Провадження № 1-кп/760/496/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007163 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, громадянина України, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 12.08.2014 року приблизно о 10.45 год, перебуваючи біля будинку за адресою: м.Київ, вул. Єреванська,11, побачивши раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_5 , яка проходила повз нього із своєю малолітньою дитиною, підійшов до неї. Помітивши на шиї потерпілої золотий ланцюжок із хрестиком, вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно,з корисливих мотивів, правою рукою зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок із хрестиком, але остання намагаючись зберегти належне їй майно, схопилась рукою за ланцюжок, внаслідок чого, він залишився в її руці, а золотий хрестик в руках ОСОБА_7 . Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення, зник і розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 354 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 будучи раніше притягнутий до кримінальної відповідальності Шевченківським РУ ГУ МВС України в м.Києві 01.10.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, яке мало місце 22.08.2014 року, повторно вчинив умисний новий злочин при наступних обставинах.

18.09.2014 року о 16.30 год. перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Керченська, 10, ОСОБА_7 побачив раніше невідому потерпілу ОСОБА_4 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок із хрестиком, та вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито,повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої, ланцюжок з хрестиком, після чого, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення, зник і розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 737 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, і пояснив суду, що викладені в обвинувальному акті обставини, вчинених кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не оспорює. Він, дійсно, у серпні 2014 року,перебуваючи на вул. Єреванській зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з хрестиком, але в руці у нього залишився тільки хрестик, який в наступному він продав. Потім у вересні 2014 року на вул. Керченській побачив жінку, на шиї якої був золотий ланцюжок та хрестик. Він підійшов до неї та рукою зірвав їх, після чого втік. Пізніше продав зазначені речі, а гроші витратив на свої потреби. Заявлені позови визнав.

Не зважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 його вина підтверджується показами потерпілих, а також наданими стороною обвинувачення доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 12.08.2014 року поверталась разом із своєю донькою додому. На вулиці людей майже не було. До неї підійшов хлопець, як пізніше стало відомо, ОСОБА_7 та запитав, як пройти на вул. Донецьку. Вона стала йому розповідати і в цей момент він зірвав з її шиї золотий ланцюжок і хрестик, які вона намагалась утримати. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, зірваний ним з шиї ланцюжок залишився в її руці, а з хрестиком ОСОБА_7 втік. Просила стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3810 гривень та моральну у розмірі 5000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 18.09.2014 року біля 16.00 год. поверталась додому. Попереду неї з`явився ОСОБА_7 , який спитав де знаходиться вул. Соціалістична, а коли вона стала йому показувати, як пройти на вказану вулиці, він зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном та побіг. Просила стягнути з ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 8100 гривень та моральну 8000 гривень.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення підтверджена наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви від 12.08.2014 року про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду місця події від 12.08.2014 року згідно якого було оглянуто місце вчинення злочину, а саме місцевість між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ;

-листом Заставного товариства « Скарбниця» з якого вбачається, що ОСОБА_7 закладав хрестик із золота 585 проби, загальною вагою 1,18 г. 22.08.2014 року, на який було звернуто стягнення 12.09.2014 року та реалізовано;

- постановою про визнання речовими доказами зазначений лист;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2014 року з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_7 по фотознімкам як особу, яка вчинила на неї напад та викрала її майно;

-протоколом прийняття заяви від 30.09.2014 року від потерпілої ОСОБА_4 про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення;

--листом Заставного товариства « Скарбниця» від 21.11.2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_7 закладав 26.09.2014 року ланцюг деформований та хрестик із золота 500 та 585 проби, вагою ланцюг 1,46 г., хрестик 1,24 г., на які було звернуто стягнення 13.10.2014 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2014 року з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_7 по фотознімкам як особу, яка вчинила на неї напад та викрала її майно;

-довідкою про вартість 1 грама золота станом на 18.09.2014 року, в якій зазначена вартість золота 585 проби 0- 300 гривень та 500 проби - 250 гривень.

Суд, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.186 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду з потерпілою ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, по епізоду з потерпілою ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення злочину, згідно ст.12 КК України, до категорії тяжких, обстановку і спосіб вчинення злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає щире каяття і повне визнання вини.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 року, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі, суд дійшов висновку, про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Отже, оскільки кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_8 засуджується, були ним вчинені до постановлення вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 року, то суд на підставі ст. 70 ч. 4 КК України вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 винний у вчиненні інкримінованих злочинів за описаних у вироку обставинах і в результаті його злочинних дій цивільним позивачам заподіяно матеріальну шкоду, яка підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дістається висновку, що цивільні позови підлягають задоволенню частково.

Так, потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 3810 гривень, з яких вартість золотого хрестика - 2550 гривень, та розмір доплати за роботу по виготовленню нового золотого ланцюжка 1260 гривень, потерпіла ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди вартість викраденого майна виходячи з вартості 1 гр. золота на теперішній час -8100 гривень. Між тим, позовні вимоги належними доказами не підтверджені. Так, потерпілі посилаються на інформацію з Інтернет- ресурсу про вартість 1 гр. золота станом на теперішній час, однак, суд не може визнати це належним і допустимим доказом, оскільки така інформація не являється офіційною, не містить навіть дані про дату на яку вона зазначена. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині завданої матеріальної шкоди, яка підтверджена матеріалами кримінального провадження. Також суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування вартості роботи по виготовленню ланцюга із золота у розмірі 1260 гривень, які підтверджені відповідною квитанцією.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, заявлені потерпілою ОСОБА_5 у розмірі 5 000 гривень, та ОСОБА_4 у розмірі 8 000 гривень, також підлягають задоволенню частково, приймаючи до уваги душевні страждання, яких вони зазнали внаслідок вчиненого на нападу, та втрати належного їм майна, з врахуванням принципу розумності та справедливості, у розмірі 2000 гривень кожній.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 було обрано у виді тримання під вартою, який закінчив строк дії 20.12.2018 року.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5/п`ять/ років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5/П`ять/ років.
Строк відбування покарання рахувати з моменту обрання запобіжного заходу з 06.02.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 1614 гривень, та моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, стягнути на користь потерпілої ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 737 гривень та моральної шкоди у розмірі 2000 гривень.
Речові докази: листи Заставного товариства « Скарбниця» зберігати в матеріалах кримінального провадження № 1-кп/760/496/18.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .