Справа № 639/1070/18
Провадження №1-кп/639/104/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000076 від 11.01.2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 який продовжено ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 листопада 2018 р., посилаючись на ризики, передбачені ч. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність прокурором заявлених ризиків Захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт за адресою фактичного проживання його родичів: АДРЕСА_1 .

Потерпілий та його представник до судового засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. ч.1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Судові засідання по справі неодноразово відкладались через неявку, зокрема, потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які належним чином повідомлялися судом про день та час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.

Згідно матеріалів справи, вказана вище міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого обрана слідчим суддею 12.01.2018 року та продовжена судом до 19.01.2019 року.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 раніше не судимий, є військовослужбовцем за контрактом, за місцем служби характеризується позитивно, має стійки родинні зв`язки мати, бабусю та дідуся, якому на праві власності належить житловий будинок, в якому вони мешкають. Інші мешканці будинку надали письмову згоду на проживання ОСОБА_7 в ньому.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України»).

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти . При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.

Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи (Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну).

Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.

Також судова колегія враховує висловлену раніше позицію потерпілого та його представника, які не заперечували проти застосування до ОСОБА_7 більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Таким чином, на даний час судова колегія приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилався в судовому засіданні.

Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вік обвинуваченого, наявність у обвинуваченого можливості постійно проживати за зазначеною у клопотанні захисника адресою, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана неявкою в судове засідання потерпілого, судова колегія вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт, яке забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 днів - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який, а саме домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу прокурора або суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органу, який здійснює виконання даної ухвали свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну..

Виконання ухвали доручити Холодногірському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3