Справа № 362/5127/17
Провадження № 1-кп/362/124/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И
07.11.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
11.08.2017 р., близько 01 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 має при собі мобільний телефон, умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, використовуючи довірливі відносини, що склалися між ним та ОСОБА_7 , під приводом здійснення дзвінка, взяв у останньої мобільний телефон марки «Huawei TIT-U02» чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3599 (три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень), який в подальшому не повернув, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв нотерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3599 (три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю та показав, що 11.08.2017 р. під вечір, точного часу він не пам`ятає, він з ОСОБА_7 та Веремієм сиділи в гаражі по АДРЕСА_2 . В нього, ОСОБА_6 , сіла батарейка в мобільному телефоні і ОСОБА_8 запропонувала йому вставити його сім-карту в її мобільний телефон. За ним заїхав начальник ОСОБА_9 , він сів з ним в автомобіль і поїхав, взяши з собою мобільний телефон ОСОБА_7 . Через тиждень до нього додому в с. Пінчуки Васильківського району Київської області приїхали працівники поліції і вилучили цей мобільний телефон. Він хотів сам повернути мобільний телефон, дзвонив до ОСОБА_10 , оскільки йому стало совісно. Він усвідомлював, що вчинив протиправні дії. Він, ОСОБА_6 , взяв мобільний телефон з метою збагачення, хотів ним користуватися сам.
Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати дане кримінальне провадження за її відсутністю. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 вона немає, з приводу покарання поклалася на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_6 за місцем його проживання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, то суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в певному розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_6 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (Вісімсот п`ятдесят гривень).
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Huawei TIT-U02», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у розпорядженні, користуванні та володінні потерпілої ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського Апеляційного суду.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1