справа №622/1045/15-к
провадження №1-кп/619/109/18
ВИРОК
12 грудня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодар Запорізької області, громадянина України, не працюючого, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, маючого доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого по трудовому договору на заводі «Нікопольський завод феросплавів» інспектором, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
11 серпня 2015 року приблизно о 17год 00хв, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , з метою крадіжки чужого майна, прийшов до будинку, де проживає ОСОБА_6 разом зі співмешканцем ОСОБА_7 . Де, скориставшись тим, що господарі відсутні і за його діями ніхто не спостерігає, проник через відкриту квартирку вікна до спальної кімнати вказаного будинку, звідки таємно викрав з комоду гроші в сумі 1300,00грн, які належали ОСОБА_6 та мобільний телефон LG-Р705, який належав ОСОБА_7 , згідно висновку експертизи №3509 від 21.08.2015 вартість якого складає 2056,00грн. Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток в сумі 1300,00грн, потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток згідно висновку експертизи №3509 від 21.08.2015 в сумі 2056,00грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням до житла, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставинами, які пом`якшують його покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, ставлення винного до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані збитки, у зв`язку з чим потерпілі претензій не мають, дані про особу обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.
Долю про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Згідно ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення НДЕКЦ судової товарознавчої експертизи №3509 від 21.08.2015 в розмірі 368,28грн (триста шістдесят вісім гривень 28 копійок).
Речові докази:
-грошові кошти в сумі 965,00грн., які знаходяться на відповідальному зберіганні
потерпілої ОСОБА_9 вважати їй повернутими;
-мобільний телефон LG-Р705, який знаходиться на відповідальному зберіганні у
потерпілого ОСОБА_7 -вважати йому повернутим.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1