Справа № 461/3271/19
Провадження № 1-кс/461/3956/19
У Х В А Л А

про арешт майна

08.05.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

слідчий слідчого відділу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні № 0004299, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, погодженим прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про накладення арешту на видаткову частину по рахунках ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 10.07.1997 Ленінським ММУ УМВС України у Миколаївській області (надалі Клієнт), на якого відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 , шляхом зупинення видаткових операцій по вказаних рахунках у ПАТ «Ідея Банк», ЄДОПРУ 1939089 (м. Львів, вул. Валова, 11), з наданням письмової інформації про залишок коштів на рахунку.

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 відкрив банківський рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «Ідея Банк», ЄДОПРУ 1939089 (м. Львів, вул. Валова, 11) та в своїй незаконній діяльності використав вказаний банківський рахунок, на якому було встановлено Ліміт Кредитної лінії на момент укладання Договору С03.206.72627 від 07.11.2016 року 99 900 грн., а саме в подальшому після укладення зазначеного договору та отримання банківської картки здійснив перерахування основної суми коштів (83 860,00 грн.) на інші карткові рахунки банку АЛЬФА-БАНК, що підтверджується Висновком за результатами службового розслідування за фактом можливого несанкціонованого втручання третіх осіб в систему електронних переказів від 24.10.2017, оскільки вказана операція, а саме щодо будь-якого перерахунку грошових коштів із кредитної картки згідно умов укладеного договору та політики конфіденційності банку, можлива лише після самостійного підтвердження клієнтом зі свого номера мобільного телефону НОМЕР_4 ); телефон викраденим чи втраченим не був, автоматичних генерованих кодів підтвердження банківських карткових операцій.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, однак, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, зважаючи на те, що клопотання слідчого не містить достатньої правової підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає до задоволення, з огляду на наступні обставини.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У матеріалах клопотання, відсутні докази того, що є необхідність забезпечення збереження вказаної у клопотанні видаткової частини по рахунках.

До того ж, видаткові частини по рахунках не відповідають ознакам поняття «речовий доказ».

Разом з цим, клопотання старшого слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не передбачено можливості накладати арешт на видаткову частину розрахункових рахунків чи на самі розрахункові рахунки або зупиняти видаткові операції з грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках, а арешт може бути накладено на грошові кошти, що знаходяться банківських рахунках, та на видаткові операції по цим рахункам.

Також слідчий суддя не вбачає підстав для зобов`язання посадових осіб банку надати слідчому відомості щодо суми залишку коштів на рахунку, оскільки даний спосіб зобов`язання банківської установи не відповідає меті вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а є по суті тимчасовим доступом до речей та документів, що є окремим заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею, до якої зокрема відносяться відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України та відомості щодо операцій, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що під час здійснення кримінального провадження орган досудового розслідування, у разі виникнення потреби стосовно отримання інформації, яка становить банківську таємницю, та за наявності передбачених для цього достатніх підстав може звернутись до суду в порядку ст. 162 КПК України з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Таким чином,з врахуванням наведених обставин, підстав для задоволення клопотання про арешт майна не вбачається.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на видаткову частину по рахунках ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 10.07.1997 Ленінським ММУ УМВС України у Миколаївській області (надалі Клієнт), на якого відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 , шляхом зупинення видаткових операцій по вказаних рахунках у ПАТ «Ідея Банк», ЄДОПРУ 1939089 (м. Львів, вул. Валова, 11), з наданням письмової інформації про залишок коштів на рахунку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .