Провадження № 11-сс/4823/125/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на: автомобіль марки Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями, власником якого є ОСОБА_8 ; на трактор колісний марки Т-150К, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепленою цистерною на трьох осях без номерного знаку, власником яких є ТОВ Агропідприємство Маяк; уламки від цього автомобіля Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною їх відчуження, розпорядження та користування ними.

Своє рішення суд мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження наявні дані, які дають достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, знищення, відчуження речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Вказує, що слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого та постановлено ухвалу без виклику та участі власника майна і його представників. Зазначає, що ОСОБА_8 при постановленні ухвали присутній не був, а копію вказаної ухвали отримав він лише 13 грудня 2018 року від слідчого за допомогою електронної пошти, а тому строк оскарження вважає не пропущеним. Зауважує, що по справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що власника майна було повідомлено про час та місце розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. На думку апелянта, поза увагою слідчого судді залишились вимоги ч. 1 ст. 170 КПК України, адже арешт на майно можливий тільки до виключного числа осіб. Зауважує, що із витягу з кримінального провадження за № 0000160 у графі Особа, якій повідомлено про підозру будь-яких осіб не значиться.

Заслухавши доповідача, автора апеляційної скарги, який просив задовольнити її з наведених в ній підстав, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Таке рішення суду обґрунтовує наступним чином.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до п.п. 1,4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке накладено арешт в рамках кримінального провадження. а саме, на транспортні засоби із забороною розпоряджатись таким майном та відчужувати його, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тому відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє прокурора та слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна у вигляді речей для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ч.2 ст. 170 КПК України.

Згідно до ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160, розпочатому 10.06.2018 року за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 червня 2018 року, за участю транспортного засобу Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та цистерною, причепленою до колісного трактора марки Т-150К, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що мала місце на автодорозі між с. Андріївка та с. Козари Носівського району Чернігівської області.

10 червня 2018 року слідчим винесено постанову про визнання у вказаному кримінальному провадженні речовими доказами - автомобіль марки Subaru Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями, власником якого є ОСОБА_8 , уламки від цього автомобіля та транспортний засіб - трактор колісний марки Т-150К, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепленою цистерною на трьох осях без номерного знаку, власником яких є ТОВ Агропідприємство Маяк.(а.с.4).

Отже, матеріали справи дають суду підстави вважати, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, і що речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що може призвести до знищення, втрати або пошкодження речових доказів та перешкодити кримінальному провадженню.

А тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність правової підстави для накладення арешту на майно, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватись вказаним належним йому майном.

Відповідно до ч. 3 ст 170 КПК України, у випадку визнання предметів (майна) речовими доказами, арешт на них може бути накладений в будь-якому випадку, незалежно від того, кому вони належать та незалежно від наявності чи відсутності пред?явленої підозри.

За вказаних вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2018 року, якою задоволено клопотання без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4