Номер провадження 1-кп/495/509/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001736 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:

- 09.09.2008 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 186 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Перегляд вироку 26.02.2009 року відміна іспитового строку та направлений на відбуття покарання реально;

- 14.04.2011 року Білгород-Дністровським міскрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.03.2015 року Савранським районним судом Одеської області за ст.ст. 263 ч. 1, 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 30.01.2018 року по відбуттю стоку покарання;

до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, у вечірній час 07 червня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 , з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, маючи злочинний намір, виниклий в нього з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість, не ставши на шлях виправлення та не зробивши для себе належних висновків, прибув до домоволодіння під АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого через паркан потрапив на територію господарського двору, де скориставшись відсутністю вдома господарки домоволодіння, підійшов до дерев`яної клітки, в якій утримувалися кролики приналежні та вирощені потерпілою ОСОБА_5 , та відкривши клітку дістав з неї одного кролика сірої масті вагою 5,5 кг, вартістю 350 гривень, після чого поклав кролика до поліетиленового пакету та зник з місця події розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Таким чиномобвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 350 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно, у вечірній час 07 червня 2018 року, він пройшов на територію господарського двору, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , де підійшов до дерев`яної клітки, в якій утримувалися кролики потерпілої, відкривши клітку дістав з неї одного кролика, після чого поклав його до поліетиленового пакту та з місця події зник. Потім викраденого кролика він продав. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість, знов скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві просить покарати обвинуваченого на розсуд суду, а також наданої заяви про те, що викрадене майно їй повернуто, ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше був судимий, у тому числі за аналогічні злочини, проте належних висновків для себе не зробив, знов скоїв кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Цивільний позов та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання тобто з 26.10.2018 року.

Цивільний позов та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1