ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/691/18 Справа № 199/1420/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 07 лютого 2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровська, громадянка України, заміжня, має середньо - технічну освіту, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, раніше судимої:

1.17.04.2009 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2.24.11.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, 71, 69 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

3.05.10.2011 року Никопольским міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.307, 69 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнилась 17.03.2016 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 4 дня,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_11
прокурора: ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, застосувавши вимоги ст. 75 КК України.

В решті вирок обвинувачена не оскаржує.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу обвинувачена зазначає, що вона свою провину визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того в апеляційній скарзі обвинувачена наголошує, що має на утриманні 5 неповнолітніх дітей у зв`язку з чим просить не позбавляти її волі.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-хімічної експертизи в сумі 858 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 13.02.2018 року приблизно о 09-00 години, знаходячись біля будинку №14, який розташований по вул.Маршала Малиновського в м. Дніпро, на лавці побачила медичний шприц об`ємом 2мл, заповнений рідиною коричневого кольору, який визначила для себе як шприц, заповнений наркотичним засобом - опій і в цей момент у неї виник злочинний намір, направлений на незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, скоюючи злочин повторно, будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст.307 КК України, ОСОБА_6 підібрала вказаний шприц з наркотичним засобом опій, поклала його до своєї сумки, тим самим незаконно придбала і почала незаконно зберігати шприц об`ємом 2мл, заповнений наркотичним засобом - опій для особистого вживання без мети збуту.

В той же день, тобто 13.02.2018року, приблизно о 14-30 годині ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку №10 по вул. Маршала Малиновського у м.Дніпро була помічена працівниками поліції, які в період часу з 14-35 години до 14-45 години, викликавши слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, у присутності двох понятих в сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_6 , виявили і вилучили медичний шприц об`ємом 2мл, в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 0,8120г, яка згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/828 від 21.02.2018 року в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якового заборонено опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0226г, який ОСОБА_6 , вчиняючи злочин повторно, будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст.307 КК України, незаконно придбала та зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.

Вислухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченої та її захисника , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої та пом`якшити покарання, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 309 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

За матеріалами справи було встановлено, що суд за ч. 2 ст. 309 КК України ОСОБА_6 призначив покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, що відповідає мінімальній мірі покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 309 КК України.

Вказаний вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При обранні міри і строку покарання ОСОБА_6 суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин, скоїла новий злочин через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, свою провину у вчиненні злочину визнала в повному обсязі та щиро розкаялась, не працює, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей.

Крім того, суд призначаючи покарання взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини, що обвинувачена ОСОБА_6 , активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялась, визнала провину. Разом з тим, судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченої для призначення справедливого покарання.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_6 при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та повністю відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Що стосується доводів ОСОБА_6 з приводу того, що судом першої інстанції при ухваленні вироку та обранні покарання не було в повній мірі враховано особу обвинуваченої, а саме те, що остання на утриманні має п`ять дітей, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, постійно проживає за адресою реєстрації, колегія суддів не вважає їх слушними, оскільки згідно вироку, обираючи міру покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував всі обставини, в тому числі і ті, які пом`якшують покарання обвинуваченої, та про які обвинувачена зазначила в апеляційній скарзі, та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що поведінка обвинуваченої свідчить про її схильність до скоєння умисних злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, про небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння нею нових злочинів призначення покарання без ізоляції від суспільства не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, тому воно повинно бути призначено у виді позбавлення волі, однак наближено до мінімального, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення мети перевиховання ОСОБА_6 , тому підстави для призначення покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3