Справа № 715/867/19
Провадження № 1-кп/715/67/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.05.2019 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Глибоцького району Чернівецької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-
ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 15/2015 від 14.01.2014 року отримав повістку для проходження медичної комісії. Після цього останній 15 квітня 2015 року пройшов медичну комісію, за наслідками якої Глибоцькою військово-лікарською комісією військовозобов`язаного ОСОБА_5 визнано придатним для проходження військової служби. Крім цього, 15 квітня 2015 року о 14 год. 40 хв. в приміщенні Глибоцького ОРВК військовозобов`язаний ОСОБА_5 отримав повістку про явку на 25 квітня 2015 року о 15 год. 30 хв. до Глибоцького ОРВК для подальшого відправлення у в/ч № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для проходження служби за мобілізацією. Одночасно громадянин ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.
25 квітня 2015 року громадянин ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не прибув у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого відправлення у в/ч № НОМЕР_1 та не повідомив про причини неприбуття.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в нез`явленні без поважних причин у зазначений час для відправлення до розташування військової частини у складі команди № НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.
06 травня 2019 року між прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істотності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся та наявні інші пом`якшуючі покарання обставини у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 пропонується звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. При погодженні призначення покарання враховувалось те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, раніше не судимий.
Обвинувачений ОСОБА_5 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільняється від відбування основного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд звільнити від покарання обвинуваченого на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Зазначене клопотання підтримане обвинуваченим.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, ухилення від призову на строкову військову службу.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ст.336 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за його вчинення законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років. Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Разом з тим, пунктом «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачена можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, та зокрема які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років,відносно яких вони не позбавлені батьківських прав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від покарання відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні».
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 травня 2019 року між прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя :