Справа №216/6659/18
Провадження№1-кп/216/489/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 (у режимі

відеоконференції)

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 18.10.2018 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Ізюм Харківської області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , місце дислокації - АДРЕСА_3 , на посаді старшого механіка-водія 3 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.11-12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, умов укладеного контракту, о 08.00 год., 22.08.2018 року, не з`явився вчасно на службу до Військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, командуванню про своє неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, та незаконно перебував поза її межами без поважних причин, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення на військову службу, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Доки, 20.11.2018 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Військової частини НОМЕР_1 , заявивши про себе.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Під час судового розгляду, 09.03.2019 року, між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої обвинуваченому 22.11.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та він беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь та характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, з`явлення із зізнанням, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який уперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили, що у даному випадку необхідно призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України, зі звільненням від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку підозрюваному роз`яснені та зрозумілі.

Так, у відповідності до приписів частини 2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів (п.1 ч.4 ст.469 КПК України). Угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч.5 ст.469 КПК України).

Під час підготовчого засідання обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин. З прокурором уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримує та просить затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено під час її укладання

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; матеріали кримінального провадження доводять фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого; обвинувачений підозрюється у вчинені тяжкого злочину; раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби (том 1 а. пров.51).

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який уперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби (том 1 а.пров.51), обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вважає сукупність пом`якшувальних обставин, такими, що знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням ст.75 КК України.

Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.374, 394, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.03.2019 року між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 , за ч.4 ст.407 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Згідно п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення не обирався.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через районний протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1