Справа № 373/1819/18
УХВАЛА

19 лютого 2019 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

представника власника майна адвоката ОСОБА_2 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницькому клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000630 від 27 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 КПК України.

Адвокат ОСОБА_2 просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «KRONE SDP 27B3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 . Посилається на те, що дані транспортні засоби вже оглянуті, відповідні експертизи проведенні. На сьогоднішній день підстав для арешту транспортних засобів немає, про що було зазначено і слідчим по даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор чи слідчий в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не направили.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року було накладено арешт, в тому числі і на автомобіль марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «KRONE SDP 27B3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

З листа слідчого ОСОБА_5 від 05.02.2019 вбачається, що всі слідчі дії та експертизи, для проведення яких була необхідність в утриманні транспортних засобів, в тому числі, і належних ОСОБА_4 , проведені.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 12 лютого 2019 року скасовано арешт інших транспортних засобів, які були учасникам ДТП 27.09.2018.

За таких обставин вважаю, що потреба у продовженні арешту вищезазначених транспортних засобів відпала, тому клопотання адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 172, 174 КПК України,

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000630 від 27 вересня 2018 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 0000630 від 27 вересня 2018 року згідно ухвали слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року, на автомобіль марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «KRONE SDP 27B3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає відповідно до ст. 309 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 30 хв. 21.02.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1