АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/490/19 Справа № 694/242/18 Категорія: ст.ст.537-539 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_7 направлено для реального відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Начальник Звенигородського міськрайонного сектору Державної установи "Центр пробації" в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до суду з поданням про направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.06.2018 року за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Подання мотивував тим, що ОСОБА_9 , порушив обов`язки встановлені судом, а саме 11.10.2018 року, 18.10.2018 року 20.07.2018 року при постановці на облік в Звенигородському міськрайонному секторі гр. ОСОБА_7 , було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та покладені на нього судом обов`язки. Проте, засуджений та 25.10.2018 р. не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини чим своїми діями порушив вимоги ст. 76 ч. 1 п.1 КК України.

Згідно наданого ОСОБА_7 , 01.11.2018 року письмового пояснення, він не з`явився на реєстрацію в ці дні, тому що був тяжко хворий, але в лікарню по допомогу не звертався.

За вищевказане порушення 01.11.2018 року до ОСОБА_7 , застосоване застереження у виді винесення письмового попередження.

Після чого з засудженим 06.12.2018 року проводилась індивідуально профілактична бесіда, під час якої йому додатково роз`яснювались порядок та умови відбування покарання та наслідки, які наступають у разі їх невиконання згідно вимог ст. 166 КВК України.

Також ОСОБА_9 , під час іспитового строку 4 / чотири / рази притягувався до адміністративної відповідальності чим порушив вимоги ст. 166 КВК України.

За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з негативної сторони, порушував порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, по місцю проживання характеризується задовільно, згідно складеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року подання задоволено. ОСОБА_7 вирішено направити для реального відбування покарання, призначеного за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.06.2018 року за ч.3 ст.185 , ч.2 ст.185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту фактичного затримання, взяття під варту.

Виконання ухвали суду покладено на Звенигородський ВП ГУНП в Черкаській області.

Ухвала вмотивована тим, що засуджений відповідних висновків не робить, методи перевиховання та ресоціалізації не діють, індивідуально-профілактичну роботу, яка проводиться з боку сектору з питань пробації до уваги не приймає, на шлях виправлення не стає.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що йому не було роз`яснено права на захист, а тому він не зміг в повному обсязі реалізувати своє право на захист, надати пояснення та докази. Зазначає, що не зміг з`явитися в орган пробації з поважних причин, так як захворів та лікувався за місцем проживання, без звернення до лікаря, крім того, звертає увагу, що за час іспитового строку у нього народилася дитина ОСОБА_10 та на утриманні перебуває хвора мати ОСОБА_11 , 1952 р.н.

Апелянт, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що у відповідності до вимог ст. 405 КПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Ухвала Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

За приписами ч. 2 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 не виконував покладені на нього судом обов`язки за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.06.2018 року, яким на підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладено обов`язки відповідно до п.п.2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно підписки від 20.07.2018 ОСОБА_7 роз`яснені його процесуальні обов`язки по відбуттю покарання з іспитовим строком та попереджено про відповідальність за їх порушення. Крім того, постановою від 20.07.2018 встановлено дні явки для реєстрації до органу пробації.

Проте, засуджений 11.10.2018, 18.10.2018, 25.10.2018 для реєстрації не з`являвся. Згідно письмового пояснення по причині погіршення здоров`я, при цьому підтверджуючих документів не надав.

За вказані порушення 01.11.2018 року до ОСОБА_7 , застосоване застереження у виді винесення письмового попередження.

За час іспитового строку ОСОБА_7 5 разів притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.173-2 КУпАП, та двічі за ч.1 ст.130 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував вищенаведені обставини справи, роз`яснення, викладене в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та прийшов до вірного висновку про задоволення подання органу пробації та направлення засудженого ОСОБА_7 для реального відбування покарання, призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.06.2018 року.

Суд розглянув подання Звенигородського міськрайонного сектору Державної установи "Центр пробації" в Черкаській області з дотриманням вимог ст. 539 КПК України. Порушень норм кримінального процесуального закону, про які вказує апелянт, під час апеляційного розгляду не виявлено.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у засудженого на утриманні хворої матері та народження під час іспитового строку доньки, колегія суддів оцінює критично, оскільки в даному випадку вирішується питання, пов`язане з невиконанням засудженим умов іспитового строку, а не призначення покарання.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог КПК України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_7 направлено для реального відбування покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :