Провадження № 1-кп/520/77/19
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу
02.05.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у стадії підготовчого провадження, в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001568 від 24.04.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, українець, зі слів одружений, є батьком двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , с середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Одеси, громадянин України, українець, не одружений, підтримував фактичні шлюбні відносини із ОСОБА_5 , разом з якою виховував двох її малолітніх дітей 2003 і 2013 р.н., с середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки строк дії ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки щодо них є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі до 10 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити новий злочин, незаконно впливати на потерпілого і свідків. Ризики прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачені не мають офіційної роботи, постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.
Захисники та обвинувачені заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявність ризиків та не довів неможливість застосування менш суворих видів запобіжних заходів. При цьому адвокати заявили клопотання про зміну запобіжного заходу: адвокат ОСОБА_7 обвинуваченому ОСОБА_3 на особисте зобов`язання, оскільки обвинувачений є батьком двох неповнолітніх дітей, більше трьох років тримається під вартою без обвинувального вироку суду, має реєстрацію та постійне місце проживання міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності притягається вперше; адвокат ОСОБА_8 обвинуваченому ОСОБА_4 на нічний домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 виховував двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 з якою підтримував фактичні шлюбні відносини, має реєстрацію та постійне місце проживання, більше трьох років тримається під вартою без обвинувального вироку суду, до кримінальної відповідальності притягається вперше.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотань захисників.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, врахувавши обставини, зазначені в ст.178 КПК України, дійшов висновку про те, що підстав для подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на теперішній час не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України запобіжний захід застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати злочину діяльність тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час залишається доведеним, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованого їм тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна; а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Такими ризиками залишаються спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином тощо.

В той же час ризики знищення, спотворення будь якої речі чи документу, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачуються - відпали.

Разом з тим, прокурор протягом тривалого часу, більше ніж чотири місяці, не може забезпечити явку потерпілого у підготовче судове засідання, місце проживання якого стороні обвинувачення не відомо, що призводить до невиправданого затягування розумних строків розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, в той час, коли обвинувачені перебувають під вартою без обвинувального вироку суду з квітня 2016 року. Прокурор також не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вiд 23 лютого 2006 року №3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Так, з рішення ЄСПЛ у справі "Смирнов проти Росії" від 24 липня 2003 року вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п.п.61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі "Ш. проти Швейцарії"). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь і проти існування суспільного інтересу, який, при належному забезпеченні принципу презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що подальше тримання під вартою обвинувачених не буде розумно виправданим, навіть з оглядкою на суспільний інтерес. В даному випадку і на теперішній час відносно обвинувачених повинен дотримуватися принцип свободи, оскільки подальше утримання їх під вартою аж до розгляду справи в суді по суті пред`явленого їм обвинувачення, буде фактичним відбуванням обвинуваченими покарання за злочин, у вчиненні якого вони ще не визнані винними, ст.62 Конституції України.

Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , недостатньо для вирішення питання на користь подальшого їх тримання під вартою, оскільки таке буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою і обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.

Тому суд, застосовує наведені рішення ЄСПЛ, а також рішення ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», згідно якого було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку та/або право на звільнення обвинуваченого під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання щодо особи, яка була засуджена за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, для обґрунтування рішення про пом`якшення запобіжного заходу та його режиму.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 181, 183, 194, 176-178, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950 р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити повністю, а адвоката ОСОБА_7 - частково.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час з 22:00 до 06:00 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяця.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк дії запобіжного заходу наступні обов`язки:

-не відлучатися з м.Одеси без дозволу прокурора або суду;

-письмово повідомляти суд або прокурора про зміну місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у справі.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час з 22:00 до 06:00 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяця.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк дії запобіжного заходу наступні обов`язки:

-не відлучатися з м.Одеси без дозволу прокурора або суду;

-письмово повідомляти суд або прокурора про зміну місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у справі.

Ухвала суду втрачає свою дію 01.07.2019 о 17:00 год.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.202 КПК України обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підлягають негайному звільненню з під варти та зобов`язуються невідкладно прибути до місця свого проживання.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинувачених покласти на Київський ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинувачених на облік, про що повідомити суд.

Копію ухвали після її оголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1