Номер провадження: 11-сс/813/1634/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копчак, Чадир-Лунгського району, Республіки Молдова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000581 від 22.06.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України,
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого, погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3, застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 гривень.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином; а також органом досудового розслідування доведені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Окрім того, визначаючи підозрюваному заставу саме у розмірі 576 300 гривень, слідчий суддя зазначив, що такий розмір застави, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та не може бути непомірним для нього.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала безпідставна, та посилається на те, що суд не врахував обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_8 є громадянином України, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме; постійне місце реєстрації та місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, є єдиним годувальником у родині, крім того, підозрюваний має ряд тяжких хронічних захворювань, а тому подальше перебування його під вартою може погіршити стан його здоров`я.

Захисник вказує на те, що зазначені ризики не доведені, а також, що сама по собі тяжкість злочину, в якому ОСОБА_8 підозрюється, не може бути достатньою підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу. Крім того вважає, що суд не обґрунтував визначений розмір застави, не врахував майновий та сімейний стан підозрюваного. Вважає, у підозрі неправильно кваліфіковані дії підозрюваного за ч.4 ст. 189 КК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги захисник просив скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , з покладанням на нього обов`язків не покидати місце свого проживання з 21:00 години до 08:00 години.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 11.09.2019 року повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України (а.с. 51-54), санкція ч. 4 ст. 189 КПК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин, в неустановлений час та місці, у нього виник злочинний намір, під виглядом працівника Служби безпеки України, використовуючи відповідне посвідчення та погрожуючи начебто притягненням до кримінальної відповідальності, заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 , який працює на посаді лікаря травматолога-ортопеда МКЛ №11. З метою реалізацій свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , за невстановлених слідством обставин, час та місці, отримав бланк посвідчення працівника Служби Безпеки України, із власною фотокарткою та даними працівника, із зазначеним прізвищем ОСОБА_10 та званням майора за № ОП 013752, який в Управлінні СБ України в Одеській області не існує.
Далі, 25.04.2019 року, ОСОБА_8 , разом із невстановленою слідством особою знаходячись біля виїзду із дому де проживає ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 , самостійно підсіли до автомобіля Nissan Qashqai, чорного кольору, д/з НОМЕР_1 , яким керував останній, ОСОБА_8 представившись працівником Служби безпеки України, та, з метою залякування, пред`явивши ОСОБА_9 службове посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , із фотокарткою ОСОБА_8 , останнього, повідомив ОСОБА_9 , що відносно потерпілого здійснюється досудове розслідування і найближчим часом у нього вдома буде проведено обшук під час якого може бути виявлено наркотичну речовину після чого, з метою посилення впливу на потерпілого, ОСОБА_8 продемонстрував ОСОБА_9 пакет з білою порошкоподібною речовиною, схожою на наркотичний засіб та висловив ОСОБА_9 вимогу передати грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, за не притягнення його до кримінальної відповідальності, на що ОСОБА_9 повідомив, що не володіє грошовими коштами в такій сумі, після чого ОСОБА_8 , разом із невстановленою слідством особою, пройшли із потерпілим до будинку де проживає ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_4 , та опинившись у домі, заволоділи грошовими коштами в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, які знаходились у сейфі розташованому на другому поверсі дому у спальній кімнаті потерпілого, зазначивши, що дані грошові кошти є лише часткою від вимоги у надані 50 000 доларів США за начебто не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, на початку червня 2019 року, точний час та дату в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 , та висловив потерпілому вимогу передати йому решту грошових коштів, а саме 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США за начебто не притягнення його до кримінальної відповідальності. В ході телефонної розмови ОСОБА_9 повідомив, що не володіє такими грошовими коштами, після чого ОСОБА_8 знизив свої вимоги до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) доларів США, надавши час потерпілому на пошук зазначених грошових коштів.
З метою залякування потерпілого, ОСОБА_8 протягом кількох місяців телефонував потерпілому та продовжував висловлювати вимоги передати йому грошові кошти в сумі 25000 доларів США, погрожуючи при цьому притягненням потерпілого до кримінальної відповідальності, тим самим психологічно та морально здійснював тиск та пригнічував волю потерпілого.
У подальшому, 09.09.2019 року в денний час, точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та знову висловив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 25 000 доларів США. ОСОБА_9 у телефонній розмові із ОСОБА_8 повідомив що має необхідну суму та готовий зустрітись з останнім з метою передачі зазначених грошових коштів.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, у телефонній розмові із ОСОБА_9 зазначив, що передача грошових коштів у розмірі 25 000 доларів США відбудеться 10.09.2019 року, та про місце і точний ОСОБА_9 буде повідомлено додатково.
10.09.2019 року в після обідній час, точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 знову зателефонував потерпілому та повідомив, що зустріч відбудеться в районі селища Наті, Одеської області приблизно о 18:00-19:00. У зазначений період часу, точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 знову зателефонував потерпілому та повідомив, що чекатиме біля магазину розташованого на вул. Терешкової, в селищі Нерубайське, Одеська область. ОСОБА_9 , керуючи автомобілем Nissan Qashqai, чорного кольору, д/з НОМЕР_1 , прибув на зазначену адресу 10.09.2019 року о 19:05, та знаходячись за кермом зазначеного автомобіля побачив ОСОБА_8 , який підійшов до його автомобіля та висловив вимогу передати йому грошові кошти. Потерпілий повідомив, що спочатку хоче отримати матеріали, наявні у ОСОБА_8 , згідно яких він мав намір притягнути ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності. На вимогу потерпілого, ОСОБА_8 передав йому папку чорного кольору, в середині якої знаходились бланки документів. Після цього ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_8 дістав з бардачка автомобіля пакет чорного кольору в середині якого знаходились заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді грошових коштів у грошовій одиниці України на суму 500 000 (п`ятсот тисяч гривень) та передав останньому. Завершивши свій замисел, ОСОБА_8 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри в частині кваліфікації злочину та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст.353 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 (а.с.10-12);

- протоколом основного та додаткових допитів потерпілого ОСОБА_9 , в яких він прямо вказує на ОСОБА_8 , як на особу яка скоїла відносно нього кримінальне правопорушення (а.с.13-17, 21-24, 48-50);

протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_9 , у відповідності до якого потерпілий впізнав ОСОБА_8 як особу, яка скоїла відносно нього кримінальне правопорушення (а.с.18-20);

- протоколом обшуку в квартирі за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого вилучено посвідчення працівника Служби Безпеки України, із власною фотокарткою та даними працівника, із зазначеним прізвищем ОСОБА_10 та званням майора за № ОП 013752 (а.с.35-37);

- протоколом обшуку в автомобілі ОСОБА_8 , в ході якого вилучено заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді грошових коштів у грошовій одиниці України на суму 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, які були використані під час проведення спеціального слідчого експерименту та інші речі, які підтверджують факт причетності підозрюваного до даного кримінального правопорушення (а.с.28-31);

- протоколом огляду речей, вилучених під час обшуків (а.с.55-62);

- протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України (а.с.39-41).

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання повністю доводять, на даній стадії досудового розслідування, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с.78-79), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 , а також те, що останньому відомі особи потерпілого та свідків злочинів, апеляційний суд вважає, що існує ризик, що останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, як вбачається з подання, інкриміновані дії ОСОБА_8 вчиняв з іншою особою, яка на даний момент не встановлена, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може впливати й на цю особу.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме; постійне місце реєстрації та місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, апеляційний суд вважає їх помилковими, оскільки ОСОБА_8 не працевлаштований, проживає не за місцем реєстрації, долучені до апеляційної скарги характеристики від сусідів за місцем його реєстрації стосуються періоду до 1999 року. Крім того, суд не бере до уваги долучену стороною захисту характеристику особу підозрюваного від 17.09.2019 року, видану виконкомом Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області, оскільки, як було встановлено ОСОБА_8 проживає в м. Одеса.

Твердження захисника, що підозрюваний проживає разом зі своєю дружиною та дітьми за адресою АДРЕСА_3 , не підтверджується жодним належним доказом та спростовується тим, що ОСОБА_8 , не заперечував факту проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини позбавляють суд можливості, задовольнити вимоги апеляційної скарги та застосувати запобіжних захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_3 .

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання захисника на те, що слідчий суддя не обґрунтував розмір застави, не врахував майновий та сімейний стан підозрюваного з огляду на наступні обставини.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України, одне з яких (відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 189 КК України) відноситься до особливо тяжких, тобто відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен бути визначений у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи підозру у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого та заснованого на вимогах кримінального процесуального закону висновку про визначення розміру застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в межах розміру, передбаченого п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

До того ж апеляційна скарга не містить, як достатніх обґрунтувань так і вимог про необхідність зменшення розміру застави, таким чином вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Апеляційний суд зазначає, що медичні довідки долучені захисником до апеляційної скарги не вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою.

Таким чином, обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, те що кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив з іншою собою, яку на даний час не встановлено, а також особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду. Прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року, якою відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000581, внесеному до ЄРДР 22.06.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353 КК України, з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3