Код суду 233 Справа № 233/4173/18
Вирок
Іменем України
27 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Архангельськ, Російської Федерації, руський, громадянин України, має середню освіту, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до військової частини НОМЕР_1 , телефоніст відділення зв`язку польового вузла зв`язку, солдат, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 12 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 278 від 02.11.2015 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду телефоніста відділення зв`язку польового вузла зв`язку вищевказаної військової частини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що:
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
18 березня 2014 року - з дня опублікування, набрав чинності Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».
Пунктом 1 зазначеного Указу Виконувача обов`язків Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року визначено оголосити та провести часткову мобілізацію (далі - мобілізація).
Згідно з п. 4 вказаного Указу визначено Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.
Тобто, з 18 березня 2014 року в Україні, відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період.
Статтею 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України, зокрема: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховної Ради України; встановлює режим роботи органів державної влади, інших державних органів під час мобілізації та у воєнний час.
У 2014 році ще двічі оголошувалась часткова мобілізація, а саме Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 року №454/2014 та від 21.07.2014 року №607/2014 (затверджені Законами України №1240-VII від 06.05.2014 року та №1595-УІІ від 22.07.2014 року, відповідно).
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 (затверджений Законом України №113-VІІІ від 15.01.2015 року) визначено Кабінету Міністрів України: перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь ПОВНА ГОТОВНІСТЬ; установити з метою мінімізації негативних наслідків для економіки держави обмеження під час виконання мобілізаційних завдань та довести їх до визначених суб`єктів національної економіки, які переводяться на функціонування в умовах особливого періоду, з введенням ступеня ПОВНА ГОТОВНІСТЬ.
Рішення щодо звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період були прийняті:

- Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» визначено провести у березні-травні 2015 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303;

- Указом Президента України №254/2015 від 06.05.2015 року «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454 «Про часткову мобілізацію»;

- Указом Президента України №115/2016 від 25.03.2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15».

У подальшому, Указом Президента України №411/2016 від 26.09.2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15» визначено провести у вересні-жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

Станом на сьогоднішній день Указами Президента України чи Законами України не приймались рішення про порядок і терміни проведення заходів, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу (національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду переведено відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015, який затверджений Законом України №113-УІІІ від 15.01.2015 року), а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу (військові формування України, Оперативно- рятувальну службу цивільного захисту переведено на організацію та штати воєнного часу відповідно до Указу Виконувача обов`язків Президента України -Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Зокрема, 24 червня 2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від несення обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась в АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від обов`язків несення військової служби до 13 червня 2018 року.

13 червня 2018 року солдат ОСОБА_4 , самостійно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону, таким чином припинив вчиняти кримінальне правопорушення.

Тобто, в період часу з 24 червня 2016 року по 13 червня 2018 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував поза межами військової частини, обов`язки військової служби не виконував, а перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Щиро каявся.

Крім повного визнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його провина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується іншими доказами по справі.

Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, оскільки він, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину та його провина у вказаному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не одружений, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

По вказаному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення надіслати/вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1