Справа № 314/4976/18
Провадження № 1-кс/314/1767/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000252 від 09 жовтня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області слідчим подано клопотання про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано наступним:

17.10.2018 року до слідчого відділення Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000252 від 09.10.2018 року за фактом незаконного використання земельних ділянок та самовільного будівництва АЗС та АГЗС на території Вільнянського району Запорізької області.

Під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, проводилися огляди ділянок місцевості на території Вільнянського району Запорізької області, які використовуються як АЗС та АГЗС.

З інформації відділу у Вільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області вбачається, що земельна ділянка під АГЗС, яка розташована по вул. Слободчикова, 2- Б, с. Михайлівка. Вільнянський район, Запорізька область не оформлена.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою зареєстровано право власності ПАТ «Алеро» на нерухоме майно, а саме на будівлю операторської літ. А та навіс літ, Б.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20,12,1997 № 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (надалі - Правила).

Пунктом 1 Правил зазначається, що ці правила поширюються на приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

Відповідно до пункту 17 Правил експлуатація АЗС здійснюється відповідно до законодавства.

За вимогами пункту 18 вказаних Правил всі АЗС повинні відповідати вимогам екологічної безпеки, а проектна документація їх будівництва та реконструкції мати розділ оцінки їх впливу на навколишнє природне середовище.

Наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44 затверджено державні будівельні норми «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

За пунктом 7.59 вказаних будівельних норм встановлено, що розміщення АЗС повинне здійснюватись на ділянках, передбачених для їх будівництва відповідною містобудівною документацією.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи інформацію відділу у Вільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 23.10.2018 за №0-8-0.26-5885/105-18, а також вищезазначені норми законодавства, досудове слідство прийшло до висновку про незаконність розміщення АГЗС по вух Слободчикова. 2-Б, с. Михайлівна, Вільнянський район, Запорізька область.

Слідчий суддя заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного:

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За визначенням ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

В порядку ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Диспозиція ч.1 ст. 197-1 КК України визначена наступним - самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно зі ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий суддя здійснивши системний аналіз вищезазначених норм приходить до висновку, що обсяг обставин, що мають значення для кримінального провадження, на встановлення яких органом досудового розслідування здійснюються процесуальні дії обмежується диспозицією статті, в межах якої здійснюється досудове розслідування.

Слідчий в обґрунтування клопотання про арешт майна, посилається на обставини незаконного використання земельних ділянок та самовільного будівництва АЗС та АГЗС, неправомірності здійснення діяльності щодо реалізації нафтопродуктів. При цьому відсутнє обґрунтування наявності завданої значної шкоди та причетності до такої шкоди об`єкту відносно, якого подано клопотання про арешт.

За зазначених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчим, прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що зокрема існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

В порядку ст.169 КПК України: автомобільний заправочний газонасосний комплекс (АГЗС) повернути особі, у якої вилучено майно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

27.11.2018