Справа № 676/7085/17
Провадження № 1-кп/676/39/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 20 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002285, про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Росток Німеччина, українки, громадянки України, із середньою-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 20 грудня 2017 року близько 16 години 00 хвилин, знаходячись в м. Кам`янці Подільськомув коридорі квартири АДРЕСА_2 , власником якої є потерпіла ОСОБА_6 , під час словесного конфлікту із останньою, який виник між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень нанесла ОСОБА_6 один удар правою ногою в область лівої ноги (стегна), спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 2-х синяків на передньо-зовнішній поверхні верхньої і нижньої третин лівого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому, ОСОБА_8 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла один удар долонею лівої руки в область правого ока потерпілої та пальцями лівої руки подряпала їй носа, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхнє і нижнє повіка правого ока, поверхневу рану в області спинки носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначеними вище умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, та дала показання, що в день події вона прийшла до потерпілої з`ясувати питання несплати коштів за прибирання під`їзду. Оскільки двері у квартиру потерпілої були відчинені, вона зупинилася на порозі та нажала кнопку дзвінка. Тоді ж вона почула розмову потерпілої ОСОБА_9 із невідомою жінкою, якій потерпіла розповідала про нібито її побиття Ахмамєтєвою, у зв`язку з чим вона запитала, хто бив потерпілу? ОСОБА_9 відразу кинулася до неї почала виштовхувати з порогу квартири, схопила за коси, у зв`язку з чим вона почала оборонятися та намагалася відштовхнути її від себе. При цьому, будь-яких ударів ногами та кулаками вона ОСОБА_9 не наносила, а лише відштовхувала від себе. Коли вони перебували вже на коридорі будинку, вона натиснула кнопку дзвінка вхідних дверей квартири ОСОБА_10 , яка, вийшовши із квартири, їх розборонила.

Незважаючи на невизнання свої вини ОСОБА_11 , її винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 дала показання про те, що в день події вона перебувала у квартирі із ОСОБА_13 , з якою розмовляла. Близько 16 год. у квартиру зайшла у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , яка почала відразу запитувати, хто наркомани? Тоді ж відразу у коридорі кімнати остання нанесла їй удари ногами по ногах, у грудну клітку, почала також махати руками. Вона запитала, що та робить, та намагалася зачинити двері, проте виявила зникнення ключа, у зв`язку з чим вийшла на коридор, де ОСОБА_8 нанесла їй неодноразово удари ногами в грудну клітку та по ногах, та розмахувала руками. Тоді ж вона натиснула кнопку дзвінка сусідки ОСОБА_14 , а також нанесла їй удар в обличчя, від чого у неї розпочалася кровотеча. Після цього конфлікт було припинено. Внаслідок дій ОСОБА_8 їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпини носу, а також перелом носу, вона отримала захворювання ніг та хребта. Цивільний позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що в день події вона винаймала квартиру у ОСОБА_6 . Коли вона розмовляла із ОСОБА_9 , в квартиру зайшла невідома їй жінка (в суді вказала на обвинувачену ОСОБА_8 ), яка почала сваритися із потерпілою, у коридорі квартири почалася між ними штовханина, жінка почала витягувати ОСОБА_9 із квартири, а остання вимагала покинути її житло. Тоді ж ОСОБА_9 виявила зникнення ключа квартири, у зв`язку з чим вибігла на загальний коридор, де між ними знову розпочалася бійка до того часу, як з іншої квартири вийшла жінка та розборонила їх. На тілі потерпілої бачила садна, кровотечі не бачила, причини конфлікту їй не відомі.

Як встановлено із показань допитаної в ході судового розгляду свідка ОСОБА_16 , вона в день події не бачила почату конфлікту. Проте, коли почула звук дзвінка, відчинила двері квартири і побачила ОСОБА_9 , яка тримала за коси Ахмамєтєву, а також наносила останній удари руками у голову. Вона їх почала розбороняти, проте ОСОБА_9 намагалася знову вдарити ОСОБА_17 . Після цього конфлікт продовжився словесно на ґрунті звинувачень ОСОБА_18 у крадіжці ключа, якого в подальшому у зламаному стані знайшли на підлозі. Вона не бачила того, щоб ОСОБА_17 наносила будь-які удари ОСОБА_9 . Із останньою вона та більшість мешканців будинку перебувають у неприязних відносинах, оскільки ОСОБА_9 відмовляється здійснювати прибирання під`їду, чи оплачувати таке прибирання, натомість здає в оренду подобово квартиру, що призводить до значного забруднення під`їзду.

Свідок ОСОБА_19 в суді дала показання про те, що між мешканцями будинку, в якій вона проживає, та ОСОБА_9 , виник конфлікт через несплату коштів на прибирання під`їзду. В день події, коли вона спускалася сходами, чула крики сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , проте обставин конфлікту не бачила. Коли спустилася до місця події, побачила ОСОБА_9 , яка тримала за коси Ахмамєтєву, а також ОСОБА_10 , яка їх розбороняла. Із криків ОСОБА_9 зрозуміла, що конфлікт виник за якісь ключі та кошти. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не бачила, кінця конфлікту також не бачила, оскільки пішла з місця події.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується об`єктивно висновком №947 від 21 грудня 2017 року судово-медичної експертизи, даними якого підтверджено, що саме під час конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . 20 грудня 2017 року ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження. Зокрема, згідно із висновком експерта у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді 3-х синяків в області спинки носа з розповсюдженням на верхнє і нижнє повіка правого ока (1), на передньо-зовнішній поверхні верхньої і нижньої третин лівого стегна (2), які могли утворитися внаслідок ударів тупими твердими предметами. Поверхнева рана в області спинки носа могла утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету з ребристою травмуючою поверхнею, можливо нігтя пальця руки. Всі вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися близько 12-24 год. тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно із пунктом 2.3.5.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року(т.1 а.м.к.п.91).

Аналогічні тілесні ушкодження встановлені в ході додаткової судово-медичної експертизи (висновок №169 від 10 квітня 2018 року, т.1 а.м.к.п.178-179).

Вказані показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , судом оцінюються як належні докази, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 .

Також вказані показання в частині наявності конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , який переріз в обопільну бійку із спричиненням потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків, потерпілої в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілої.

Поряд з цим, на думку суду, як потерпіла ОСОБА_6 , так і свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 внаслідок тривалих неприязних відносин не в повній мірі надали суду правдиві показання про обставини події. Так, судом не приймаються до уваги доводи потерпілої про кількість нанесених їй ударів руками та ногами ОСОБА_8 , наслідків у виді спричинення від ударів ОСОБА_8 перелому носа, захворювання м`язів гомілок та хребта, оскільки вони не підтверджуються об`єктивно дослідженими судом доказами.

Так, із висновку додаткової судово-медичної експертизи №169 від 10 квітня 2018 року, (т.1 а.м.к.п.178-179) діагноз «Міозит м`язів гомілок, незначно невиражений «s» подібний сколіоз грудного відділу хребта, остеохондроз, спондилоартроз», виставлений лікарем-травматологом Кам`янець-Подільської міської поліклініки являється наслідком захворювання, а тому експертній кваліфікації не підлягає. Діагноз «Перелом носової кістки з незначним зміщенням», виставлений ОСОБА_6 ЛОР-лікарем та лікарем-рентгенологом Кам`янець-Подільської ЦРЛ 11 січня 2018 року за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, але за відсутності детального опису змін при описі рентгенологічного дослідження, вказати давність утворення даного тілесного ушкодження не представляється за можливе, як і не можливо достовірно вказати, що воно могло утворитися за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 20 грудня 2017 року.

Експерт ОСОБА_20 в судовому засіданні роз`яснив вказаний висновок експерта, зазначивши, що при описі рентгенологічного дослідження лікарем не зазначено, що вказаний перелом є консолідованим, тобто давнім, у зв`язку з чим із врахуванням терміну зростання кісток носа, який на 14-21 день повністю заростає, стверджувати, що вказане тілесне ушкодження отримано саме 20 грудня 2017 року, відсутні будь-які підстави. Крім того, захворювання м`язів та хребта жодним чином не пов`язані із отриманими ОСОБА_6 травмами, відтак при судово-медичній експертизі не враховувалися.

Допитаний в судовому засіданні ЛОР-лікар ОСОБА_21 підтвердив факт звернення ОСОБА_6 в січні 2018 року до нього із скаргами на отриману травму носа. На підставі рентгенологічного дослідження та проведеного обстеження ним зроблено висновок про перелом кісток носу. Чи відбулося зростання кісток носу він не запам`ятав, поряд з цим, у випадку часткового чи повного зростання ним було б зроблено відповідний запис до медичної картки.

Лікар-рентгенолог ОСОБА_22 в суді надав показання, що дійсно надавав опис рентгенологічного знімку кісток носа ОСОБА_6 . На знімку зафіксовано перелом кісток носа зліва, давністю 1-3 дня. У випаду наявності явища консолідації ним би обов`язково це було б зазначено у відповідній довідці.

Поряд з цим, ні в картці амбулаторного хворого (т.1 а.м.к.п.133), ні у довідці лікаря-рентгенолога (т.1 а.м.к.п.136), відсутні будь-які записи про консолідований характер перелому кісток носу ОСОБА_6 , що свідчить про те, що вказаний перелому було отримано ОСОБА_6 незадовго до звернення до ЛОР- лікаря.

Таким чином, судом не встановлено буд-яких підстав вважати, що ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, а також, що захворювання м`язів гомілок та хребта стало наслідком нанесених ОСОБА_8 ударів.

Не беруться також судом до уваги доводи свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_8 не наносила удари ОСОБА_6 , а навпаки лише остання, тримаючи за коси ОСОБА_8 , наносила їй удари, оскільки вказані показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , а також даними висновків судово-медичних експертиз. Більш того, ні свідок ОСОБА_16 , ні свідок ОСОБА_19 не бачили обставин початку конфлікту, який мав місце у квартирі ОСОБА_6 . Також вказані свідки в судовому засіданні підтвердили факт перебування у неприязних відносинах із потерпілою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим суд не може вважати показання вказаних свідків достовірними та безсторонніми.

Натомість, на думку суду, показання свідка ОСОБА_15 є достовірними, оскільки будь-яких підстав вважати свідка заінтересованою у результатах розгляду провадження судом не встановлено. Крім того, вказані показання повністю відповідають даним висновків судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень.

Не беруться судом до уваги і визнаються неналежними доказами показання свідка ОСОБА_23 щодо обставин розмови із ОСОБА_6 про отримані тілесні ушкодження внаслідок побиття чоловіком, оскільки свідок зазначила, що обставин конфлікту із ОСОБА_8 вона не бачила, а розмова із ОСОБА_6 була за три дні до конфлікт 20 грудня 2017 року. Натомість, за даними висновку експерту тілесні ушкодження ОСОБА_6 отримала за 12-24 дні до проведення 21 грудня 2017 року експертизи, а відтак ОСОБА_6 об`єктивно не могла мати будь-яких тілесних ушкоджень на час розмови із ОСОБА_23 .

Також судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченої ОСОБА_8 , про те, що вона діяла у стані необхідної оборони, оскільки судом наявності цієї обставини, що виключає злочинність діяння, не встановлено.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Тобто, із змісту вищевказаної норми Закону вбачається, що обов`язковою умовою визнання діяння правомірним є наявність суспільно-небезпечного посягання, а також метою таких дій є захист правоохоронюваних інтересів.

Разом з тим, судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 мала місце сварка, яка переросла в обопільну бійку. При цьому, як із показань свідка ОСОБА_15 , так і показань потерпілої ОСОБА_6 , судом встановлено, що ОСОБА_8 зайшла до приміщення коридору квартири потерпілої, та після почутої розмови відразу почала сваритися із ОСОБА_6 , наносячи їй удари руками та ногами, намагалася витягнути із квартири. Продовження конфлікту спостерігали свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , які не заперечували, що чули крики сторін конфлікту, та бачили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 біля дверей сходинкової площадки квартири ОСОБА_6 . Факт розмови за ключі вхідних дверей, відшукання їх у зламаному стані на площадці, що не заперечували обвинувачена та свідки, підтверджує ту обставину, що конфлікт мав місце біля дверей потерпілої та міг зламатися в ході обопільної бійки та спроби ОСОБА_6 зачинити двері.

Крім того, судом оцінюються як належний доказ дані вищевказаних висновків судово-медичних експертиз, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, зокрема визначають наслідки злочину у виді отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а також визначають спосіб їх спричинення.

Зазначені докази визнається допустимими, оскільки експертиза проведена особою, яка може бути згідно із ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадження, експерт був залучений з дотриманням на час призначення експертиз вимог ст.ст.242-244 КПК України, зазначені тілесні ушкодження експерт сприймав особисто на підставі огляду потерпілої та дослідження медичної документації, висновки експерта відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Судом визнаються неналежними дані долучених стороною захисту фотознімків із соціальних мереж потерпілої ОСОБА_6 (т.2 а.м.к.п.3-12), оскільки судом не встановлено дату їх поширення в мережі та достовірно не встановлено, що на усіх фотознімках зафіксовано саме ОСОБА_6 .

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також, що ОСОБА_24 винувата у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , кваліфікуються як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд на підставі ст.ст.65,66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судима, про що свідчить досліджена судом інформація ОСК ГУНП в Хмельницькій області та ОСК МВС України (т.1 а.м.к.п.109-110), відповідно до довідок Кам`янець-Подільської міської поліклініки №1 від 22 грудня 2017 року, ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога (т.1 а.м.к.п.112,114), за місцем проживання КП «Добробут» компрометуючими даними не володіє (т.1 а.м.к.п.116).

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно із досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації - Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, ризик небезпеки для суспільства як середній (т.2 а.м.к.п.20-24).

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженої, а також буде запобігати вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.

Цивільний позов ОСОБА_25 в частині стягнення із ОСОБА_8 381,84 грн. майнової шкоди не підлягає задоволенню, а в частині стягнення 15000 гривень на відшкодування моральної шкодипідлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Так, згідно із ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 не було завдано майнової шкоди, оскільки долучені до позову копії чеків про придбання ліків у січні 2018 року (т.1 а.м.к.п.52), жодним чином не підтверджують тієї обставини, що вказане лікування ОСОБА_6 було пов`язане із спричиненими їй обвинуваченою тілесними ушкодженнями.

Так, із дослідженої судом картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 (т.1 а.м.к.п.133) встановлено, що ОСОБА_6 зверталася із скаргами до лікаря травматолога та ЛОР-лікаря у січні 2018 року. Першим було констатовано захворювання із діагнозом «Міозит м`язів гомілок», а ЛОР-лікарем встановлено діагноз «Перелом носової кістки з незначним зміщенням». Поряд з цим, із наведених вище мотивів суд прийшов до висновків про відсутність буд-яких підстав вважати, що ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа саме 20 грудня 2017 року, а також, що захворювання гомілок та хребта стало наслідком нанесених ОСОБА_8 ударів. Відтак, вказані витрати будь-яким чином не пов`язані із фактом вчинення ОСОБА_8 злочину, у зв`язку з чим в задоволені позову в цій частині необхідно відмовити.

В частині відшкодування моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 суд бере до уваги, що згідно із висновком судово-медичної експертизи обвинуваченою потерпілій спричинено легкі тілесні ушкодження. Також, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діяння, кількості та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_8 , глибини фізичних та душевних страждань, що тілесні ушкодження не призвели до короткочасного розладу здоров`я, що діями обвинуваченої було завдано фізичного болю потерпілій, а також враховуючи душевні страждання потерпілої, із врахуванням матеріального становища обвинуваченої, яка не працює, та потерпілої, яка є підприємцем, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задоволити частково на суму 2000 гривень. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_6 про те, що на розмір відшкодування істотно впливає вимушені зміни у житті у вигляді тривалих аж до літа 2018 року медичних процедур, факту втрати заробітку, оскільки судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 спричинені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, і що відповідно до пункту 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів. Відтак, за межами вказаного строку будь-які наслідки не пов`язані із діями ОСОБА_8 , а отже не можуть враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Крім того, в позовній заяві потерпіла цивільний позивач ОСОБА_6 просила суд стягнути із ОСОБА_8 10 000 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.

Дослідивши вказані вимоги та долучені документи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно із ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами частин 1-5 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5).

В судовому засіданні обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_8 , її захисник ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні позову в цій частині внаслідок необґрунтованості вимог.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, судом враховується надані потерпілою та цивільним позивачем, її представником доказів щодо сплати коштів (т.1 а.м.к.п.226), а також виконаної роботи (т.2 а.м.к.п.25).

Поряд з цим, ні потерпілою ОСОБА_6 , ні адвокатом ОСОБА_5 як представником потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 в порушення вимог ч.3 ст.137 ЦПК України не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки зазначені у п.1 акту про прийняття-передачі наданих послуг від 5 листопада 2018 року опис робіт є загальним, без зазначення витраченого адвокатом часу та здійснених ним витрат.

Крім того, судом враховується, що відповідно до п.4.1 та 4.2 первинного договору від 19 лютого 2018 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.1 а.м.к.п.67-68), підлягав виплаті гонорар за домовленістю без визначення конкретної суми, а також із врахуванням того, що позов ОСОБА_6 судом задоволено частково, крім того,судом відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України враховується незначна складність справи та обсяг виконаних робіт, що первинний позов було підготовлено іншим захисником, із врахування кількості участі адвоката у судових засіданнях (12 судових засідань, з яких 6 тривалістю декілька хвилин (т.1 а.м.к.п.70,77,169,171,173,185), 6 засідань загальною тривалістю близько 10 годин (т.1 а.м.к.п.144-147, 197-199,230-232, т.2 а.м.к.п.15-16, 27-28,), а також, що 4 судових засідання відкладалися виключно з підстав заявлених потерпілою та її представником клопотань, із врахуванням виконаної роботи щодо підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, судом зменшується відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню із ОСОБА_8 , до 4000 гривень.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Питання про долю речових доказів та документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розміріп`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 2000 (дві тисячі)гривень на відшкодування моральної шкоди, а також 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог позову ОСОБА_6 відмовити.

Документи: медичну картку на ім`я ОСОБА_6 , рентгенівські знімки, оригінали довідок (Т.1, а.м.к.п.133, 134-139), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок подається через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1