Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/648/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу суду Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артик, республіки Вірменія, вірмена, громадянина України, раніше судимого:
- 05.05.1995 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання покарання на 1 рік;
- 16.01.1998 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 141, 44, 42, 86-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна;
- 25.11.2003 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Звільнився 09.07.2009 по відбуттю строку покарання;
- 12.03.2010 Зінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнився 17 вересня 2012 року по відбуттю строку покарання;
- 16.08.2016 Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 185 ч. 1 ст. 309, 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 31.10.2016 по відбуттю строку покарання
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 24листопада2019 року включно
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду міськрайонного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Зазначає, що рішення суду є не законним, не обґрунтованим та не вмотивованим. Вказує, що станом на 26.09.2019 всі докази дослідженні судом не доводять причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Крім того, вказує, що його підзахисний має постійне місце проживання, мешкає разом з матір`ю ОСОБА_9 , яка через незадовільний стан здоров`я потребує догляду з боку свого сина. Крім того. ОСОБА_7 на обліку в психоневрологічному і наркологічному диспансерах не перебуває. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою. Тому, враховуючи наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, сім`ї і міцність соціальних зв`язків, а також відсутність за час досудового слідства та раніше будь-яких порушень обов`язків як підозрюваного, обвинуваченого немає, жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_7 від правосуддя та незаконний вплив на свідків не має.
У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у скоєні злочину, передбаченого ч. 4. ст. 187 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 26.09.2019 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24.11.2019.
Рішення суду мотивовано тим, що при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє 16 серпня 2016 року за ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 31.10.2016 по відбуттю строку покарання. Зазначені обставини у своїй сукупності вочевидь свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження №0000108 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є тяжким злочином.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Більш того, наведені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків по справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1,3,4,5 ч.1статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження йому строку тримання під вартою на 60 днів для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч.1статті 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 тримання під вартою, як про це просить захисник.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міскрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2019 щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2