Справа № 572/833/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000025 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Довге, Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

10 січня 2016 року приблизно о 20 гол, 40 хв., у темну пору доби, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 рухаючись автодорогою Київ-Ковель- Ягодин, за межами населеного пункту, поблизу с. Іванівка Сарненського району, зі сторони м, Ковель у напрямку м. Сарни, з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю 60 км/год., на 312 км + 600 м вказаної дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильної її оцінив, перед початком зміни напрямку руху, не переконався, що не буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення із автомобілем Mercedes-Benz 2.13, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, множинних саден, порізів лівого передпліччя та кисті, травматичного заднього вивиху зі зміщенням лівого передпліччя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за ч.1 ст 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину в межах висунутого обвинувачення не визнав повністю. Цивільний позов не визнав повністю. Від надання суду будь-яких показань відмовився.

Потерпілий ОСОБА_5 при допиті в судовому засіданні показав, що рухався по Варшавській трасі в бік Ковеля за кермом автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить його брату ОСОБА_8 , на 5-ій передачі, в темну пору доби, в автомобілі був сам, приблизна швидкість 70 км/год., дорога була засніженою, сніг продовжував падати, траса була вільною, відрізок дороги прямий. Здалеку побачив автомобіль з увімкненим ближнім світлом фар, який рухався назустріч в своїй смузі руху, та за метрів 50 побачив, що автомобіль, який рухався назустріч, поступово виїжджає на його смугу дороги та продовжуючи рух заїжджає на неї майже повністю. Намагаючись уникнути зіткнення ОСОБА_5 застосував екстрене гальмування та з`їзд праворуч на узбіччя, проте зіткнення уникнути не вдалось, яке відбулось лівими передніми частинами обох автомобілів. Після зіткнення автомобіль на якому рухався ОСОБА_5 відкинуло на узбіччя, інший автомобіль на узбіччя ліворуч. ОСОБА_5 вийшовши з автомобіля, підійшов до автомобіля «Жигулі» червоного кольору, з яким відбулось зіткнення, звернувся до водія автомобіля, який перебував чи у напівсвідомому стані чи у стані шоку, запитав чи перебуває водій в стані алкогольного сп`яніння, оскільки був присутній запах алкоголю від водія, на що отримав ствердну відповідь. В цей час біля місця ДТП зупинився автомобіль, пасажири якого викликали швидку медичну допомогу та поліцію, після приїзду якої ОСОБА_5 та водія «Жигулі» госпіталізували. Згодом ОСОБА_5 звертався до ОСОБА_3 з метою з`ясування питань щодо грошової компенсації, на що останній відмовив.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_3 щодо невизнання вини, винуватість останнього у скоєному за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, що наведені нижче.

Так, відповідні дані містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.01.2016р., з долученою до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди та ілюстративними таблицями, якими зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, на 312 км + 600 м, поблизу с. Іванівка Сарненського району за участю автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Протоколами оглядів транспортних засобів від 10.01.2016р. із описом механічних пошкоджень автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно.

Висновком експерта №07 від 12 січня 2016 року (за медичними документами) щодо ОСОБА_5 , згідно висновку якого у останнього мали місце синці обличчя, множинні садна та порізи лівого передпліччя та кисті (клінічно), травматичний задній вивих зі значним зміщенням лівого передпліччя (підтверджено даними рентген-дослідження).

Зазначені ушкодження, виникли в швидкій послідовності одне за одним - від травматичних дій тупим, твердим предметом (предметами), при співударах Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що виникли при умовах дорожньо-транспортної пригоди: при співударах тіла з виступаючими частинами салону автомобіля, що рухався, при різкому його гальмуванні, раптовій зупинці, інших подібних умовах. Заподіяння таких ушкоджень може відповідати даті 10 січня 2016 року (що не суперечить даті травмування на яку вказував постраждалий та даті вказаній в постанові та в медичних документах. Такі ушкодження (в своїй сукупності) відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Висновком експерта №68 від 23 березня 2017року (за медичними документами) щодо ОСОБА_3 згідно висновку якого у останнього мали місце рвані рани правого колінного суглобу, лівого плеча, вивиху лівого стегна, закритої тупої травми живота із розривами печінки, селезінки, що супроводжувалося гострою внутрішньочеревною кровотечею, які виникли в швидкій послідовності одне за одним - внаслідок травматичних дій тупими твердими предметами при співударах з такими (контактування тіла постраждалого з виступаючими частинами салону автомобіля не виключається). Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що ушкодження могли виникнути при умовах дорожньо-транспортної пригоди, а саме при різкому гальмуванні, раптовій зупинці автомобіля, інших умовах. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати 10 січня 2016 року (що не суперечить з даті травмування вказаній в постанові та медичних документах). Такі ушкодження (в своїй сукупності) відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я. Такі ушкодження (в своїй сукупності) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Висновком №3.1-6/16 від 15.06.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) відповідно до якого, на момент експертного дослідження гальмівна система автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась в працездатному стані, система рульового керування в стані повної відмови, яка виникла під час даної дорожньо-транспортної пригоди, передні фари системи зовнішнього освітлення вказаного автомобіля, через пошкодження передньої лівої фари знаходились в стані часткової відмови в результаті порушення просторового розташування передньої лівої фари, пошкодження її корпусу та розсіювача, що виникло під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей у досліджуваних системах автомобіля «MERSEDES BENZ 213», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що виникли до дорожньо-транспортної пригоди не встановлено.

Висновком №3.1-19/16 від 24.06.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження технічного стану) відповідно до якого, на момент експертного дослідження гальмівна система, система рульового керування та передні фари системи зовнішнього освітлення автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в стані повної відмови в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком експерта №3.1-20/16 від 29.06.2016р. судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно-трасологічні дослідження) відповідно до висновку якої контактування транспортних засобів відбулося між передньою лівою частиною автомобіля «MERSEDES BENZ 213», реєстраційний номер НОМЕР_3 та передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а повздовжні вісі вказаних транспортних засобів були розташовані під кутом приблизно 175±5° (градусів). Встановити місце зіткнення зазначених автомобілів відносно елементів проїзної частини дороги не представляється можливим, в зв`язку з відсутністю у наданих на дослідження матеріалах ДТП остатньої сукупності зафіксованих інформативних ознак.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 08 лютого 2017 року, схемами та ілюстративними таблицями до нього, в ході якого ОСОБА_5 зазначив, що рухався за кермом автомобіля Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить його брату ОСОБА_8 по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин у напрямку Володимирецького району, пасажирів не було, багажу не було, з приблизною швидкістю 70 км/год., покриття дороги було вкрите снігом, траса була вільною, відрізок дороги прямий. Здалеку побачив автомобіль з увімкненим ближнім світлом фар, марку та колір не розібрав на той момент, який рухався назустріч в своїй смузі руху, та за метрів 50 побачив, що автомобіль, який рухався назустріч, поступово виїжджає на його смугу дороги та продовжуючи рух заїжджає на неї майже повністю. Намагаючись уникнути зіткнення ОСОБА_5 застосував екстрене гальмування та з`їзд праворуч на узбіччя, проте зіткнення уникнути не вдалось, яке відбулось лівими передніми частинами обох автомобілів на правій смузі дороги по напрямку до м.Ковель. Після зіткнення автомобіль на якому рухався ОСОБА_5 відкинуло на узбіччя, інший автомобіль на узбіччя ліворуч. ОСОБА_5 вийшовши з автомобіля, підійшов до автомобіля «Жигулі» червоного кольору, з яким відбулось зіткнення, звернувся до водія автомобіля, який перебував у несвідомому стані, через деякий час прийшов до тями та ОСОБА_5 , запитав чи перебуває водій в стані алкогольного сп`яніння, оскільки був присутній запах алкоголю від водія, на що отримав ствердну відповідь. В цей час біля місця ДТП зупинився автомобіль, пасажири якого викликали швидку медичну допомогу та поліцію, після приїзду якої ОСОБА_5 та водія «Жигулі» госпіталізували. Окремо ОСОБА_5 вказав на місце зіткнення (2.55 м. до дорожньої розмітки 1.5 осьової та 30.8 м. до ЛЕП 468/90), позначив траєкторію руху автомобілів, вказав боковий інтервал руху, визначив загальну видимість дороги та приблизну швидкість автомобілів.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 08 лютого 2017 року, схемами та ілюстративними таблицями до нього, в ході якого ОСОБА_3 зазначив, що рухався по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин у напрямку м.Сарн за кермом автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Поблизу с.Іванівка помітив три автомобілі, які рухались у зустрічному напрямку, останній з автомобілів засліпив його світлом фар після чого відчув удар в передню частину автомобіля, що відбувалось далі повідомити не зміг. ОСОБА_3 вказав на місце зіткнення (1, 8 м. до дорожньої розмітки 1.1 крайової та 10.8 м. до ЛЕП 468/90), позначив траєкторію руху автомобілів, вказав боковий інтервал руху, визначив загальну видимість дороги та приблизну швидкість автомобілів.

Висновком експерта №3.1-110/17 від 10.03.2017р. судової інженерно-транспортної експертизи (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди) відповідно до висновку якої встановлено, що при видимості дороги в напрямку руху 85,4 м швидкість руху автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в даних дорожніх умовах, не повинна перевищувати 45,2...62,7 км/год (в залежності від коефіцієнту зчеплення шин з поверхнею дороги). При видимості дороги в напрямку руху 89,8 м швидкість руху автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в даних дорожніх умовах, не повинна перевищувати 46,0...63,7 км/год (в залежності від коефіцієнту зчеплення шин з поверхнею дороги). При заданому комплексі вихідних даних, викладеному у варіанті 1 постанови, в даних дорожніх умовах, з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Покази свідка ОСОБА_3 викладені у варіанті 2 вихідних даних постанови стосовно місця зіткнення та механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди є технічного необґрунтованими за причиною вказаною у дослідницькій частині висновку. Водій автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (б), 10.1,11.3,12.1,12.2, І2.6 (ґ), 19.1 (а) Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 12.3, 19.1 (а) Правил дорожнього руху України (див. дослідницьку частину висновку). В даній дорожній обстановці водій автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ), 19.1 (а), 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху України (див. дослідницьку частину висновку). При заданому комплексі вихідних даних в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, при цьому з технічної точки зору невідповідності його дій вимогам п.п. 10.1, 12.1 Правил знаходяться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданому комплексі вихідних даних в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судових дебатах сторона захисту заявила про виключення всіх висновків експертів у даному провадженні, як джерела доказів з огляду на те, що експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від виконання покладених обов`язків без поважних причин, а також з мотивів не ознайомлення підозрюваного ОСОБА_3 з постановами слідчого про їх призначення та невідповідності між вихідними даними, наданими експерту та отриманими в ході слідчого експерименту.

Суд не приймає до уваги таке, оскільки у вступних частинах, досліджених у судовому засіданні висновків експертів, містяться особисті підписи судових експертів щодо їх попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від виконання покладених обов`язків без поважних причин.

Враховуючи те, що при призначенні інженерно-транспортної експертизи та при її проведенні були використані вихідні дані у двох варіантах та інші обставини, а не виключно з показань ОСОБА_5 , суд вважає доводи захисту викладені в судовій промові під час дебатів щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення такими, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду з підстав, викладених в мотивувальні частині вироку суду та відхиляє їх.

Окремо суд звертає увагу на те, що на момент призначення експертиз, ОСОБА_3 перебував в процесуальному статусі свідка у даному кримінальному провадженні, тому доводи сторони захисту щодо необхідності ознайомлення останнього з постановами про їх призначення під час досудового розслідування є безпідставними.

Також, сторона захисту, в судових дебатах, заявила про недопустимість, як джерела доказів протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, зважаючи на відсутність на час огляду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та протоколів огляду транспортних засобів з огляду на те, що не отримано ухвал слідчого судді на проведення такого огляду,

Також суд критично оцінює доводи захисту щодо зазначеного, зазначаючи, що протоколи вказаних оглядів складено у присутності понятих, згідно вимог до складання процесуальних документів, а ті порушення, на які звертає увагу захист є незначними та не можуть бути визнані судом, як категорично суттєві. Поруч з тим, суд враховує, що до моменту складання зазначених протоколів потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_11 було негайно госпіталізовано лікарями швидкої медичної допомоги з місця ДТП, з урахуванням отриманих ними травм та особливо зважаючи на критичний стан останнього, який перебував у напівсвідомому стані.

Суд не приймає до уваги доводи захисника щодо проведення огляду транспортних засобів при ДТП виключно за наявністю ухвали слідчого судді, за нормами, які регламентують проведення обшуку, яка б дозволяла проведення такого огляду, як такі, що суперечать нормам КПК України і мають ознаки маніпулювання думкою суду, зі сторони захисту, в контексті належного правозастосування норм КПК України та оцінки доказів.

Щодо твердження сторони захисту про недопустимість, як джерел доказу протоколів проведення слідчих експериментів з огляду на недотримання процесуальних вимог до їх складання, суд зазначає, що жодних зауважень щодо невідповідності обставин, за яких відбувався слідчий експеримент реальний подіям учасниками вказаної слідчої дії (в тому числі і обвинуваченим) в ході проведення слідчого експерименту висловлено не було, як і не було виявлено під час судового розгляду жодних порушень процесуальних вимог до їх складання.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 окремо було вказано на обвинувальний ухил відносно ОСОБА_3 під час проведення досудового слідства з моменту внесення відомостей до ЄРДР, отримання характеризуючи матеріалів на ОСОБА_3 органами досудового розслідування до вручення підозри, порушення строків внесення до ЄРДР інформації повідомлення про підозру, заявлено клопотання про допит слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про обставини вручення підозри ОСОБА_3 з підстав можливого порушення права на захист, яке було судом задоволено та в результаті судового розгляду вищезазначене жодним чином не підтвердилось.

Суд не погоджується з позицією захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_3 враховуючи на дослідженні в судовому засіданні докази, які підтверджують викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення.

Суд розцінює відмову від дачі показань обвинуваченим та заперечення своєї вини у вчиненому, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене.

Оцінюючи показання потерпілого, суд констатує, що вони в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження і їм не суперечать, є послідовними і логічними, а тому приймає їх до уваги як такі, що відповідають дійсності та є правдивими.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.286 КК України об`єктивна сторона цього злочину включає такі обов`язкові ознаки як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. Відсутність однієї з перелічених обов`язкових ознак виключає наявність в діях особи об`єктивної сторони, яка є одним з обов`язкових елементів складу злочину.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 жодним чином добровільно не відшкодовував завдані злочином збитки, не намагався примиритись із потерпілим, є особою молодого віку, з багатодітної сім`ї, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, бере до уваги думку потерпілого та його представника, які мають до обвинуваченого претензії матеріального характеру, наполягають на суворій мірі покарання та підтримали позицію прокурора, ставлення обвинуваченого до скоєного та наслідків і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті, із призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів.

Також, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема справу «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства», в якій Європейський суд з прав людини у справі констатує, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та до ПАТ «СК Універсальна» в якому просить стягнути на його користь з обвинуваченого 155 534 грн. 24 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином, 1200 грн відшкодування витрат на експертні послуги та 1500 грн відшкодування витрат на послуги адвоката з ПАТ «СК Універсальна» 50 000 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що внаслідок протиправних дій було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах матеріального характеру, понесених на ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст.22,23цього ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування;

Згідно зіст.ст.1166,1167ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.ст. 1187, 1188 цього ж Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Із наданих суду копій квитанції №11 від 10 лютого 2016 року, звіту експерта №060П від 10 лютого 2016 року про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ремонтної калькуляції №0703 від 10.02.2016р., протоколу огляду транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ 213, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 19 січня 2016 року, вбачається, що всі витрати на ремонтні роботи вказаного автомобіля були понесені ОСОБА_8 законним власником зазначеного автомобіля, а не ОСОБА_5 , який керував даним транспортним засобом на час ДТП. З таких підстав слід роз`яснити ОСОБА_5 порядок звернення за відшкодуванням шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи, а цивільний позов підлягає частковому задоволенню в частині задоволення позовних вимог, що доведені документально щодо надання правової допомоги ОСОБА_5 за квитанцією від 10 квітня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Дослідженими судом у даному кримінальному провадженні доказами доведена вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внаслідок чого була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого.

Із розрахунку від за підписом головного лікаря КЗ «Сарненська ЦРЛ», встановлено, що сума на лікування хворого ОСОБА_5 становить 22 грн. 25 коп., яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в загальній сумі 5902 грн. 70 коп. які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом двох років шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та до ПАТ «СК Універсальна» задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 1500 грн. (одну тисячу п`ятсот гривень) відшкодування витрат на послуги адвоката та надання правової допомоги.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь комунального закладу «Сарненська ЦРЛ» Сарненської районної ради Рівненської області 22 грн. (двадцять дві гривні) 25 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 5902 грн. ( п`ять тисяч дев`ятсот дві гривні) 70 коп.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 , автомобіль Mercedes-Benz 213, реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя