Справа № 211/2884/18
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі колегії суддів: головуючого, судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
Учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2, 129 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується в погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, та незакінченому замаху на вчинення умисного вбивства малолітньої дитини доньки ОСОБА_9 , 2013 р.народження, вчинених 10.04.2018 р. в стані алкогольного сп`яніння та викликаному вживанням наркотичних засобів.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою на шістдесят днів з урахуванням тяжкості і суспільної небезпеки злочину, можливості переховування від суду, враховуючи покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор просить врахувати, що ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді і суду при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу не відпали і продовжують існувати., оскільки обвинувачений проживає разом з з членами родини, які є свідками по кримінальному провадження, та може впливати на них.

Обвинувачений ОСОБА_7 , та його захисник ОСОБА_8 проти продовження строку тримання під вартою заперечували, вказують на можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення, має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10.05.2018 р. обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, який ухвалою суду від 07.02.2019 р. продовжено до 07.04.2019 р.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Слідчий суддя в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2, 129 ч.1 КК України підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні. Крім того, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового слідства, об`єктивно існують, а саме: ОСОБА_7 виявляє підвищену соціальну небезпеку, може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Зважаючи на викладене, суд все ж приходить до висновку, що обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, а суд при продовженні дії запобіжного заходу, не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (враховуючи вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, поєднаного з насильством), що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Прокурором доведено, що ОСОБА_7 обвинувачується в особливо тяжкому злочині, за який законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Обвинувачений до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проживав разом з малолітньою донькою ОСОБА_10 , 2013 р. народження, за адресою по АДРЕСА_1 , відносно якої, згідно пред`явленого обвинувачення, намагався вичинити замах на її життя; проживав з матір`ю, батьком та братом за вказаною адресою, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як домашній арешт обвинуваченому може ставити під загрозу життя та здоров`я членів його родини, які спільно з ним проживають.

Крім того, обвинувачений, маючи конфлікти зі своєю матір`ю, якій здійснював погрози згідно пред`явленого обвинувачення, може здійснювати тиск на членів родини, які є свідками по кримінальному провадженню, та опитані судом.

На думку суду, в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи, та недоторканості гарантованих ст.29 Конституції України, ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою. Тримання ОСОБА_7 під вартою з наведених вище підстав у кримінальному провадженні за його обвинуваченням в причетності до вчинення особливо тяжкого злочину виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду у кримінальному провадженні, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Оскільки по справі слід провести судовий розгляд, здійснити повторний допит свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за клопотанням учасників кримінального провадження що неможливо до спливу зазначеного строку, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів максимально можливий строк продовження згідно ст.331 ч.3 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 315, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянину України на шістдесят днів до 03 червня 2019 р. включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: