Справа № 346/2513/18
Провадження № 11-кп/4808/137/18
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі :

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0001179 щодо ОСОБА_8 апеляційну скаргу її захисника ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 16.10.2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку

АДРЕСА_1 , раніше не судиму

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України її звільнено від основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно вироку, 19 жовтня 2017 року близько 10 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Seat Ibiza» АТ 4387 СВ в м. Коломия, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечної швидкості руху та не впоралась із керуванням, порушила вимоги п. п. 2.3, 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає необґрунтованим застосування до обвинуваченої додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Обираючи покарання, суд врахував ряд пом`якшуючих обставин і відсутність жодної обставини, яка б обтяжувала покарання, проте, прийшов до покарання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. При цьому судом не дотримано вимог Закону і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, в Постанові від 24.10.2003 р. № 7 (з наступними змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, в якій було звернено увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. В даному випадку, суд, застосувавши відносно обвинуваченої додаткову міру покарання (при наявності альтернативи її застосування), своє рішення нічим не мотивував. Просить врахувати, наведені у вироку пом`якшуючі обставини, те, що злочин скоєно не через свідоме ігнорування винною особою вимог правил у сфері безпеки дорожнього руху, а були проявом необережності, а також необхідність використання обвинуваченою автомобіля в цілях забезпечення повсякденного життя, зокрема освіти і виховання дітей в закладах, які знаходяться за межами місця їх постійного проживання та змінити вирок суду, виключивши з нього застосування додаткової міри покарання.

В апеляційній інстанції:

- захисник та обвинувачена підтримали подану апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в повному обсязі;

- прокурор заперечив проти апеляції захисника, просить залишити вирок без змін.

З`ясувавши всі обставини провадження, дослідивши його окремі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Оскаржений вирок цим вимогам закону в певній мірі не відповідає.

При призначенні основного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують обвинуваченій покарання, суд визнав щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Апеляційні доводи захисника слід визнати обґрунтованими.

Суд, застосувавши відносно обвинуваченої додаткову міру покарання, своє рішення жодним чином не мотивував. При цьому слід врахувати, що санкція ст. 286 ч.2 КК України в частині додаткового покарання є альтернативною, що зобов`язувало суд навести мотиви такого його застосування. За таких обставин вирок суду в цій частині є невмотивованим, що суперечить ст. 370 КПК України і є безумовною підставою для зміни вироку.

Колегія суддів враховує наведені у вироку пом`якшуючі обставини, те, що є необхідність використання обвинуваченою автомобіля в цілях забезпечення повсякденного життя, зокрема освіти і виховання 3 малолітніх дітей в закладах, які знаходяться за межами місця їх постійного проживання та вважає за необхідне змінити вирок суду, виключивши з нього застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Звільнення обвинуваченого від додаткового покарання слід вважати справедливим, оскільки буде сприяти виправленню обвинуваченої і запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Підстав для інших змін не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити, вирок Коломийського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити, пом`якшити їй покарання, виключити з вироку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, в решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3