Центральний районний суд м. Миколаєва
Єдиний унікальний номер 490/9099/18
Номер провадження 1-кп/490/876/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих- ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ургал, Хабаровського краю, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 11.07.2014 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 , ч. 2 ст. 15, ч. 2 186 КК України,
В судовому засіданні судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України прокурором заявлено клопотання про питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, а також зважаючи на його репутацію, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тяжкість покарання, передбаченого за вчинені ним злочини, просив продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.
Захисник обвинувачуваного ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання відмовити, обравши відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, через незаконність пред`явленого обвинувачення та наявності у ОСОБА_5 постійного місця мешкання.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначив, що працював до затримання не офіційно охоронцем, мешкав в офісі по місцю роботи з дозволу керівництва. Наголосив, що при зміні запобіжного заходу буде з`являтися до суду і виконувати усі вимоги закону.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованого правопорушення.
Поряд із цим, суд не може не враховувати відсутність постійного місця мешкання обвинувачуваного, та місця роботи, наявність не погашеної судимості за вчинення аналогічного злочину, що є проявом підвищеної суспільної небезпеки.
А отже, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського Суду у справі "Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи, що строк дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується 01 грудня 2018 року, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання останнього під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 січня 2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,
Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, тобто до 25 січня 2019 року.
Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, є 25 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1