Номер провадження: 11-кп/785/1066/18
Номер справи місцевого суду: 500/6159/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду кримінальну справу за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_11 і прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кілія Одеської області, громадянин України, працюючий директором ПП «Негоіця», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості,

виправданий із-за недоведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 287 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Ізмаїл Одеської області, студентка Ізмаїльського державного гуманітарного університету, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

виправдана із-за недоведеності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишені без розгляду,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вироку, досудовим розслідуванням ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що19 вересня 2013 року, близько 22 години, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1 і будучи особою, відповідальною за його експлуатацію, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, допустив до керування вказаним автомобілем ОСОБА_9 , яка не має права керування транспортним засобом, що призвело до спричинення потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 19 вересня 2013 року близько 22 години 30 хвилин, в м. Ізмаїлі Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21013» державний номер НОМЕР_1 , рухалась по пр. Суворова з боку центру м. Ізмаїл у бік вул. Горького, в порушенні вимог п.2.1, п. 12.2 ПДР України, не маючи посвідчення водія та навиків керування транспортними засобами, в складних метеорологічних умовах (дощ, мокра дорога), не обрала належну швидкість, що забезпечує безпеку дорожнього руху, в результаті чого, не впоравшись з керуванням автомобіля, переїхала через бордюрний камінь і виїхала на ліве узбіччя дороги, по ходу руху транспортного засобу, після чого, рухаючись по узбіччю, скоїла наїзд на придорожні дерева, а після чого на припаркований на вул. Бессарабській ріг пр. Суворова, автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», державний номер НОМЕР_2 з послідуючим наїздом на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходилися біля торгового павільйону, розташованого по пр. Суворова, 58-а. Внаслідок ДТП ОСОБА_11 , отримав травму лівої ноги у вигляді закритих переломів лівої малоберцової кістки в її нижній третині, та обох її гомілок без зміщення, а також травму правої ноги у вигляд закритого перелому внутрішньої гомілки без зміщення, закритого перелому кубовидної кістки стопи, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім цього, в результаті ДТП, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній треті, забито-рвані рани в області колінних суглобів, множинні синці обох гомілок, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тобто в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, дослідити докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та дослідити диск з аудіо записами фіксації судового провадження, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років обмеженні волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, в силу ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробування на строк 1 рік, ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 287 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан та експлуатацію транспортних засобі, в силу ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, цивільні позови потерпілих задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 2798 грн. 10 коп., посилаючись на те, що суд безпідставно виправдав обвинувачених, безпідставно відхилив письмові докази та пояснення свідків, прийнявши до уваги лише показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та обвинувачених. В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 також просить скасувати виправдувальний вирок, задовольнити його позов в частині відшкодування витрат на лікування після аварії, посилаючись на те, що суддя упереджено розглянув справу, постійно приймав сторону обвинувачених, зовсім не звертав уваги на покази свідків, в той час, як свідок, що працює барменом, бачила ДТП з самого початку та підтвердила, що за кермом сиділа саме ОСОБА_9 підтримку апеляційної скарги прокурора адвокат ОСОБА_15 , діючи в інтересах потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , також просить про скасування вироку, ухвалення нового вироку, відповідно до якого ОСОБА_9 визнати винною за ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 287 КК України, цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставин провадження, неповноту судового розгляду та порушення судом першої інстанції вимог КПК України, оскільки суд проігнорував пояснення свідків, що саме ОСОБА_16 була за кермом автомобіля, після ДТП вона перелізла з переднього сидіння на заднє сидіння, не врахував, що ОСОБА_10 змінював свідчення. Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та наголосила на тому, що при постановленні вказаного вироку було допущено ряд істотних порушень КПК України, неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не усунуті протиріччя у свідченнях, порушена таємниця нарадчої кімнати, суд при оголошенні вироку не оголосив, в чому саме обвинувачується ОСОБА_17 , переплутав ст. ст. 286 і 287 КК України обвинуваченим, не врахував, що на кермі автомобіля виявлена кров, походження якої не виключено від Вітової, в обґрунтування вироку поклав свідчення обвинувачених та їх родичів, не навів мотивів незгоди з поясненнями інших свідків та з іншими доказами, суд проголосив вирок в іншій редакції, ніж приєднана до справи, що є підставою для його скасування, свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_19 прямо вказали на Вітову, що була за кермом; прокурора ОСОБА_7 , який також вказував на допущені порушення при постановленні вироку, оскільки суд не зазначив чому взяв до уваги одні докази та не взяв інші; адвоката, який зазначив, що в апеляційній скарзі прокурор не зазначає істотних порушень КПК України, суд навів обґрунтування, чому взяв до уваги одні докази і не взяв інші, автомобіль було оглянуто лише через 9 місяців, що є виною досудового розслідування, а всі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого, мати ОСОБА_20 ходила до лікарні до потерпілих та пропонувала їм допомогу, а також що півсторінки вироку при прослуховуванні аудіозапису відсутні, але це не спотворює вирок, на даний час закінчились строки давності; заслухавши обвинуваченого ОСОБА_10 , який зазначив, що він уже другий раз виправданий, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення; обвинувачену ОСОБА_21 , яка пояснила що ніколи не сиділа за кермом, оскільки не мала прав, не знає в чому її обвинувачують, з потерпілими не знайома, травму отримала під час удару об «бардачок», не знає, чому на кермі виявлена кров, дослідивши доводи апеляційних скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У відповідності до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Проте, суд першої інстанції вказаних положень закону не дотримався, допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК, є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Обгрунтовуючи своє рішення про виправдання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд, зокрема, послався на покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_22 , яка знаходилась в автомобілі разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також свідка ОСОБА_13 , який є батьком ОСОБА_9 . Однак, показання цих осіб без аналізу їх показань в сукупності з іншими матеріалами справи не можуть бути переконливими доказами невинуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки суд не врахував всі докази обвинувачення та не навів у вироку аналіз в їх сукупності, не зазначив які саме обставини доводить той чи інший доказ і не навів мотиви, з яких він одні докази прийняв до уваги, а інші відкинув. Зокрема, суд не взяв до уваги пояснення інших свідків, зазначивши, що пояснення свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 суперечать між собою, та критично віднісся до пояснень свідка ОСОБА_25 , про те, що вона бачила як ОСОБА_9 пересіла на заднє сидіння із-за керма автомобіля, та ОСОБА_26 , яка судовому засіданні пояснила, що бачила за кермом дівчину зі світлим волоссям. Натомість свідок ОСОБА_23 , який 19.09.2013 року у вечірній час доби знаходився в салоні автомобіля марки «Nissan» разом зі своєю знайомою, в той час, коли автомобіль марки Жигулі здійснив зіткнення з автомобілем, в якому вони знаходились, та двоє чоловіків біля входу в магазин були збиті вказаним автомобілем, за кермом вказаного автомобіля перебувала блондинка середньої статури, яку він впізнав як ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_24 також пояснив, що він бачив зіткнення автомобіля Жигулі з автомобілем «Nissan», та бачив як було збито два пішоходи, які стояли біля входу до торгового павільону. ОСОБА_24 направиввся до торгового павільону, та побачив, як чоловік на імя ОСОБА_27 , відчинивши водійські дверцята, намагався витягнути з за керма водія ОСОБА_9 , в якої було ушкодження в носовій частині обличчя. Свідок ОСОБА_25 о 21:50 годині була біля магазину та бачила, як ОСОБА_9 з водійського сидіння пересіла на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_17 сів за кермо, після чого говорив, що саме він знаходився за кермом. Крім того, свідок ОСОБА_26 , яка під час ДТП перебувала за прилавком, після ДТП вона одразу ж вийшла поглянути що трапилось, за кермом сиділа дівчина зі світлим волоссям, підійшовши впритул до машини, вона бачила ОСОБА_9 за кермом, у неї був розбитий ніс. За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд не навів підстав, з яких віхилив покази зазначених свідків, які були очевидцями ДТП або були на місці ДТП одразу після пригоди, та прийняв за основу вироку покази ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та батька обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_13 , хоча вони суперечать вищевказаним свідченням та письмовим доказам, зокрема, висновку судово-імунологічної експертизи № 644 від 04.08.2014 року, відповідно до якого на ватному тампоні зі змивом з поверхні керма автомобіля, на поверхні передньої панелі, на кришці «Бардачку», вилучених при огляді автомобіля ВАЗ 21013 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлені сліди крові людини, що не виключає їх походження від ОСОБА_9 . Таким чином, суд безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими, внаслідок чого висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, суд, в якості доказу того, що передні пасажирські дверцята були заклинені, послався у вироку на протокол огляду місця події від 11.07.2014 року, який був складений лише через 9 місяців після ДТП, та весь час, що пройшов ДТП, вказаний автомобіль знаходився на подвірї у ОСОБА_10 , тож не виключений вплив людського фактору, а також природного фактору у вигляді корозії металу та механізмів, що могло призвести до заклинення дверцят. В судовому засіданні апеляційного суду як сторона обвинувачення, так і сторона захисту вказували на невідповідність приєднаного до матеріалів кримінального провадження тексту вироку його оголошеній редакції, що дійсно, як правильно вказують прокурори, свідчить про порушення судом таємниці нарадчої кімнати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Як вбачається з матеріалів провадження, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту та однобічність досліджених доказів, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обгрунтоване судове рішення. Відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України такі порушення є підставою для скасування вироку і призначення нового судового розгляду. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого та скасування виправдувального вироку суду. Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення вимог КПК, ретельно дослідити в сукупності всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 і прокурора частково задовольнити, вирок Ізмаїльського міскрайонного суду від 08.06.2018 року відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 287 КК України, ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду. Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4