ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/514/18 Справа № 204/5636/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
особи, щодо якої застосовано
засоби медичного характеру ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника медичної установи ОСОБА_9
розглянувши 06 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції приймаючи рішення зазначив, що заява не підлягає задоволенню, оскільки висновок комісії лікарів № 718 від 25 липня 2018 року щодо зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 суперечить висновку комісії лікарів №69 від 29.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 потребував продовження лікування в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом. Крім того, представником установи не доведено, що у теперішній час психічний стан пацієнта ОСОБА_7 є стабільним і ОСОБА_7 особливої небезпеки для оточуючих не становить.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу, та постановити нову якою задовольнити заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі захисник наголошує, що єдиною підставою для відмови в задоволенні заяви суд вказав те, що висновок комісії лікарів №718 від 25 липня 2018 року суперечить висновку комісії лікарів №69 від 29 січня 2018 року. Однак, при в цьому в рішенні суду не вказано, які саме суперечності у двох вказаних висновках стали підставою для відмови у задоволенні заяви.
Мотивуючи свою позицію в апеляційній скарзі захисник наголошує, що висновку №69 від 29 січня 2018 року зазначено, що під впливом лікування та реабілітаційних заходів в психічному стані пацієнта відмічалась деяка позитивна динаміка: став спокійніше, агресивних тенденцій не виявляв, конфліктні ситуації не створював, поведінка носила упорядкований характер. Але покращення короткочасне, не сформована стійка настанова на відмову від вживання алкоголю в майбутньому. У висновку №718 від 25 липня 2018 року, також зазначається, що з грудня 2017 року під впливом лікування та реабілітаційних заходів в психічному стані пацієнта почала відмічатися позитивна динаміка: став спокійніше, агресивних тенденцій не виявляв, конфліктні ситуації не створював, поведінка носила упорядкований характер, висловлював настанови на відмову від вживання алкоголю в майбутньому, будував реальні плани на майбутнє, погоджувався на подальше лікування.
Тобто жодних суттєвих суперечностей між цими двома висновками лікарів немає. Крім того, обставина, що стан ОСОБА_7 на даний час є стабільним, підтверджується п.27 висновку №718 від 25 липня 2018 року, там же зазначається, що ОСОБА_7 у теперішній час за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не зумовлює.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, особи, щодо якої застосовано заходи медичного характеру, представника медичного закладу, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КК України, ч. 3 ст. 514 КПК України, ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2013 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що висновок комісії лікарів № 718 від 25 липня 2018 року щодо зміни примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 суперечить висновку комісії лікарів №69 від 29.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 потребував продовження лікування в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом. Тому, на думку суду, представником установи не доведено, що у теперішній час психічний стан пацієнта ОСОБА_7 є стабільним і останній особливої небезпеки для оточуючих не становить.
Однак це рішення не ґрунтується на вимогах закону.
Відповідно до положень ст. 19 ЗУ Про психіатричну допомогу особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів.
Вказані вимоги закону представником закладу медичної установи були виконані в повному обсязі, про що свідчить чергове зверенення до суду із заявою про зміну застосування примусових заходів медичного характеру. Також, на виконання вимог зазначеного закону, лікарем-психітром ОСОБА_9 було суду надано висновок комісії лікарів-психіатрів від 25.07.2018 року №718, що містить обґрунтування необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_7 також є висновок комісії лікарів-психіатрів від 29.01.2018 року, який було проведено планово та кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Тобто, при розгляді вказаної заяви судом першої інстанції було порівняно два висновки комісії лікарів-психіатрів, які проведені з різницею в часі, яка становить 6 місяців. У вказаний період часу відносно ОСОБА_7 проводилось відповідне лікування, в результаті чого комісією лікарів-психіатрів встановлено покрашення психічного стану особи.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника з приводу того, що в рішенні суду не вказано, які саме суперечності у двох вказаних висновках стали підставою для відмови у задоволенні заяви. А також, висновок суду щодо недоведеності того, що на даний час психічний стан пацієнта ОСОБА_7 є стабільним і останній особливої небезпеки для оточуючих не становить, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки під час судового провадження розглядалося питання саме про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом психіатричної лікарні, а не їх припинення.
Також, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що і у висновку комісії лікарів-психіатрів від 29.01.2018 року також констатовано покрашення психічного стану здоров`я ОСОБА_7 , а саме ...відмічалася деяка позитивна динаміка... Стабільний стан відмічався протягом 8 місяців.
Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що наведені в ухвалі суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки передбачених законом підстав для відмови у задоволенні заяви представника медичного закладу про зміну ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не встановлено, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні цього клопотання не ґрунтується на вимогах закону і є безпідставним.
Відповідно до ст. 409 КПК, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, є підставою для його скасування при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу.
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , а тому вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419, 514 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовльнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 - скасувати.
Заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_9 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом на госпіталізацію до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4