Справа № 573/1018/18
Номер провадження 1-кп/573/15/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Ворожба Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, одруженого, працюючого різноробочим ТОВ «КОДЖЕН-Б», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року, близько 02.30 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги по площі Свободи (колишня Комсомольська) у напрямку вул. Миру в м. Ворожба Білопільського району Сумської області зі швидкістю 56,9 км/год.

Під час руху ОСОБА_4 проявив злочинну самовпевненість, в результаті чого в момент виникнення небезпеки у вигляді пішохода, що йшов в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, своєчасно не прийняв заходів до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: рубці: над крилом правої клубової кістки, в задньо-тім`яній ділянці. В ділянці крила правої клубової кістки, на спинці носа; сліди саден: по задній поверхні правого та лівого колінних суглобів, над правою ключицею. В хірургічному відділенні Білопільської ЦРЛ та нейрохірургічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні встановлено діагноз: сполучна краніоторакоскелетна травма, відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку, множинні переломи кісток лицевого та мозкового черепа, пневмоцефалгія, отогемолікворея справа, закритий перелом правої ключиці з незначним зміщенням, закрита тупа травма грудної клітки, забій грудної клітки, множинні садна, забій м`яких тканин обличчя, волосяної частини голови, правої верхньої кінцівки, лівої нижньої кінцівки, зашита забійна рана потиличної ділянки голови.

Тілесні ушкодження у вигляді травми голови відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаку небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці відносяться до категорії середніх по ознаку тривалості розладу здоров`я більше ніж 21 день.

Всі інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких.

В діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність пунктам 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, у виді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 07 липня 2017 року близько 02.30 год. на власному автомобілі рухався по площі Свободи в м. Ворожба Білопільського району в напрямок вул. Миру і їхав додому, після того як розвіз друзів зі святкування свята Івана Купала. В якийсь момент він відволікся від дороги і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що рухався в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з наступного.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

ОСОБА_4 за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не знаходиться, не інвалід, працює, тобто займається суспільно-корисливою працею.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин та попросив вибачення у потерпілого; вперше притягується до кримінальної відповідальності; н а утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; повне відшкодування потерпілому завданих майнових і моральних збитків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Також суд враховує і думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив суд призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин з необережності, але йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами та без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

18 липня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 заявив до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 35000 грн. та майнової шкоди в сумі 4921 грн. 81 коп.

14 січня 2019 року ОСОБА_6 відмовився від цивільного позову, оскільки обвинувачений в повному обсязі відшкодував йому завдані дорожньо-транспортною пригодою майнові та моральні збитки. В зв`язку з чим суд вважає за необхідне даний позов залишити без розгляду.

Білопільським відділом Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області до обвинуваченого заявлений цивільний позов про відшкодування 542,08 грн., витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_6 в КЗБРР «Білопільська центральна районна лікарня».

Також Білопільським відділом Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації Сумської області до обвинуваченого заявлений цивільний позов про відшкодування 18128,50 грн., витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_6 в КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня».

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначені позови визнав повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у зв`язку зі злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_9 фінансовим управлінням Білопільської районної державної адміністрації на лікування потерпілого було витрачено 542,08 грн., департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації на лікування потерпілого було витрачено 18128,50 грн., тому суд вважає за необхідне зазначені позови задовольнити в повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 застосовувався у виді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 18 серпня 2018 року.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 3214,85 грн. за залучення експертів.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази осип скла, гумовий тапок, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно знищити; автомобіль ВАЗ 21013, д.н. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 10 липня 2017 року накладений арешт на автомобіль ВАЗ 21013, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь:

-фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області 542 грн. 08 коп.;

-департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 18128 грн. 50 коп;

-держави 3214 грн. 85 коп. судових витрат.

Позовну заяву ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 35000 грн. моральної шкоди та 4921 грн. 81 коп. майнової шкоди залишити без розгляду.

Речові докази - осип скла, гумовий тапок, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, знищити; автомобіль ВАЗ 21013, д.н. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_4 .

Скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 21013, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 10 липня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя