У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

16.10.2019 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

під час проведення в приміщенні суду в м. Білої Церкви Київської області відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 09.07.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачена: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 03.10.2019 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 10.10.2019, однак у зв`язку з неявкою захисника та обвинуваченої підготовче судове засідання відкладено на 16.10.2019, на розгляд у якому винесено питання регламентоване статтею 314 КПК України.

Позиція сторін та інших учасників.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає, оскільки обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Захисник вважав, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог, передбачених ст. 291 КПК України, а саме неконкретизоване формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим просив повернути обвинувальний акт до прокурора. Обвинувачена думку захисника підтримала.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що зміст обвинувального акту не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Отже, в обвинувальному акті зазначені конкретні прізвища осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, як таких, що за попередньою змовою осіб з обвинуваченою ОСОБА_5 вчинили злочини, передбачені ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчинене повторно, організованою групою.

Таким чином в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_5 викладене в порушення статті 17 КПК України та статті 62 Конституції України. Вказані норми визначають, що кожна людина є невинуватою, поки її вина не буде доведена обвинувальним вироком, який набув законної сили.

Норми КПК установлюють принципи, за якими суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та вказані норми спрямовані на забезпечення об`єктивного та неупередженого здійснення правосуддя.

Зазначене підтверджується положенням абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, відповідно до якого надання суду інших документів до початку розгляду забороняється. Реалізація цих механізмів забезпечується статтями 75-76 КПК України, тобто суддя не може брати участь у кримінальному провадженні які викликають сумніви в їх неупередженості.

Також аналізуючи практику Європейського суду з прав людини в аспекті розуміння принципу презумпції невинуватості та його застосування вбачається, що презумпція невинуватості, закріплена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним із найважливіших елементів справедливого кримінального процесу. Якщо судове рішення стосовно особи відображає думку, що вона винна, але ця думка сформована до того, як було доведено її вину відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції. Таке порушення має місце навіть за умови відсутності формальних заяв щодо вини особи, коли є підстави говорити, що національний суд уважає людину винною. Така позиція ЄСПЛ закріплена в низці вердиктів, зокрема в рішеннях у справах «Deweer v.Belgium» «Minelli v.Switzerland» «Allenet de Ribemont v.France».

Пункт 2 статті 6 Конвенції забезпечує «право вважатися невинним доти, доки вину не буде доведено в законному порядку». Крім того, відповідно до рішення у справі «Аллен проти Об`єднаного Королівства» презумпція невинуватості, котра розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, визначає вимоги щодо: тягаря доведення; правових презумпцій факту і права; привілею проти самообвинувачення; досудового оприлюднення елементів справи; передчасних висловлювань суду або інших представників держави щодо вини особи.

В рішенні у справі «Грабчук проти України» наголошувалось, що принцип презумпції невинуватості порушено, якщо твердження посадової особи стосовно людини, обвинуваченої у скоєнні злочину, відображає думку, що людина винна, коли це не було встановлено відповідно до закону.

Таким чином, використання прокурором в обвинувальному акті затвердженому 27.09.2019 відносно ОСОБА_5 конкретних прізвищ осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, призвели до порушення принципу презумпції невинуватості.

Так, суд позбавлений можливості у вироку установити обставини кримінального провадження, які зазначені у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 , який затверджений прокурором від 27.09.2019, оскільки порушення принципу невинуватості має місце і тоді, коли є висловлювання з приводу вини особи до встановлення цього факту відповідно до закону.

Таким чином порушення принципу презумпції невинуватості має місце саме на стадії досудового слідства.

Разом з тим порушення судом принципу презумпції невинуватості при розгляді справи має конкретні процесуальні наслідки, у вигляді скасування прийнятого рішення та призначення нового розгляду, що закріплено в п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Виходячи з наведеного, вбачається, що прокурором при затвердженні обвинувального акту 27.09.2019 недотримані принципи презумпції невинуватості, що приводить до неможливості призначити справу до судового розгляду.

Внаслідок чого, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Згідно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , який затверджений прокурором від 27.09.2019, у формулюванні обвинувачення, прокурор при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, приводить конкретні прізвища осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які разом з обвинуваченою ОСОБА_5 вчиняли злочини, і вважає вказані обставини доведеними, хоча до теперішнього часу, особи, прізвища, який зазначені у формулюванні обвинувального акту не засуджені, вирок відсутній, а також у вказаному обвинувальному акті вони прокурором не зазначені, як обвинувачені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 291, 314 ч. 3 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному в Єдиний Реєстр досудових розслідувань за № 0000429 від 09.07.2018, прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 для продовження досудового розслідування.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семі днів з дня її проголошення.

Головуючий: Суддя: Суддя:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3