Справа № 216/584/19
провадження 1-кп/216/574/19
ВИРОК
іменем України

19 березня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002250 від 08 грудня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, учасник бойових дій під час Антитерористичної операції, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови від 26 квітня 2002 року N3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» надав наступні роз`яснення: при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року N 576 з наступними змінами) (далі Положенням), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року N 292) (далі Інструкцією) та іншими нормативними актами.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї.

Відповідно до абз. 2 п. 9 вказаного Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій, в тому числі на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї здійснюється у порядку, визначеному МВС.

Зокрема за приписами п.п. 9.1. та 9.2 Інструкції вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та зазначені патрони міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями і громадянами можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв та зазначених патронів; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування. Дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв та зазначених патронів для вказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ і організацій, громадянам користуватися нею при виконанні службових обов`язків, мати у власності лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

При цьому слід мати на увазі, що незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо. Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці (п.п. 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» від 26 квітня 2002 року N3).

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 , 07 грудня 2018 року, приблизно о 22:00 години проходив вздовж бетонного паркану Трамвайного депо Комунального трамвайно-тролейбусного підприємства «Криворіжелектротранс» з боку вул. Печерська у напрямку магазину «Сонечко», розташованого вул. Паганіні, 151 у Центрально-Міському районі м. Кривому Розі, знайшов на узбіччі пішохідної дороги, на землі, вибухову речовину, а саме - конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, - споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 з маркуванням «41-73Т», та вибухові пристрої, а саме - п`ять уніфікованих запалів ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ з маркуванням «173-76 УЗРГМ 583». Будучи учасником бойових дій під час проведення Антитерористичної операції та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв, не маючи на це передбаченого законом дозволу, присвоїв і тим самим незаконно придбав вказані вибухові речовини та вибухові пристрої, які поклав до своєї наплічної сумки, та зберігаючи таким чином їх при собі, переніс без передбаченого законом дозволу до вищевказаного магазину «Сонечко», розташованого по вул. Паганіні, 151 у Центрально-Міському районі м. Кривому Розі. Під час огляду місця події, проведеного у період часу з 01:05 до 01:24 годин 08 грудня 2018 року, а саме - ділянки місцевості, розташованої біля магазину «Сонечко», за адресою: вул. Паганіні, 151 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, працівники поліції, на столі, розташованому біля будівлі даного магазину - у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , виявили й вилучили: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, - споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 з маркуванням «41-73Т», чотири уніфіковані запали ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ з маркуванням «173-76 УЗРГМ 583», а також у наплічній сумці ОСОБА_4 виявили й вилучили ще один уніфікований запал ручної гранати модернізований типу УЗРГМ з маркуванням «173-76 УЗРГМ 583». Згідно з висновком вибухотехнічної експертизи від 29.12.2018 № 33/5.2/547 конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, - споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 відноситься до категорії вибухових речовин, п`ять уніфікованих запалів ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ відносяться до категорії вибухових пристроїв. Всі зазначені об`єкти придатні до здійснення вибуху.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив носіння, зберігання, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, разом із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим і його захисником, під час досудового розслідування.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, а саме, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин. Крім того судом враховується, що злочином спричинено лише шкоду інтересам держави.

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищують розміру покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема за умовами угоди підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, вважають можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Крім того згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження були проведені експертні дослідження: судова вибухово-технічна експертиза (висновок №33/5.2/547 від 29.12.2018 та висновок №29/3.1/1728 від 19.09.2018), а також судові балістичні експертизи (висновок №28/3.1/44 від 17.01.2019) на проведення яких були затрачені кошти з Державного бюджету України в розмірі 2717 грн. що підтверджується довідками експертної установи, Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 75, 76, 263 ч.1 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2018 року між прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження №0002250 від 08 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 07 березня 2014 року Дзержинським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України у Дніпропетровській області), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2717 (дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 00 коп.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1