Провадження №11-кп/824/3057/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 118 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л A:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 118 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що подія кримінального правопорушення мала місце 04 серпня 2016 року, а відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 118 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись із вказаним рішенням представник потерпілих подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Вказує, що ОСОБА_10 надавав різні пояснення під час судового розгляду та досудового розслідування, а саме щодо механізму завдання ножових поранень ОСОБА_12 , що спричинили смерть останньому. В судовому засіданні останній вказував, що наніс один удар ножем, коли наявні 3 поранення. ОСОБА_10 надає показання, що він перебував в стані необхідної оборони та не приховував знаряддя злочину, хоча досудовим розслідуванням встановлено, що після вбивства він викинув ніж у сміттєвий контейнер.
Зазначає, що під час досудового розслідування процесуальний керівник повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри перекваліфікував дії підозрюваного з ст. 115 КК України на ст. 118 КК України при цьому, це було зроблено в останній день досудового розслідування і потерпілі дізнались про таку перекваліфікацію вже після оголошення ним про закінчення досудового розслідування.
Версія скоєння вбивства групою осіб взагалі не перевірялась зважаючи на її очевидність.
Заслухавши доповідь судді, потерпілих та їх представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілих не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Як вбачається із матеріалів провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 118 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про закриття справи і звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є обґрунтованим і відповідає матеріалам справи та вимогам і правилам ст. ст. 12, 49 КК України.
ОСОБА_10 обвинувачується в умисному вбивстві при перевищені меж необхідної оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України, максимальна санкція якої передбачає покарання у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 118 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Вирішуючи клопотання захисника суд першої інстанції обґрунтовано встановив в ухвалі, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 118 КК України 04 серпня 2016 року. Відтак, на даний час сплив трирічний строк притягнення особи до кримінально відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Доводи представника потерпілих про те, що дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 118 КК України судом кваліфіковані невірно, та необхідно перекваліфікувати дії ОСОБА_10 на ч. 1 ст. 115 КК України, безпідставні і спростовуються матеріалами кримінальної провадження. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про доведеність вини обвинуваченого, а також, що його дії, які виразились в умисному вбивстві при перевищені меж необхідної оборони, що правильно кваліфіковано за ч. 1 ст.118 КК України. Підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_10 зокрема, на ч. 1 ст. 115 КК України відсутні.
Крім того, колегія суддів зауважує, що суд не вправі вийти за межі пред`явленого обвинувачення, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Представник потерпілих просив перекваліфікувати дії обвинуваченого на більш тяжкий злочин, за ч. 1 ст. 115 КК України, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухваливши рішення про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, дотримався вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі представника потерпілого, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження представнику потерпілих ОСОБА_9 .
Апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 118 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності без змін.

Головуючий:

Судді: