Справа №345/5378/18
Провадження № 1-кп/345/151/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001229 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця с. Тужилів, Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше судимого:

23.06.2009 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 14.03.2017 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 1 року 6 місцяів позбавлення волі; 13.10.2017 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 21.06.2018 р. Франківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

18.12.2018 р. на розгляд до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 14.12.2018 р., ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він 19.10.2018 р. близько 16:00 год. перебував у квартирі АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_5 і побачив мобільний телефон останнього. Під приводом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_2 попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон та вийшов з ним з квартири. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таеємне викрадення чужого майна, повторно з корисливих мотивів, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 «Blu Vivo mini», ІМЕЙ: НОМЕР_1 , ІМЕЙ: НОМЕР_2 , вартістю 823,00 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 50,00 грн., та захисним силіконовим чохлом, вартістю 120,00 грн., чим спричинив останньому шкоди на загальну суму 993,00 грн.

Дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

31.01.2019 р. між підозрюваним та потерпілими була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України, визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення та відшкодування у повному обсязі збитків, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України із застосувати ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та дали згоду на його призначення.

У даній угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому. В угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_2 підтвердили, що угода про примирення укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення, оскільки, вона відповідає вимогам КПК України. Також просив вирішити питання щодо судових витрати та про долю речових доказів у справі.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні заявив, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, згідний з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. Просить врахувати, що в нього є статус учасника бойових дій і він хворіє на тяжку недугу гепатит типу «С».

Заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним і відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між потерпілим та підозрюваним угоду про примирення слід затвердити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, укладеної з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, у судовому засіданні достовірно з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, потерпілий зазначив, що претензій до обвинуваченого з його боку не має.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 і узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Таким чином, оскільки, умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_2 її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0001229 в розмірі 572,00 грн., суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 376, 469, 471, 474-476 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 31 січня 2019 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 572,00 грн. витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Blu Vivo 5 mini», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору S/N НОМЕР_4 , в чохлі (бампер), який поміщений у спецпакет НДЕКЦ № 4424377 і знаходиться на зберіганні у камері речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя