Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/955/19, 1-в/357/156/19
У Х В А Л А
12 березня 2019 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, до засудження працював автоелектриком в ДП «Авто-майтер», раніше судимий: 1) 15.03.1990 року Ленінградським районним судом м. Києва за ст. 141 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 12.02.1991 року умовно-достроково до 10 місяців 19 днів, ст. 52-2 КК України; 2) 09.07.1991 року Печерським районним судом м. Києва за ст.ст. 215-3 ч. 1, 43 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 18.04.1992 року по відбуттю строку покарання; 3) 3.01.1995 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 215-3 ч. 2, 140 ч. 3, 43 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 25.08.1997 року по відбуттю строку покарання; 4) 14.10.1999 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст. 140 ч. 3, 194 ч. 1, 193 ч. 3, 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 26.06.2003 року умовно-достроков на 1 рік 10 місяців 19 днів, ст. 81 КК України 5) 25.04.2008 року Вишгородським районним судом Київської області за ст.ст. 115 ч. 1, 289 ч. 2, 70 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнений 10.03.2016 року умовно-достроково на 1 рік 20 днів, ст. 81 КК України; 6) у теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35» за вироком 1.11.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2.02.2017 року вирок від 1.11.2016 року змінено в частині призначення покарання, вважати засудженим за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 1 місяців позбавлення волі, початок строку покарання 1 листопада 2016 р., кінець строку покарання 22 травня 2019 р., щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі

У С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Суд, заслухавши ОСОБА_4 , який просить задовольнити клопотання, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши документи надані із колонії, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 має 2 заохочення, мав 1 стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 1990-2016 р.р. шість разів засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Так, 15.03.1990 р. Ленінградським районним судом м. Києва засуджений за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 12.02.1991 р. умовно-достроково на 10 місяців 19 днів.

9.07.1991 р. Печерським районним судом м. Києва засуджений за ст. 215-3 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання.

3.01.1995 р. Шевченківським районним судом м. Києва засуджений за ст.ст. 215-3 ч.2, 140 ч.3,43 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання

14.10.1999 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст. 140 ч.3, 194 ч.1,193 ч.3,42 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 26.05.2003 р. умовно-достроково на строк 1 рік 10 місяців 19 днів.

25.04.2008 р. Вишгородським районним судом Київсьбкої області за ст.ст. 115 ч.1, 289 ч.2 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 10.03.2016 р. умовно-достроково на строк 1 рік 20 днів.

У теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35 за вироком від 1.11.2016 р. Оболонського районного суду м. Києва, зміненого Апеляційним судом м. Києва за ст. 185 ч.3,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має хвору матір і бажає повернутися додому, просить його звільнити із колонії умовно-достроково. У подальшому в судовому засіданні повідомив, що у прийнятті рішення за його клопотання покладається на розсуд суду..

У судовому засіданні встановлено, що у теперішній час засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає що ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки кожного разу після звільнення, він вчиняв нові умисні злочини.

Оскільки засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований не можливо дійти висновку що своїм ставленням до праці він довів своє виправлення.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 371 ч.3, ст. 539 ч.5 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали щодо умовно-дострового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області