Номер провадження: 11-кп/813/1351/19
Номер справи місцевого суду: 504/2521/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні №0000279, внесеному до ЄРДР 02.03.2019 року, повернутий прокурору для усунення недоліків,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
31.07.2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні №0000279, внесеному до ЄРДР 02.03.2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 року вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України,:
- формулювання обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, що позбавляє суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення;
- при викладені в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не конкретизовані й не відокремлені відповідні обставини інкримінованих ОСОБА_9 діянь за кожним складом умисних злочинів; відсутня інформація про час і місце настання смерті загиблих або неможливість їх встановлення; не визначені обов`язкові за законом відомості про суб`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченому діянь за епізодами ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК (форми вини, мотивів та мети їх скоєння); не конкретизовано відомості про те, хто саме з вказаних у формулюванні обвинувачення осіб є особою похилого віку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною в зв`язку з істотними порушеннями судом вимог КПК України, просить її скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що стороною обвинувачення викладено чітке, обґрунтоване та повне формулювання обвинувачення, наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку захисника обвинуваченого, яка залишила вказане питання на розсуд суду; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) .

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту відносно ОСОБА_9 не були дотримані вищевказані вимоги Кримінального процесуального Закону та Конвенції, а сам обвинувальний акт дійсно не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що в обвинувальному акті міститься виклад встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, але формулювання обвинувачення не конкретне, в зв`язку з тим, що в ньому не конкретизовані обставини інкримінованих ОСОБА_9 діянь за кожним складом злочинів; відсутня інформація про час і місце настання смерті загиблих або неможливість їх встановлення; відсутні обов`язкові за законом відомості про суб`єктивну сторону інкримінованих обвинуваченому діянь за епізодами ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК України, та не конкретизовано відомості про те, хто саме з вказаних у формулюванні обвинувачення осіб є особою похилого віку, що є порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України (а. с. 3).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті не конкретизовано в чому саме обвинувачується ОСОБА_9 , що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Подібне викладення формулювання обвинувачення фактично унеможливлює забезпечення судового розгляду кримінального провадження у чіткій відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України та суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Прокурор в судовому засіданні інших доводів апеляційному суду не надав.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд визнає оскаржену ухвалу законною і обґрунтованою та вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні №0000279, внесеному до ЄРДР 02.03.2019 року, повернутий прокурору для усунення недоліків, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4