Дата документу 24.04.2019 Справа № 310/1207/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/1207/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/794/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська УВП (№11),

захисника адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 24 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
02.03.1992 Київським районним судом міста Донецька за ч. 3 ст. 140, ст. 43 Кк України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.01.1996 року по відбуттю строку покарання;
23.10.2000 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ст. 86-1, ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;
17.12.2001 перегляд вироку Бердянського міськрайонного міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2000 року Апеляційним судом Запорізької області за ч. 5 ст. 185 КК України та остаточно визначено 10 років позбавлення волі. Звільнений 13.07.2007 по відбуттю строку покарання;
03.05.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 04.08.2014 умовно достроково, з невідбутим строком 4 місяці 9 днів;
18.01.2018 Бердянським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,

та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, вирок відносно якого не оскаржується.

Встановлені судом першої інстанції обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_7 :

11 січня 2018 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів підійшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , де виконуючи кожен свою роль у скоєнні злочину, зокрема, ОСОБА_7 залишився біля двору спостерігати за появою сторонніх осіб, а ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через огорожу та знаходячись на території вказаного домоволодіння, підійшов до приміщення гаражу, де за допомогою плоскогубців розбив віконне скло та через отвір у вікні проник до гаражу, звідки таємно повторно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: кутошліфовальну машину «Интерскол» вартістю 900 грн., електричну дриль «Ритм» вартістю 200 грн., автомобільну магнітолу «Multicolor» вартістю 650 грн., автомобільний зарядний пристрій для акумуляторів вартістю 700 грн., три переноски вартістю 50 грн. за одну, загальною вартістю 150 грн., фрагмент титанової пластини, яка для потерпілого цінності не має, а всього на загальну суму 2600 грн.
Відразу після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2600 грн.
Крім того 23 січня 2018 року близько 12 години ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів підійшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , де через відкриту хвіртку воріт пройшли на територію вказаного домоволодіння. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до гаражу, розташованого на території подвір`я будинку, де шляхом пошкодження замку проникли до гаражу, і з автомобілю ВАЗ-21074 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 таємно повторно викрали належне ОСОБА_11 майно, а саме: акумуляторну батарею «Вортекс» вартістю 1000 грн., балонний ключ вартістю 80 грн., насос вартістю 300 грн., ножиці по металу вартістю 50 грн., ключі від квартири у кількості 8 шт., загальною вартістю 200 грн., а всього на загальну суму 1630 грн.
Відразу після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викраденим майном залишили місце скоєння злочину, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1630 грн.
Крім того, 23 січня 2018 року близько 12-ї години ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою, з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів підійшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , де через відкриту хвіртку воріт пройшли на територію вказаного домоволодіння до гаража, розташованого на території подвір`я будинку, де шляхом пошкодження замку проникли в гараж, а в подальшому в автомобіль ВАЗ-21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . Знаходячись у салоні автомобіля ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шляхом вільного доступу з перчаточного ящика викрали інші важливі особисті документи, а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21074 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний паспорт на причеп «Краз» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_11 , які в подальшому планували повернути потерпілому за винагороду.
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину разом з вказаними офіційними документами, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року зокрема
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, та йому призначено йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 11.01.2018 року 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Бердянського міськрайонного суду від 18. 01. 2018 року шляхом зарахування частково відбутого покарання 3 роки 3 місяці позбавленні волі.

За ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 23. 01. 2018 року - 3 роки позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

Застосовуючи правила ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавленні волі.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 з 21 лютого 2018 року
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 430 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 1165 грн. 22 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить застосувати до нього «Закон Савченко», тобто положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції, визначеній Законом України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, посилаючись на відсутність підстав для застосування положень ч.5 ст. 72 КК України саме в редакції № 838-VIII від 26.11.2015 року, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за кримінальним законом, доведеність їх вини та призначене судом покарання в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції, визначеній Законом України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності із 21.06.2017 року, редакція ч.5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.

Отже у випадку, якщо особа вчинила злочин після 21 червня 2017 року, то до неї застосовуються положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення 11 січня 2018 року та 23 січня 2018 року, що передбачає застосування положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року, тобто у співвідношення один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України, який відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, колегія суддів, не вбачає правових підстав для зарахування ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4