ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/175/18 Справа № 191/736/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №90000227 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іларіонове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня 3 курсу професійного залізничного ліцею, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, покладено на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
На підставі ст. 104 КК України, відповідно до статтей 75-78 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, покладено на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання речових доказів згідно ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
02.02.2017 року о 15 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи спільний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з проникненням в інше сховище, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , де через незачинену хвіртку, проникли на територію подвір`я за вказаною адресою.
Переконавшись, в тому, що на території подвір`я знаходиться моторолер марки Suzuki Sepia 49.9 см. куб, без державного реєстраційного номера, чорного кольору, який належить ОСОБА_12 , із застосуванням фізичної сили, штовхаючи руками, викотили вказаний моторолер на вулицю, після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, з корисливих мотивів, сховали викрадений моторолер марки Suzuki Sepia 49.9 см. куб, без державного реєстраційного номера, чорного кольору, неподалік в покинутому будинку, тим самим незаконно заволоділи колісним транспортним засобом марки Suzuki Sepia 49.9 см. Куб, без державного реєстраційного номера, чорного кольору, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №70/01 від 09.02.2017 складає 8541 грн. 00 коп., чим заподіяли птерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на вказану суму.
Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вичненні якого визнаються обвинувачені, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище та судом першої інстанції кваліфіковані їх дії за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна та звільнити від відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 на підставі ст.ст.104, 75 КК України, та застосувати ст. 76 КК України.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що не заперечуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
У резолютивній частині вироку, суд першої інстанції визнавши неповнолітнього ОСОБА_8 винуватим у скоєнні злочину, помилково не призначив йому покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.
Суд першої інстанції не навів ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку доводи про доцільність чи недоцільність призначення ОСОБА_7 факультативного додаткового покарання конфіскацію майна.
Вищенаведене призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, і у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_12 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КК України переглядається судове рішення щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_8 в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 289 як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.
Так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку та кваліфікації дій за ч. 2 ст. 289 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За змістом ч. 1 ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд ( ст. 6 КЗПЛ).
Чинне законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Відповідно до ст. 374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. У цій частині потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаний доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з обвинувачених, їх роль у вчинені злочину. Після цього - докази, покладені судом на обґрунтування своїх висновків.
Висновки суду, викладені в мотивувальній і резолютивній частинах вироку, повинні бути узгоджені між собою і не можуть містити протиріччя. Висновки і рішення, викладені в резолютивній частині, повинні логічно випливати з обґрунтування, що міститься в мотивувальній частині.
Судом першої інстанції вказані норми кримінального процесуального закону в даному випадку не виконані.
Так, у вироку зазначено, що ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, але не призначено йому покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, що унеможливлює визнання в будь - якому разі рішення суду вмотивованим відповідно до вимог ст. 370 КПК.
За таких обставин судове рішення, постановлене з порушенням кримінально-процесуального та кримінального законів, не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.
Що стосується ухвали про виправлення описки від 26 червня 2018 року, постановленої Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за ініціативою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення. Очевидна арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в письмових доказах, такі помилки судом не виправляються. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).
Враховуючи вищезазначене, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть судових рішень. Внесення виправлень до резолютивної частини судового рішення, вказавши: "Визнано винуватим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити їм покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі", не може бути здійснене у порядку ст. 379 КПК. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону, допущеного районним судом, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.
Наведене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а отже таким, що не ґрунтується на законі.
Таким чином, на думку колегії суддів, вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року та ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року про виправлення описки у вироку, не можуть вважатися законними і обґрунтованими та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягають скасуванню.
Згідно норм ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення того ж Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 того ж Кодексу.
Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги ті обставини, що нормами чинного КПК України, з одного боку, чітко визначено повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення процесуальних дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 347 КПК України, а з іншого боку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, визначений нормами ст. 415 КПК України.
За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду, керуючись загальними засадами кримінального провадження, передбаченими п.п. 1, 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, а саме: верховенство права; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність, доходить висновку про те, що вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року та ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року про виправлення описки у вироку підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України України та ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року про виправлення описки у вироку - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4