ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5234/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1359/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.
Строк затримання обчислюється з 25 липня 2019 року з 12:45 год. з моменту затримання.
Строк дії ухвали до 22 вересня 2019 року включно (24:00 год).
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, старший слідчий СВ Новобаварського відділу поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України (а.с.62-63).
З клопотання слідчого вбачається, 25.07.2019 приблизно о 12 годині 40 хвилин за адресою: м.Харків пр-т. Дзюби, 2, на тролейбусні зупинці, ОСОБА_9 з хуліганських мотивів ножем наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 .
Даний факт зареєстровано у ЖЄО під № 13459 від 25 липня 2019 року, після чого внесено до ЄРДР за номером № 0001289 від 25 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Таким чином ОСОБА_9 у зазначений вище період часу в ході хуліганства спричинив потерпілому ОСОБА_11 непроникаюче колото-різане поранення передньої бокової поверхні тіла та непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, яке потребувало хірургічної допомоги з накладанням хірургічних швів, що підтверджено консультативним висновком лікаря-спеціаліста вх. № 10/128432 від 25.07.2019.
Слідчим зазначено, що воїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч.4 ст.296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
25.07.2019 року о 12 годині 45 хвилин ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208
КПК України безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення-злочину.
26.07.2019 року старшим слідчим СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 повідомлено про підозру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В клопотані слідчого вказано, що вина ОСОБА_9 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:
-протоколами огляду місця події від 25.07.2019;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ;
-протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які бачили та затримали, після нападу на потерпілого на тролейбусній зупинці.
Вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гизилагадж, Масаляїнського району, Азербайджан, громадянин України, без освіти, не працюючий, судимий 17.04.2015 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, та 02.11.2018 звільнений з ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» за відбуттям строку покарання, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання, слідчий та прокурор посилались на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , наявність ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України (а.с.2-6).
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінюючи сукупність обставин, дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вказаному злочині визнав в повному обсязі.
Крім того, в ухвалі вказано, що вивченням даних про особу ОСОБА_9 встановлено, що він раніше судимий за вчинення умисного злочину, неодружений, дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, офіційно не працює, нерухомості, транспортних засобів у власності не має, тобто, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, він фактично не має джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
З огляду на зазначене вищезазначене слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважалося обґрунтованим та задоволеним.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що при вирішенні питання обрання запобіжного заходу ним враховано наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, дані про особу підозрюваного, який офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків не має, раніше засуджений за ч.1 ст.121 КК України, вважає, що застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому обирав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування (а.с.62-63).
Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення є неспроможними.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатніми.
Зазначені в апеляційній скарзі факти, щодо наявності у підозрюваного постійного місця реєстрації вірність висновків слідчого судді не спростовує.

Посилання адвоката ОСОБА_17 щодо того, що підозрюваний є азербайджанцем, а тому не спілкується та не розуміє українську мову спростовується судовими матеріалами, а саме:

-судові матеріали не містять клопотань від підозрюваного про залучення перекладача;

- ОСОБА_9 є громадянином України, з 1996 року зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .;
-при врученні пам`ятки та повідомлення про підозру (а.с. 49-52, 54) міститься підпис ОСОБА_9 про отримання, оголошення та їх роз`яснення;

-при розгляді справи 26.07.2019 року (в журналі судового засідання а.с 58-59) ОСОБА_9 відводів не заявляв, висловлював свою позицію зазначаючи, що суть клопотання йому зрозуміла, вину у вчинені злочину він визнає та заперечує проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судовою колегією враховується вкрай негативна репутація ОСОБА_9 , який є не працюючим, судимий 17.04.2015 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, та 02.11.2018 звільнений з ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» за відбуттям строку покарання.
Посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_17 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2019 року щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді утримання під вартою в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: