Справа № 350/2443/18
Провадження № 11-сс/4808/17/19
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

судді ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2018 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, -

за участю: прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як таку, що ухвалена з порушенням КПК України та норм європейського права, обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Апелянт вважає, що ризики, які наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами, та не доведені. Вважає, що до підозрюваного цілком можливо було застосувати домашній арешт, з урахуванням того, що останній раніше несудимий, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є самозайнятою особою, веде домашнє господарства, від чого отримує дохід, який забезпечує його потреби, матеріально допомагає членам своєї родини, з якими підтримує міцний зв`язок. На думку захисника, підозрюваний розуміє невідворотність покарання та відповідальність за порушення покладених на нього зобов`язань у разі обрання йому міри запобіжного заходу не пов`язаної із ізоляцією від суспільства. Вважає, що слідчим суддею жодним чином необґрунтовано та не доведено те, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, оскільки в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Апелянт вважає, що обраний слідчим суддею вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою надто жорстокий.

З ухвали слідчого судді вбачається, що обираючи щодо ОСОБА_8 такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя виходив з того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги і просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, зі змісту клопотання слідчого СВ Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП України в області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 вбачається, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2018 року за №0000429 (а.п. 1-3).

23.12.2018 року ОСОБА_8 було затримано на підставі ч. 2 ст. 208 КПК України (а.п. 22-23).

24.12.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.п. 30-31), а саме у спричиненні останнім умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 (а.п. 30-31).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені слідчим суддею та перевірені судом апеляційної інстанції, зокрема: протоколом огляду місця події від 23.12.2018 року (а.п. 1-9); протоколом огляду трупа від 23.12.2018 року (а.п. 10); заявою ОСОБА_12 про загибель його сестри ОСОБА_11 (а.п.11); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 23.12.2018 року (а.п. 12-13); протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.п. 14-21); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.12.2018 року (а.п. 32-34) тощо.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі захисника не ставиться питання про те, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає встановленим наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_8 перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; безпідставно ухилятись від виконання вказівок слідчого та прокурора.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином та в повній мірі врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаного вище кримінального правопорушення, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема й ті, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше несудимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місця мешкання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисту про те, що ОСОБА_8 матеріально допомагає членам своєї родини, однак вважає, що вищевказані дані не свідчать про незаконність рішення суду про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням. При цьому відомості, що характеризують особу ОСОБА_8 , на які посилається захисник в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

При прийнятті рішення, колегія суддів також приймає до уваги мотиви злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, та вмотивував свої висновки щодо неможливості застосування відносно останнього інших запобіжних заходів, зокрема й у виді домашнього арешту, на якому наголошував захисник в своїй апеляційній скарзі.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правомірно скористатися правом не визначати відносно ОСОБА_8 розміру застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відповідає положенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2018 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5