Справа № 454/784/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/163/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

з участю ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001200 від 02.11.2014 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчої Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 27.10.2017р. про закриття кримінального провадження № 0001200 від 02.11.2014р.

На ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу ОСОБА_6 . В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 27.10.2017 року про закриття кримінального провадження №0001200 від 02.11.2014 року. Мотивує це тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя не врахував того, що слідчим Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 при проведенні розслідування по кримінальному провадженню №0001200 від 02.11.2014 року не було проведено необхідних слідчих дій для того, щоб винні у його побитті були притягнуті до кримінальної відповідальності. Так, зокрема, слідчий не встановив місцезнаходження телефонних апаратів нападників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на момент події, не витребував необхідні дані від операторів мобільного зв`язку, не з`ясував, хто користувався в період 01.11.2014 року автомобілем Нива НОМЕР_1 , яким приїхали нападники, не врахував отриманих при допиті 07.02.2016 року показання свідка ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, перевіривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий виходив з того, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заперечили будь-який інцидент з ОСОБА_6 , а також, що під час одночасного допиту свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ствердили, що ОСОБА_6 бачать вперше, а відтак, оскільки показання ОСОБА_6 не підтверджуються іншими доказами, прямих свідків події не встановлено, відсутнім є склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим вчинено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Однак з таким висновками погодитись не можна, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Положеннями ст.93 КПК України встановлено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді. Докази можуть бути одержані на території іноземної держави в результаті здійснення міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи обставини, встановлені слідчим, та положення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що слідчим не дотримано вимог ст. ст. 91-94 КПК України щодо обов`язку доказування певних обставин та залишено без уваги всі доводи скаржника.

Так, слідчим не проведено жодної слідчої (розшукової) дії на предмет встановлення достовірності показів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а судом не дано оцінку доводам скаржника щодо перевірки місцезнаходження свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, як і не дано оцінку доводам щодо знаходження на місці події 01.11.2014 року транспортного засобу автомобіля «Нива» держ. номер НОМЕР_1 .

Крім того, в постанові слідчого не наведено жодного доказу на підтвердження показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо відсутності на місці події, в тому числі і доказів про їх місцезнаходження поза територією кар`єру, де згідно з поясненнями ОСОБА_6 йому нанесено тілесні ушкодження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження лише на підставі показів свідків без належної їх оцінки з точки зору достовірності, а відтак сукупність зібраних доказів з точки зору недостатності та взаємозв`язку виключала можливість прийняття обґрунтованого та законного рішення про закриття кримінального провадження, що залишилось поза увагою слідчого судді.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_6 та скасування постанови слідчого і ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 14 листопада 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу. Скасувати постанову слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 27.10.2017 року про закриття кримінального провадження №001200 від 02.11.2014 року та направити матеріали досудового розслідування до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області через Сокальський районний суд Львівської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4