Справа № 638/1772/19
Провадження № 1-кс/638/1169/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000341 від 24.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,
встановив:
20 лютого 2019 року слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна.
В клопотанні зазначено, що 23.01.2019 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області звернулася ОСОБА_5 з заявою про те, що 25.12.2018, невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу викрала майно, яке належить ОСОБА_6 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000341 від 24.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 дала показання про те, що 24.12.2018, приблизно о 21.00-22.00 год., їй зателефонувала малознайома ОСОБА_7 та запропонувала зустрітися. ОСОБА_6 дала свою згоду, після чого ОСОБА_7 разом зі своїм співмешканцем на ім`я ОСОБА_8 приїхали за нею на таксі. Придбавши горілку та продукти, вони пішли до ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі ОСОБА_10 залишила свої сумки з речами, серед яких був її мобільний телефон «Nomi i241+», в коридорі. Перебуваючи на кухні, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вживали горілку та спілкувалися. Ніяких конфліктів між ними не відбувалося. Близько 01.00 годин 25.12.2018 ОСОБА_6 пішла спати у кімнату. ОСОБА_7 спала на одному ліжку, а вона лягла на інше. ОСОБА_8 в цей час, на думку ОСОБА_6 , знаходився на кухні. Приблизно о 06.00-07.00 год. ОСОБА_6 прокинулась від того, що на неї зверху ліг ОСОБА_8 . ОСОБА_6 почала обурено запитувати, що він робить та відштовхувати ОСОБА_9 від себе. ОСОБА_8 щось «бурчав», але було не зрозуміло що, бо він був у сильному алкогольному сп`янінні. ОСОБА_8 схопив її за светр, але ОСОБА_6 вдалося відштовхнути ОСОБА_9 та сісти на ліжко. При цьому вона почала кликати ОСОБА_7 на допомогу, але остання лежала на ліжку, накрившись ковдрою з головою, і на крики не реагувала. ОСОБА_6 ще не встигла встати, коли ОСОБА_8 знов підскочив до неї, схопив двома руками за плечі та різко штовхнув її так, що вона дуже сильно вдарилась потилицею о стіну. Після чого їй знову вдалось відштовхнути ОСОБА_9 і піднятись. ОСОБА_6 підскочила до ОСОБА_7 , продовжуючи кричати, щоб вона заспокоїла ОСОБА_9 , але ОСОБА_7 на її крики не реагувала. ОСОБА_6 злякалась, що ОСОБА_8 її поб`є, швидко взулася, схопила куртку та вибігла з квартири, залишивши свої сумки з речами в квартирі ОСОБА_9 . Приблизно через тиждень вона разом з донькою та співмешканцем доньки поїхала до ОСОБА_9 , щоб забрати свої речі, оскільки ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 їх до того часу не повернули. ОСОБА_8 до квартири їх не пустив, і взагалі сказав, що її не знає. До теперішнього часу майно ОСОБА_6 так ніхто і не повернув.

Потерпілою були надані документи на мобільний телефон, який залишився в квартирі ОСОБА_9 , згідно яких було встановлено IMEI даного телефону, а саме: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Також, під час досудового розслідування був встановлений громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користувався мобільним телефоном «Nomi i241+» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 дав показання про те, що мобільний телефон «Nomi» в корпусі золотистого кольору він придбав у свого знайомого ОСОБА_12 у 20-х числах грудня 2018 року, приблизно за 4-7 днів до Нового року, коли зустрівся з ним на вул. 23 Серпня в м. Харкові. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що це телефон належить йому, що це подарунок від його матері для зв`язку із нею.

04.02.2019 під час огляду місця події в приміщенні Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, у громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучене наступне майно:

- мобільний телефон «Nomi i241+» у корпусі золотистого кольору; IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Орган досудового розслідування вважає, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення мобільного телефону можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на його знищення або переховування, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 23.01.2019 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області звернулася ОСОБА_5 з заявою про те, що 25.12.2018, невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу викрала майно, яке належить ОСОБА_6 .
Слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області в приміщенні службового кабінету №300 Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 04.02.2019 року проведено огляд ОСОБА_11 , в ході якого останній добровільно видав мобільний телефон «Nomi i241+» у корпусі золотистого кольору; IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .
З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить зазначене майно арештувати.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання арешту майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя має врахувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, оскільки майно вилучене під час проведення огляду місця події 04.02.2019 року, відповідає вимогам ст. 98 КПК України та має значення для забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст.131-132,170-173, 309,372 КПК України, суд,
ухвалив:
Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000341 від 24.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 04.02.2019 року старшим слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 під час огляду місця події в приміщенні Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, у громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: мобільний телефон «Nomi i241+» у корпусі золотистого кольору; IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя