Справа № 192/201/19
Провадження № 1-в/201/316/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника виправної колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, засудженого вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2012 року за ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, узгоджене спостережною комісією при Солонянській районній державній адміністрації у Дніпропетровській області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, який на даний час відбув 3/4 частини строку покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2012 року. Відповідно до вказаного вироку місцевого суду від 24 грудня 2012 року ОСОБА_5 був визнаний винувати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та останньому призначено покарання у виді дванадцяти років та шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2013 року був залишено без змін вирок від 24 грудня 2012 року щодо засудженого ОСОБА_5 . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2013 року було змінено вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду дніпропетровської області від 02 квітня 2013 року, в частині пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк покарання призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2012 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2012 року по 02 квітня 2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

У судовому засіданні представник виправної колонії підтримав заявлене подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він усвідомив свою протиправну поведінку та зробив для себе належні висновки.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, пославшись на необґрунтованість такого подання з огляду на те, що засуджений повністю ще не став на шлях виправлення.

Вислухавши думки учасників судового провадження, а також дослідивши матеріали подання, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Як зазначено у довідці по особовій справі засудженого ОСОБА_5 , останній почав відбувати покарання з моменту його попереднього ув`язнення з 01 квітня 2012 року та на даний час дійсно відбув 3/4 частини строку покарання.

При цьому, згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_5 : за період перебування у слідчому ізоляторі до праці не залучався, не мав стягнень та заохочень; за період перебування у виправній колонії характеризується задовільно, працевлаштований на виробництві установи у заводоуправлінні «Збірка квітів», до праці ставиться сумлінно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотирнадцять разів, брав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення», бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, прагне підвищення наявного загальноосвітнього та професійно-технічного рівня, в 2015 році закінчив навчання у СНЦ-21 та здобув спеціальність електрогазозварник, бере участь у роботі фізкульторно-спортивної секції, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, участі у самодіяльних організаціях засуджених, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

В той же час, враховуючи вищезазначену інформацію, що характеризує особу засудженого ОСОБА_5 , суд доходить до висновку про відсутність достатніх підстав, які б свідчили про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, якими він довів своє виправлення.

При цьому, посилання представника виправної колонії на відсутність у нього порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даних обов`язків є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару та виправлення засуджених, а також і запобігання вчиненню ними нових злочинів. Однак враховуючи, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів, при цьому попередньо вже звільнявся умовно-достроково, після чого вчинив останнє умисне суспільно-небезпечне діяння з корисливих мотивів, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, що в свою чергу свідчить про його стійку схильність до протиправної поведінки, а також зважаючи на ситуативний характер позитивної поведінки засудженого з метою отримання пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, слід вважати, що досягнення вказаних цілей у даному випадку неможливе до закінчення призначеного судом строку покарання, оскільки за основу визначення мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, покладено тяжкість вчиненого злочину, форма вини, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, повторність злочинів, вид покарання, яке відбуває засуджений, а також той факт, що особа раніше звільнялась умовно-достроково від відбування покарання, а отже на час розгляду подання не було досягнуто мети покарання.

Таким чином, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, суд приходить до висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання, оскільки своє виправлення ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці, засуджений попередньо вже звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, при цьому лише сам факт того, що останній фактично відбув 3/4 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2012 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1