Справа № 440/2058/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/6/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Буського районного суду Львівської області від 27.07.2018р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буська Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні № 0000599 від 24.10.2017 р.

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Буського районного суду Львівської області від 27.07.2018р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, задоволено частково.
Постановлено тягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2 000 грн. моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.
За вироком суду, ОСОБА_7 23 жовтня 2017 року приблизно о 15 год., перебуваючи на подвір`ї біля входу у житловий будинок по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту із зятем ОСОБА_9 , умисно наніс останньому декілька ударів дерев`яною палицею, зокрема у тім`яну ділянку голови, у ліву сторону чола та праву сторону обличчя, в результаті чого заподіяв потерпілому один синець у правій тім`яній ділянці голови, одне садно в лівій надбрівній ділянці, один синець в лівій навколоорбітальній ділянці та одне садно в правій передвушній ділянці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись із даним вироком захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок, виправдати ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, а кримінальну справу направити прокурору для перевірки та надання належної правової оцінки дій ОСОБА_9 23.10.2017р. під час конфлікту його з ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що у даному кримінальному провадженні не доведено участь ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, не доведено факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а також не доведено факту, що у діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність в обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не відповідає дійсності, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б вказували, що ОСОБА_7 умисно спричинив легкі тілесних ушкоджень потерпілому, а не отримав останній їх від падіння і ударів головою об тверді предмети.

Вирок суду, окрім показань потерпілого, обґрунтовано показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не бачили самого конфлікту, а лише чули про сварку між обвинуваченим і потерпілим, і зі слів останнього довідались про те, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 .

Разом з тим, згідно показань обвинуваченого, які підтвердила і свідок ОСОБА_14 , ударів потерпілому ОСОБА_7 не наносив і тілесних ушкоджень йому не спричиняв, а навпаки ОСОБА_9 намагався побити обвинуваченого, погрожував йому розправою, бив по решітці, яка була встановлена у дверному проході для захисту від потерпілого, намагався її виламати та проникнути у кімнату будинку, через, що ОСОБА_7 та ОСОБА_14 намагались викликати по телефону поліцію.

При цьому, стороною захисту було долучено до матеріалів кримінального провадження повідомлення з Бузького ВП ГУНП у Львівській області, з яких вбачається, що обвинувачений неодноразово звертався у поліцію зі скаргами на вчинення скандалів у п`яному вигляді потерпілим.

Зазначає, що допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 , показав, що тілесні ушкодження, які отримав потерпілий, могли бути спричинені твердим предметом, а також вони могли бути отримані від падіння і ударів головою об тверді предмети, зокрема, об стіну, металеву решітку, підлогу.

Вважає, що за таких обставин, вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині не доведена, а навпаки, матеріали справи свідчать про те, що у діях ОСОБА_9 наявні ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 296, 189 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наведеного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за обставин, описаних у вироку суду, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, й навів у вироку, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення у частині його часу, місця, способу вчинення та зазначив, що раніше проживав із дружиною ОСОБА_13 та дочкою ОСОБА_16 у житловому будинку ОСОБА_7 , що у АДРЕСА_1 , проте, через конфлікти із обвинуваченим вони вирішили виселитися і забрати речі. Зазначив, що 23.10.2017 року близько 15 год. він разом із дружиною та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали на автомобілі до вказаного житлового будинку з метою забрати свої речі, частину яких потерпілий забрав спокійно. Проте, коли потерпілий пішов до будинку забрати бензопилу, то між ним і обвинуваченим виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_7 декілька ударів дерев`яною палицею у ділянку голови та обличчя, пригадує близько 4-5 ударів. Наступного дня ОСОБА_9 пішов до судово-медичного експерта у м. Буськ, де зняв побої, після чого написав заяву у Буське відділенні поліції. Після чого потерпілий протягом 7 днів лікувався;
-показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що після обіду у жовтні 2017 року він разом із ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та дружиною потерпілого допомагав ОСОБА_9 перевезти на своєму автомобілі речі (ліжка, матраци, банки, консервацію) з м. Буськ у смт. Красне, оскільки потерпілий переїхав. Під час завантаження цих речей потерпілий пішов до будинку для того, що б забрати бензопилу, звідки через 5 хвилин повернувся зі слідами крові на голові та обличчі, повідомивши, що його побив тесть ОСОБА_7 . При цьому, свідок чув лише звуки сварки між потерпіли і обвинуваченим, але самого конфлікту не бачив. Свідок зазначив, що до того ОСОБА_9 не мав будь-яких тілесних ушкоджень;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що після обіду восени 2017 року ОСОБА_9 попросив його допомогти завантажити на автомобіль Газель ліжка, одяг, взуття та консервацію, оскільки потерпілий із дружиною переїжджали. Так, свідок ОСОБА_11 разом із іншим свідком ОСОБА_12 та водієм автомобіля ОСОБА_10 завантажували речі, які носив потерпілий, на вказаний автомобіль, а свідок ОСОБА_13 знаходилась на машині, де розкладала речі. Тоді, коли в черговий раз ОСОБА_9 пішов до хати за речами, повернувшись приблизно через 5 хвилин із кров`ю на обличчі, повідомив свідків про те, що ОСОБА_7 побив його ніжкою від стільця, коли ОСОБА_9 намагався забрати свої речі. Безпосереднього конфлікту свідок не бачив, а лише чув сварку між обвинуваченим та потерпілим. Свідок зазначив, що до того ОСОБА_9 не мав будь-яких тілесних ушкоджень.
-аналогічними за змістом показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у судовому засіданні суду першої інстанції, підтвердили, зокрема, факт переїзду потерпілого від ОСОБА_7 та завантаження на автомобіль ОСОБА_10 речей. Самого конфлікту свідки не бачили, а лише чули сварку між обвинуваченим та потерпілим, а зі слів останнього, який повернувся приблизно через 5 хвилин, довідались про те, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 палицею по голові, звідки у нього текла кров і була розсічена брова. Свідки зазначили, що до вказаного конфлікту будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілого не було, а свідок ОСОБА_13 , окрім цього, зазначила, що бачила обвинуваченого із палицею.
Такі пояснення потерпілого та свідків у повній мірі узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, а саме:
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.11.2017р., з якого вбачається, що слідчим СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з участю потерпілого ОСОБА_9 було проведено слідчий експеримент у приміщенні Буського відділення поліції у м. Буськ по вул. Київська, 3, де потерпілий ОСОБА_9 детально розповів про обставини події, яка відбулась 23.10.2017р. близько 15 год. по факту нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на подвір`ї біля входу у житловий будинок у АДРЕСА_1 . Зокрема, продемонструвавши на статисту, як йому ОСОБА_7 наносив удари дерев`яною ніжкою від крісла через металеву решітку у дверях по голові у ділянку потилиці, ліву сторону чола та праву сторону обличчя;
-даними висновку експерта № 124/2017 від 26.10.2017р., згідно з яким на час проведення судово-медичної експертизи, а саме при огляді ОСОБА_9 у нього було виявлено: один синець у правій тім`яній ділянці голови, одне садно у лівій надбрівній ділянці, один синець у лівій навколоорбітальній ділянці та одне садно у правій передвушній ділянці, що утворилися від дії тупих предметів, можливо 23.10.2017р. за умов, на які вказує потерпілий і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-показаннями експерта ОСОБА_20 , який у судовому засіданні суду першої інстанції підтримав складений ним висновок № 124/2017 від 26.10.2017р. та пояснив, що при проведенні судово-медичної експертизи ним було виявлено легкі тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 , які могли бути нанесені палицею за умов, на які вказує потерпілий. При цьому, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, експерт виключає, що такі могли утворитись в результаті падіння потерпілого з висоти власного росту.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
З огляду на викладене, апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, а також неповноту судового розгляду, не відповідають матеріалам кримінального провадження і є безпідставними.
Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, і це підтверджується достатністю доказів, наведених у вироку суду, які судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними та допустимими, з огляду на їх відповідність вимогам ст.ст. 84-86 КПК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_21 , яка є дружиною обвинуваченого, про те, що обвинувачений не завдавав потерпілому жодних тілесних ушкоджень, а потерпілий сам собі їх заподіяв внаслідок падіння останнього на підлогу, металеву решітку (грати), оскільки такі показання обвинуваченого та свідка спростовуються вищенаведеними доказами.
Апеляційні вимоги захисника про необхідність направлення кримінального провадження прокурору для перевірки та надання належної правової оцінки дій ОСОБА_9 під час конфлікту його з ОСОБА_7 , з огляду на те, що, на думку сторони захисту, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність у діях ОСОБА_9 ознак злочинів, передбачених ст.ст. 296, 189 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали даного кримінального провадження не містять відомостей про те, що під час події, яка відбулась 23.10.2017р., дії потерпілого містили ознаки кримінальних правопорушень.

При цьому, апелянт покликається, що стороною захисту було долучено до матеріалів кримінального провадження повідомлення з Бузького ВП ГУНП у Львівській області, з яких вбачається, що обвинувачений неодноразово звертався у поліцію зі скаргами на вчинення скандалів у п`яному вигляді потерпілим.

Разом з тим, як вбачається із наявної у матеріалах кримінального провадження відповіді начальника Бузького ВП ГУНП у Львівській області від 19.12.2017р., ОСОБА_7 звертався до даного відділу поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_9 04.08.2017р. та 20.09.2017р. (а.с. 46), тобто до події, яка відбулась 23.10.2017р.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом першої інстанції у вироку наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наведених у вироку суду обставинах.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті відповідає вимогам ст. 65 КК України. При призначенні обвинуваченому покарання, судом першої інстанції у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, характер та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, є особою пенсійного віку, за місцем свого проживання характеризується позитивно, його майновий стан та стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, яку вважає необґрунтованою. Вирок Буського районного суду Львівської області від 27.07.2018р. щодо ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстави для скасування даного судового рішення колегією суддів не встановлені.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Буського районного суду Львівської області від 27.07.2018р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3