Справа № 187/856/16-к
Провадження № 1-кп/209/10/19
У Х В А Л А

23 січня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід прокурора ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні обвинуваченим заявлено відвід прокурору ОСОБА_3 , в обґрунтування заяви вказав наступне.
Вважає, що прокурор ОСОБА_3 не може брати участі у провадженні і підлягає відводу через упереджене ставлення до обвинуваченого, яке підтверджується такими фактичними даними.

1.У судовому засіданні 29.11.2018 року прокурор ОСОБА_3 заявив про необхідність тримання його під вартою на тій підставі, що місцем його проживання є Донецька область. Подібні заяви у судовому засіданні він робив і раніше. Відповідно до ч.2 ст.24 Конституції України, ч.1 ст. КПК України не може бути обмежень за ознаками місця проживання.

Заява прокурора ОСОБА_3 є дискримінацією за місцем проживання і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.
2.У судовому засіданні 14.11.2018 року прокурор ОСОБА_3 заявив, що тримання обвинуваченого під вартою треба продовжувати у зв`язку з великою кількістю тяжких ДТП в Україні. За змістом заяви прокурора він нібито має нести відповідальність за трагічні наслідки всіх ДТП.
Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. При призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь вини, індивідуальні риси особи, мотиви скоєння правопорушення тощо.

Заява прокурора ОСОБА_3 порушує вимоги індивідуального характеру юридичної

відповідальності і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.
1.У судовому засіданні 29.11.2018 року прокурор ОСОБА_3 , заявивши про необхідність чергового продовження строку його тримання під вартою на 60 діб, також заявив, нібито суд зобов`язаний залишити без розгляду клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тієї підстави, що той подав його раніше тридцяти днів з дня постановления попередньої ухвали суду.

Заява прокурора ОСОБА_3 суперечить ч.5 ст.201 КПК України, відповідно до якої суд має право, а не зобов`язаний залишити клопотання обвинуваченого без розгляду.

Крім того, клопотання обвинуваченого від 29.11.2018 року було подане у зв`язку із процесуальною дією суду розглядом питання продовження строку тримання під вартою. Відповідно до п.10 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право під час проведення процесуальних дій подавати свої зауваження, які заносяться до протоколу.

Вимога прокурора ОСОБА_3 залишити клопотання обвинуваченого без розгляду суперечить законодавству, є спробою обмежити його процесуальні права і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.
2.У судовому засіданні 14.11.2018 прокурор ОСОБА_3 , не маючи на те жодних законних підстав і не мотивуючи це законним чином, просив суд відмовити у задоволенні законно заявленого клопотання обвинуваченим про надання йому копій процесуальних документів.

Відповідно до п.п.12, 15 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право заявляти клопотання та одержувати копії процесуальних документів.

Заперечення прокурора ОСОБА_3 не засновано на законі, є спробою обмежити його процесуальні права і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.
3.У судовому засіданні 14.11.2018 року прокурор ОСОБА_3 заявив, нібито подане обвинуваченим клопотання про призначення експертизи є «зловживанням правом», тому що під час досудового розслідування слідчий вже відмовляв у задоволенні подібного клопотання.

Заява прокурора ОСОБА_3 є безпідставною спробою обмежити його процесуальні права і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.
4.У відкритому судовому засіданні 29.11.2018 року прокурор ОСОБА_3 заявив, нібито він вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, необхідно докорінним чином розрізнювати заяву про те, що будь-хто лише підозрюється у вчиненні злочину, і зроблену за відсутності вироку суду ясну заяву про те, що особа вчинила злочин. За відсутності вироку суду, що набрав законної сили, заява про те, що особа винна, порушує презумпцію невинуватості особи (п.166 рішення у справі «Ісмаїлов та інші проти Росії» від 24.04.2008; п.88 рішення у справі «Нестак проти Словенії» від 27.02.2007).

Пункт 2 статті 6 Конвенції забороняє заяви державних службових осіб про незавершені

розслідування кримінальних справ, які сприяють думці громадськості про винуватість обвинуваченого та передують оцінці фактів компетентним судовим органом (п.161 рішення у справі «Ісмаїлов та інші проти Росії» від 24.04.2008).
Публічна заява прокурора ОСОБА_3 є порушенням презумпції невинуватості і свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 , порушуючи вимоги Конституції та законів України, неодноразово у судовому засіданні робив заяви, спрямовані на дискримінацію обвинуваченого за місцем проживання, на нехтування індивідуальним характером юридичної відповідальності, на обмеження його процесуальних прав та на порушення презумпції його невинуватості.

Очевидно, що в цих діях прокурора ОСОБА_3 відсутні законність, об`єктивність та

неупередженість.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч.4 ст.80 КПК України подання заяви про відвід після початку судового розгляду

допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового
розгляду. Прокурор ОСОБА_3 був призначений для участі у кримінальному провадженні

№0000380 після початку судового розгляду, тому підстави для його відводу стали відомі після початку судового розгляду, і подання заяви про відвід допускається.
Відсторонення прокурора ОСОБА_3 не вплине на строки кримінального провадження, оскільки відповідно до постанови від 11.09.2018 процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000380 здійснює група прокурорів у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав заяву обвинуваченого про відвід прокурора.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти заяви про відвід . Пояснив, що посилання ним на місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 у м. Донецьку не є його дискримінацією за місцем проживання. Обґрунтовуючи свої клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_13 мешкає у Донецькій області, він доводив те, що обвинувачений не є місцевим мешканцем, тому має реальну змогу уникати від явки до суду та можливого покарання . Щодо посилання на тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, то зазначає, що самі по собі дорожньо-транспортні пригоди, від яких є загиблі люди, становлять суспільний резонанс. Щодо його заперечення на клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про надання йому копій постанов про призначення прокурорів для участі у кримінальному провадженні, то у обвинуваченого є право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження , то він мав змогу знайомитися з даними документами, у прокурора не має обов`язку вручати копії цих документів обвинуваченому. Тому з викладених пояснень неупередженості в його діях не вбачається. Інших обставин, які можуть бути підставою для його відводу обвинуваченим не заявлено. Просить відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого.
Потерпілі заперечують про заяви обвинуваченого про відвід прокурора ОСОБА_3 .
Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали заяви, вважає, що заявлений відвід прокурору не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, ст. 77 КПК України передбачає право учасникам судового процесу заявити відвід прокурору за наявності обставин, передбачених у даній статті.
Суд вважає, що викладені обвинуваченим підстави є необґрунтованими, оскільки висловлювати свою незгоду із заявленими клопотаннями , заперечення щодо клопотань обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, призначення експертиз, надання копій документів не є неупередженим ставленням прокурора, а є висловлюванням думки щодо заявлених клопотань. Таким чином, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на неупередженість прокурора під час судового слідства, тому заяву про відвід слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст.77, 80, 81, 372 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід прокурора ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1