Справа № 500/1875/18
Провадження № 1-кп/500/353/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000480 від 21.02.2018 р., на підставі угоди про примирення, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ізмаїл Одеської області, громадянки України, одруженої, , із середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 21 лютого 2018 року біля 09:00 години знаходячись у приміщенні магазину одягу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у м. Ізмаїл по вул. Пушкіна, 46, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли би помітити та перешкодити її злочинному наміру, скерованому на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, підійшла до прилавку, біля якого на дивані побачила жіночу сумку з якої викрала грошові кошти у сумі 16 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на зазначену суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаялася в його вчиненні пояснивши, що дійсно 21 лютого 2018 року в час вказаний в обвинувальному акті вона викрала грошові кошти у сумі 16 000 грн. належні ОСОБА_6 .

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми діями вчинила злочин та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

12 грудня 2018 року між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та направлена до суду.

Згідно вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченої щодо беззастережного визнання обвинувачення у судовому провадженні, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Сторони також погоджуються на застосування ст.ст.75,76 КК України, відповідно до яких звільнити ОСОБА_4 від відбування узгодженого сторонами покарання з встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

При цьому судом установлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені їй п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

При перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася в його вчиненні, активно сприяла його розкриттю, добровільно відшкодувала завданий збиток, суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 з вересня 2018 року перебуває в шлюбі, що свідчить про те, що вона змінює свою життєву позицію та має нас намір стати виправлення, а також те, що у неї відсутні обставини, що обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої нею та потерпілою міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченою ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувалася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувались.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 12 грудня 2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13 грудня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1