Справа № 240/572/18 року
Номер провадження1-кп/240/49/18 року
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Олександрівський районний суд Донецької області

у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2018 року укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження № 0000140 від 24 липня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, освіта середня спеціальна, не працюючого, раніше не засудженого, мешкаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2018 року, близько 20 години, ОСОБА_5 , знаходячись на території свого домоволодіння АДРЕСА_1 , знайшов банківську карту № НОМЕР_1 банку «Ощадбанк», що належить ОСОБА_4 .

Знаючи пін-код до вказаної карти, ОСОБА_5 вирішив заволодіти грошовими коштами.

10 липня 2018 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_5 прийшов до банкомату банку «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: смт. Олександрівка, вул. Самарська, 1, Олександрівського району Донецької області,та, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно від сторонніх осіб, викрав грошові кошти в сумі 200 гривень,знявши їх з карти, що належать ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужими грошовими коштами, цього ж дня о 07 год. 51 хв. та о 13 годині 45 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля банкомату банку «Райффайзен Банк Аваль» за тією ж адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно від

сторонніх осіб,викрав грошові кошти в сумі 200 та 100 гривень,відповідно, знявши їх з карти, що належать ОСОБА_4

11.07.2018 року о 07 годині 03 хвилини, ОСОБА_5 , перебуваючи біля банкомату банку «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: смт. Олександрівка, вул. Самарська, 1, Олександрівського району Донецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно від сторонніх осіб, зняв грошові кошти з карти, що належать ОСОБА_4 в сумі 50 гривень, вчинивши їх викрадення.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну школу на загальну суму 550 грн.

Отже обвинувачений ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

22 серпня 2018 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому, на підставі ст. 37 КПК України ,надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000140 від 24 липня 2018 року та підозрюваним ОСОБА_5 ,за участю захисника ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

За даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.

За угодою підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України та погоджується на призначення покарання підозрюваному у виді 120 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому, на що він погодився.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що знайшовши банківську картку біля свого домоволодіння та , знаючи, що вона належить ОСОБА_4 , оскільки багато разів допомагав потерпілій з покупками за вказаною карткою , і пін-код від неї, вирішив заволодіти грошовими коштами. Він декілька разів знімав кошти по 200, 100 та 50 гривень, які витратив на власний розсуд, в основному на продукти харчування.

Обвинувачений ОСОБА_5 висловив каяття з приводу вчиненого та запевнив, що надалі крадіжок не вчинятиме. Шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі. Він просить затвердити угоду, укладену між ним та прокурором, повністю розуміє свої права у кримінальному провадженні та розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, його бажання щодо укладення угоди є обміркованим та добровільним. Обвинувачений заявив, що у разі затвердження угоди, реально здатен виконати взяті на себе зобов`язання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором. В судовому засіданні потерпіла підтвердила згоду на укладання угоди та пояснила, що обвинувачений відшкодував завдану матеріальну шкоду в повному обсязі.

Прокурор та захисник обвинуваченого заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки обвинувачений розкаявся, вперше вчинив кримінальне правопорушення та відшкодував шкоду повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на те, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, вона може бути затверджена.

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди підозрюваний та прокурор, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, не суперечить інтересам суспільства. Угода не порушує законні права, свободи та інтереси сторін, що дає суду підстави для їх затвердження.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з урахуванням обставин, що пом`якшують його покарання щире каяття.

Вирішуючи питання затвердження укладеної угоди, суд приймає до уваги, що обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, однак раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю відшкодували завдану шкоду.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості,

укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 , та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2018 року, укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000140 від 24 липня 2018 року та підозрюваним в цьому провадженні ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у виді 120(ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу тридцяти днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя ОСОБА_1