УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2018 року

м. Київ
справа 501/4474/15-к
провадження № 51-8598ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК.
Суть питання
За вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ст. 113 КК на строк 12 років із конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 1 ст. 263 КК на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в межах строку на касаційне оскарження, звернуся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
Ухвалою від 02 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), який на той час діяв як суд касаційної інстанції, залишив касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Оскільки захисник ОСОБА_5 у наданий йому касаційним судом строк не усунув недоліків своєї скарги, тому ВССУ ухвалою від 08 грудня 2017 року, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, повернув його касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2018 року відмовив засудженому у поновлені йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень і повернув його касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
На обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений фактично наводить ті самі доводи, що й при попередньому його зверненні до Верховного Суду. Зокрема, засуджений зазначає, що від свого захисника ОСОБА_5 йому було відомо, що той подав у його інтересах до ВССУ касаційну скаргу, яку у зв`язку з створенням Верховного Суду було передано на розгляд до цього суду. Таким чином, засуджений вважав, що касаційну скаргу його захисника ОСОБА_5 було прийнято судом касаційної інстанції, і кримінальне провадження щодо нього перебуває на розгляді у Верховному Суді. Лише 16 серпня 2018 року, від свого нового захисника, ОСОБА_4 стало відомо про те, що ВССУ ухвалою від 08 грудня 2017 року повернув касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 . З огляду на викладене засуджений вважає, що строк на касаційне оскарження він пропустив з поважних причин.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 25 липня 2017 року і вручена йому (згідно з інформацією, наданою працівником Державної установи «Ольшанська виправна колонія») 26 липня 2017 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого було 27 жовтня 2017 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені засудженим при повторному зверненні до суду касаційної інстанції доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У даному кримінальному проваджені касаційну скаргу в інтересах засудженого подавав адвокат ОСОБА_5 , але його касаційна скарга була повернута ухвалою ВССУ від 08 грудня 2017 року, оскільки захисник у наданий йому касаційним судом строк не усунув недоліків своєї скарги.
Верховний Суд бере до уваги, що адвокат ОСОБА_5 здійснював захист ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2015 року, тобто ОСОБА_4 самостійно обрав собі адвоката для здійснення свого захисту.
Даних, які би підтверджували неналежне виконання адвокатом ОСОБА_5 своїх обов`язків як захисника ОСОБА_4 , зокрема несвоєчасне інформування засудженого про хід розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, у тому числі про результати розгляду касаційної скарги, засуджений при зверненні до суду касаційної інстанції знову не надав.
Особисто засуджений вперше звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргу лише 16 серпня 2018 року (згідно з його підписом на першій касаційній скарзі).
При цьому засуджений, посилаючись на те, що адвокат ОСОБА_5 не проінформував його про результати розгляду касаційної скарги поданої в його інтересах, не зазначив, яких саме розумних заходів він вживав, для того, щоб поцікавитися у свого захисника про такі результати, враховуючи, що з моменту повернення касаційної скарги захисника до першого звернення засудженого до касаційного суду минуло більше 8 місяців.
Також, ОСОБА_4 знову не обґрунтував, що перешкоджало йому раніше звернутися до суду касаційної інстанції з відповідним запитом у порядку, передбаченому законами України «Про звернення громадян» та «Про доступ до публічної інформації», для отримання інформації про результати розгляду касаційним судом касаційної скарги його захисника ОСОБА_5 .
Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПК, копія ухвали про повернення касаційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу, разом з касаційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Таким чином, нормами кримінального процесуального закону не передбачено, окремого інформування засудженого про повернення касаційної скарги захисника.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, які б виправдали таку тривалу затримку зі зверненням до суду касаційної інстанції. Тому заявлене ОСОБА_4 клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3