Справа № 346/311/19
Провадження № 11-кп/4808/130/19
Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2015 року по 28 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотивує свої вимоги тим, що судом не було враховано те, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно нього задоволено та приведено вирок Ізмайловського районного суду м. Москва від 30 вересня 2015 року і врахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28 червня 2016 року, у відповідність із законодавством України. Зазначає, що він вважається засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку суду при приведенні його у відповідність із законодавством України визначено рахувати з 16 лютого 2015 року. Вказує, що 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України № 838-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ІІ якого він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю. Тому вважає, що строк попереднього ув`язнення йому за період з 16 лютого 2015 року по 28 квітня 2016 року підлягає зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При прийнятті такого рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявлене засудженим клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, яке було застосовано до засудженого ОСОБА_7 при винесенні вироку Ізмайловського районного суду м. Москва від 30 вересня 2015 року на території Російської Федерації, то відповідне перерахування відбування даного строку на території Російської Федерації судом не може бути враховано, оскільки у відповідності до Закону України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР «Про ратифікацію Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року», держава Україна не бере на себе зобов`язання враховувати вироки, винесені судами Азербайджану, Молдови, Вірменії, Росії, Білорусії, Таджикистану, Грузії, Туркменістану, Казахстану, Узбекистану, Киргизії при вирішенні питань про встановлення факту вчинення злочину, повторно, порушення зобов`язань, пов`язаних з умовно-достроковим звільненням, тощо. Так само, суд погодився з думкою прокурора стосовно того, що дія закон , яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, стосується вироків, які винесені судами виключно на території України.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, наголошували на можливості застосування до засудженого положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 без задоволення, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду скасувати з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про зарахування часу попереднього ув`язнення в час відбуття покарання не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

ОСОБА_7 вироком Ізмайловського районного суду м. Москви від 30 вересня 2015 року (Російської Федерації) визнаний винуватим за ч. 2 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161, п. в ч. 4 ст. 162 КК РФ з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 місяців.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28 квітня 2016 року вирок Ізмайловського районного суду м. Москви було змінено, вказавши, що ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161, п. в ч. 4 ст. 162 КК РФ.

Виходячи з даних рішень, ОСОБА_7 під час кримінального провадження утримувався під вартою з моменту фактичного затримання - 16 лютого 2015 року, до моменту вступу вироку в законну силу 28 квітня 2016 року, що є строком його попереднього ув`язнення.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року приведено у відповідність із законодавством України вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30 вересня 2015 року з апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч. 2 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161, п. в ч. 4 ст. 162 КК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі, вирішено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 КК України на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 відповідно до вироку суду, при приведенні його у відповідність із законодавством України, визначено рахувати з 16 лютого 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з 2 ст. 611 КПК України виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально-виконавчим законодавством України. Щодо засудженого, переданого для відбування покарання в Україні, настають такі самі правові наслідки, як і щодо осіб, засуджених в Україні за вчинення такого ж кримінального правопорушення.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб», 1983 рік встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Так, у статті 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при приведенні у відповідність з законодавством України вироку суду іноземної держави підлягають застосуванню норми кримінального кодексу України про відповідне зарахування строку попереднього ув`язнення, оскільки ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року приведено у відповідність із законодавством України без будь-яких обмежень.

За приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, суд апеляційної інстанції, керується принципом верховенства права.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень нього Закону, він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Із наведеного слідує, що положення частини п`ятої статті 72 КК України застосовуються до всіх осіб, без виключення, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Будь-яких обмежень щодо застосування норм вказаної статті КК України, зазначений Закон не містить, а тому його дія розповсюджується, в тому числі, і на ОСОБА_7 .

На час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 мав право на застосування до нього положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, оскільки суд повинен застосовувати положення закону в редакції, яка діяла на момент вчинення ним інкримінованих злочинів на підставі вимог статей 4, 5 КК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення з 16 лютого 2015 року по 28 квітня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно неправильності висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ст. 72 КК України є переконливими та що є підстави для скасування ухвали суду та прийняття нового рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537-539 КПК України, ст. 72 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі скасувати.

Прийняти нову ухвалою, якою ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2015 року по 28 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у строк відбування покарання, що визначений ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2017 року при приведенні вироку Ізмайловського районного суду м. Москва від 30 вересня 2015 року і врахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28 червня 2016 року, у відповідність із законодавством України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5