Справа № 347/1983/17
Провадження № 11-кп/4808/3/19
Категорія ст. 125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000027, за апеляційними скаргами заступника прокурора Івано Франківської області ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , за ст. 125 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає до скасування з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. На думку обвинуваченого, під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Так, судом безпідставно були відхилені клопотання його захисника: про допит свідків очевидців події від 14.01.2017 року ОСОБА_12 та його малолітнього сина ОСОБА_13 , на яких напала ОСОБА_10 ; про вилучення у ОСОБА_10 пістолета та газового балончика, які вона застосувала до нього та членів його сім`ї; про призначення експертизи, яка б підтвердила/спростувала наявність у нього сильного душевного хвилювання під час вказаної події; про перегляд в судовому засіданні диску з відеозаписом, знятим із камери відеоспостереження, який надала сторона обвинувачення, хоча у вироку суд посилається на цей диск як на доказ його вини. Звертає увагу на те, що у вироку (стор.2 абз.2), у показаннях ОСОБА_10 суд наводить нецензурні слова, що є безумовною підставою для скасування вказаного рішення. Вважає, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема: конфлікт між ним та ОСОБА_10 виник 14.01.2017 року не на подвір`ї останньої, а з моменту, коли вона, діючи з особливою зухвалістю та цинізмом, розпилила із балончика сльозогінний газ в очі малолітньої дитини та пригрозила повистрілювати його сім`ю із пістолета; вини у скоєному злочині він не визнає, оскільки його дії не є суспільно-небезпечними, а на момент події він знаходився у стані необхідної оборони, з метою захисту його малолітнього сина, членів сім`ї та себе від озброєного нападу ОСОБА_10 , шляхом заподіяння останній шкоди, необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, і при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Вказує, що при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, незрозуміло чому суд взяв до уваги одні докази, що вигороджують ОСОБА_10 та відкинув інші, які переконливо підтверджують його перебування в стані необхідної оборони. Також вважає, що суд неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню ст.ст.2, 36 КК України.

Просить вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 року скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Викликати та допитати свідком ОСОБА_12 . Призначити у справі комплексну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Івано-Франківського ОПНД. На період проведення експертизи провадження у справі відкласти, встановивши строк її проведення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому просить його скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Викликати та допитати свідком ОСОБА_12 . Призначити у справі комплексну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Івано-Франківського ОПНД. На період проведення експертизи провадження у справі відкласти, встановивши строк її проведення. Повторно дослідити такі докази: показання ОСОБА_8 , показання потерпілої ОСОБА_10 , протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2017 року з фото таблицями до нього, протокол перегляду відеозапису від 31.08.2017 року та диск із відеозаписом, переглянути відеозапис перебігу подій, знятих камерою відео спостереження ОСОБА_10 14.01.2017 року та визнати їх неналежними та недопустимими доказами.

Заступник прокурора Івано Франківської області ОСОБА_11 , вважає вирок Косівського районного суду від 11.06.2018 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінально процесуального закону. Зазначає, що викладаючи у вироку, як докази, показання обвинуваченого та потерпілої, аналізуючи їх, суд першої інстанції перетворив найважливіший акт правосуддя на відтворення звукозапису судового засідання, зазначивши у ньому нецензурні слова, які є недопустимі для юридичного, офіційного мовлення вирази.

Просить вирок Косівського районного суду від 11.06.2018 року стосовно ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Косівського районного суду від 11.06.2018 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 1719 (одну тисячу сімсот дев`ятнадцять) грн. 05 коп. матеріальної шкоди та 3438 (три тисячі чотириста тридцять вісім) грн.10 коп. моральної шкоди завданої злочином.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 14 січня 2017 року приблизно о 14 год.25 хв. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_10 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник конфлікт.

Під час конфлікту ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тримаючи в руках дерев`яну биту, наніс нею декілька ударів по різних частинах тіла ОСОБА_10 .

У результаті умисного нанесення ОСОБА_10 ударів, потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою лобної ділянки із наявністю синця та травматичного набряку м`яких тканин, синці в ділянці грудної клітки та правого стегна, що відповідно до висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.2 ст.284 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, щодо апеляційної скарги прокурора не заперечили;

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;

- потерпіла ОСОБА_10 заперечила з приводу поданих апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону дотримані не були.

Всупереч вищевказаних вимог закону суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.125 КК України, побудувавши свої висновки на припущеннях та суперечливих доказах, не перевіривши і не спростувавши доводи наведені обвинуваченим та його захисником.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме, в тому, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 дерев`яною битою наніс декілька ударів по різних частинах тіла ОСОБА_10 , в результаті чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

Зі змісту показань обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції вбачається, що він не заперечує той факт, що саме він заподіяв потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, однак стверджує, що його поведінка була спровокована діями потерпілої, яка бризнула в обличчя його малолітнього сина з газового балончика, а також погрожувала його тещі, що «…всіх повистрілює», а тому він діяв в межах необхідної оборони та захищався від неправомірних дій потерпілої.

Таким чином, визнаючи обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим та формулюючи у мотивувальній частині вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції достовірно не встановив та не виклав обставини, за яких між обвинуваченим та потерпілою виникли неприязні відносини, не проаналізував та не врахував поведінку потерпілої на предмет правомірності як до, так і під час подій, що відбулися 14.01.2017 року, а також інших обставин, які мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні для ухвалення законного рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції, обмежившись простим переліком сукупності доказів, які були досліджені під час судового засідання, не проаналізувавши їх з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вказав, які саме докази спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , вказують на те, що обвинувачений не знаходився у стані необхідної оборони та підтверджують його винуватість у вчинені злочину.

Колегія суддів також враховує і те, що висновок суду про часткове визнання ОСОБА_8 своєї вини не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції свою вину у вчиненні злочину категорично заперечував і вважав свої дії необхідною обороною.

Відповідно до ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, а згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а перевищенням меж необхідної оборони відповідно до ч.3 ст.36 КК України визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги те, що у вироку в показаннях потерпілої суд навів нецензурні слова, чим допустив натуралізацію висловлювання, що є недопустимим.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги вищевказану сукупність допущених судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону та допущену судом неповноту судового розгляду, яка полягає у тому, що залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких необхідно для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення по даному кримінальному провадженню, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - задовольнити частково, а вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково апеляційні скарги та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.415 ч.2 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 410, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано Франківської області ОСОБА_11 - задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5