Провадження № 1-кс/742/985/19
Єдиний унікальний № 742/2002/19
УХВАЛА
24 червня 2019 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:
06.06.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з клопотанням про скасування арешту на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено 22.02.1993 року слідчим Прилуцького РВ УМВС в рамках невідомого їм кримінального провадження.

В судове засідання заявники не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник Прилуцького ВП ГУНП, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Фіксування судового засідання технічними засобами фіксування кримінального провадження, згідно ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими заявники обґрунтовують його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спірні правовідносини виникли за дії КПК України 1960 року. Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України 1960 року. Зокрема, у статті 126 КПК України 1960 року зазначено, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Скасування арешту на майно на стадії розслідування було можливим лише за постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126 КПК України 1960 року).
Згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу. Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина 2 статті 174 КПК України 2012 року). Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина 3 статті 174 КПК України 2012 року).
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України 2012 року).
Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України 2012 року, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.
Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України 2012 року передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Отже, у чинному КПК України 2012 року законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.
В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є власниками по частці нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спору про право на земельні ділянки у цивільно-правовому сенсі не вбачається, оскільки ніхто не оспорює право власності заявників на арештоване успадковане ними нерухоме майно.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного домоволодіння 22.02.1993 року обрано обтяження у виді «заборони на нерухоме майно». Відомості про внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, а в подальшому відповідний запис було перенесено приватним нотаріусом ОСОБА_5 .

Згідно відповіді завідувача Прилуцької міської державної нотаріальної контори, документи, в тому числі і Реєстри для реєстрації забороно відчуження жили будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами, Алфавітна книга обліку заборон відчуження і арештів майна та Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження Прилуцької міської державної нотаріальної контори за 2006 рік передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Чернігівської області.

В свою чергу завідувачем Державного нотаріального архіву Чернігівської області копію сторінки з реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, а також арештів, накладених судовими та слідчими органами Прилуцької міської державної нотаріальної контори із записом від 22.02.1993 р. за №137, та повідомлено, що копії документів на підставі яких було накладено арешт на майно ОСОБА_4 /спадкодавця/ - знищено.

Відсутність вихідних та архівних даних, які стали підставою для ініціювання 22.02.1993 року накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується інформаційною довідкою начальника СВ Прилуцького ВП ГУНП.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист цього права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено зазначеною міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Гарантії захисту права власності закріплені й у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Недоторканність зазначеного права згідно з пунктом дев`ятим частини першої статті 7 КПК України 2012 року (у редакціях, чинних як на час звернення до суду з позовом, так на час розгляду справи в суді) належить до загальних засад кримінального провадження, зміст якої розкрито у статті 16 цього Кодексу. Згідно з частиною першою наведеної статті (у вказаних редакціях) позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи фактичні обставини справи, зокрема відсутність в розпорядженні як Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, так і нотаріусах будь-якої інформації щодо підстав накладення арешту на нерухоме майно, з огляду на тривалість дії заходу обтяження /більше 25 років/, зміни його титульного володільця в порядку спадкування, об`єктивно свідчить про втрату необхідності в його продовженні та порушенням державних органів позитивного обов`язку забезпечити захист права власності, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правомірних підстав для обмеження заявників права власності на належне їм майно.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту на майно задовольнити.

Скасувати обтяження у виді заборони на нерухоме майно - АДРЕСА_1 , який накладений 22.02.1993 року слідчим Прилуцького РВ УМВС б/н та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 21888109 від 04.09.2006 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1