визначеному КПК України, однак не може слугувати безумовною підставою для притягнення слідчого до кримінальної відповідальності, оскільки КПК України визначає інший порядок оскарження таких дій чи бездіяльності.
Фактично, заява директора ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 , подана до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 23.06.2019 року свідчить про його незгоду з діями слідчих СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 та ОВС прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 пов`язаними із здійсненням досудового розслідування.

З огляду на викладене, незгода сторони кримінального провадження із діями слідчого вчиненими під час здійснення досудового розслідування, не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене слідчими кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги директора ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНО-ТОРГОВИЙ ДІМ-ЛС» ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду м.Миколаєва: ОСОБА_1