Справа № 171/342/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 28.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Констянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.09.2015 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 17.10.2017 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за даним вироком і не відбутому покаранню за вироком Апостолівського районного суду від 02.09.2015 до відбуття покарання 4 роки 1 місяць, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання тримання в виправній колонії № 3 з 20.04.2016 при цьому з 23.06.2016 по 20.06.2017 рахувати 1 день позбавлення волі за 2 дні позбавлення волі, згідно ст. 3 ЗУ «Про амністію» в 2016 році звільнити від призначеного покарання. Звільнений 21.11.2017 згідно ст. 3 ЗУ «Про амністію» в 2016 році.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 09.09.2018, приблизно о 18.00 годині, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де разом з останнім вживали спиртні напої.

Після чого, того ж дня, приблизно о 23.00 годин, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу, яка розташована в кімнаті квартири, таємно викрав мобільний телефон марки «Sony LT22i Xperia P», належний ОСОБА_5 , вартістю 730 гривень. Обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 730 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , 10.01.2019, приблизно о 19.30 годині, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_7 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з тумбочки, яка розташована в кімнаті квартири, таємно, повторно, викрав мобільний телефон марки "Nokia" Model 1112 вартістю 150 гривень та акумуляторну батарею «Florence» (Li-ion) BL-4C for Nokia вартістю 62 гривні 83 копійки, що належать ОСОБА_7 . Обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 212 гривень 83 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що 09.09.2018 року приблизно о 18:00 годині перебуваючи в квартирі яка належить ОСОБА_8 вживали разом спиртні напої. Коли ОСОБА_8 залишив приміщення кухні викрав зі столу його мобільний телефон та вийшов з квартири. Також 10.01.2019 року перебуваючи в квартирі яка належить ОСОБА_9 та вживаючи з господарем спиртні напої викрав в останнього мобільний телефон та залишив приміщення квартири. Викрадені речі повернув господарям.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставин які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів, та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Sony LT22i Xperia P» (2015 року випуску) чорного кольору з сріблястою кришкою та боковими вставками, мобільний телефон марки «Nokia» Model 1112 (2006 року випуску) та акумуляторну батарею «Florence» (Li-ion) BL-4C Nokia чорного кольору залишити законним власникам.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1