Провадження №1-кс/369/4487/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2018 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006333 від 01.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні за № 0006333 від 01.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи спільно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , 01.11.2018 близько 00 год. 30 хв. маючи прямий умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , який зазнав нападу, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій умисел, застосували до ОСОБА_7 насильство, що виразилось в нанесені ОСОБА_5 близько 6 ударів кулаками правої руки в область голови та обличчя, після чого ОСОБА_5 , використовуючи металевий цеп, почав душити потерпілого ОСОБА_7 за шию та повалив його на землю.
В подальшому, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , керуючись єдиним умислом, затягли потерпілого ОСОБА_7 до автомобіля марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у ОСОБА_6 у користуванні, і повезли останнього до лісопосадки в с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області.
Після чого, ОСОБА_6 діючи узгоджено з ОСОБА_5 , зв`язавши потерпілому ОСОБА_7 мотузкою руки, почали вимагати в останнього грошові кошти в сумі 48 тисяч гривень, в обмін на його свободу та користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не чинив опір, заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном марки «Самсунг Galaxy», сірого кольору, вартістю 2500 грн., банківською карткою АТ КБ «Приват банк» та грошовими коштами в сумі 39 гривень.
ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , надягли на голову потерпілого ОСОБА_7 ганчірку чорного кольору та повезли в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області, де затягли в підвальне приміщення, та кинувши на бетонну підлогу, закрили вхідні двері і з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди.
01.11.2018 в період часу з 17.15 год. по 20.15 год. було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , під час виявлено та в подальшому вилучено наступні речі: змив з металевої діжки синього кольору з наявним фарбувальним позначенням білого кольору; прозору клейку стрічку, на якій наявна пляма бурого кольору.
Окрім цього, 01.11.2018 вищевказані речі, виявлені та вилучені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді від 05.11.2018 року надано дозвіл на проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , який був проведений 01.11.2018 в період часу з 17.15 год. по 20.15 год.
Тому слідчий просив накласти арешт на наступне майно: змив з металевої діжки синього кольору з наявними фарбувальним позначенням білого кольору; прозору клейку стрічку, на якій наявна пляма бурого кольору які були виявлені та вилучені 01.11.2018 у період часу з 17 год. 15 хв. по 20 год. 15 хв. під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто речі, які є засобами або знаряддями вчинення злочину.

Так вище вказані речі могли зберегти на собі сліди злочину, оскільки зазначені речі ймовірно використовувались як знаряддя вчинення злочину. Згідно отриманої інформації, щодо його обставин, місця та часу скоєння кримінального правопорушення, слідчому потрібно провести комплекс слідчих дій.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження вилучених під час досудового розслідування речей (майна), оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаних речей, впізнання з потерпілими з метою можливого виявлення слідів злочину тощо.

Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі, чи перешкоджатиме встановленню істини та всіх обставин кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 91 КПК України є обов`язком слідчого та прокурора, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, чи знищене.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, та просив задовольнити його.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України та існує можливість використання даного майна як доказів у кримінальному провадженні, та існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до його використання, перетворення, передачі що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006333 від 01.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: змив з металевої діжки синього кольору з наявними фарбувальним позначенням білого кольору; прозору клейку стрічку, на якій наявна пляма бурого кольору які були виявлені та вилучені 01.11.2018 у період часу з 17 год. 15 хв. по 20 год. 15 хв. під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1