Справа № 645/7075/18
Провадження № 1-кс/645/342/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
захисника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 29 липня 2018 року слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003951 від 25 грудня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 29.07.2018 року слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003951 від 25.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
На обґрунтування скарги скаржник посилалася на те, що 24.12.2016 року вона звернулася до Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області (надалі Немишлянський ВП ГУНП в Харківській області) з заявою про те, що її на той час чоловік ОСОБА_6 побив її, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0003951 від 25.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 22.11.2018 року потерпілій стало відомо про те, що 29.07.2017 року слідчим СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003951 від 25.12.2016 року Слідчий закрила кримінальне провадження на підставі того, що в ході досудового розслідування не встановлено свідків, які б були не зацікавлені в результатах досудового розслідування, тому слідчим не було здобуто об`єктивних даних, які б дозволяли зробити висновок про те, що ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження її чоловіком ОСОБА_6 . З оскаржуваною постановою ОСОБА_3 не згодна, посилаючись на наступне. В матеріалах кримінального провадження міститься судово-медична експертиза, яка підтверджує факт наявності у потерпілою тілесного ушкодження, факт того, що таке ушкодження знаходиться в місці доступному для спричинення власною рукою, не значить, що ці тілесні ушкодження нанесла собі саме потерпіла. В матеріалах кримінального провадження є протоколи допиту потерпілої, її чоловіка ОСОБА_6 , які суперечать один одному, так як ОСОБА_6 не визнав факту побиття дружини. Однак, досудовим розслідуванням не проводився одночасний допит потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Слідчий експеримент за участю всіх учасників кримінального провадження. В матеріалах кримінального провадження міститься доручення про проведення слідчих дій, а саме допитати в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_7 та доручення оперативним співробітникам ВП щодо доставки для допиту ОСОБА_6 , який не з`явився. Однак доручення слідчого виконано не було, жодних слідчих дій не вчинено. Крім того, слідчий не зазначила та не надала оцінку у постанові тим встановлених нею під час досудового розслідування фактів, що ОСОБА_6 вчиняє насильницькі дії відносно ОСОБА_3 та їх неповнолітніх дітей регулярно, що ці факти зафіксовані, інформація міститься в матеріалах кримінального провадження.
Захисник скаржника ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.
Слідчий Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 надала для огляду слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0003951, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2016 року, а також у задоволенні скарги просила відмовити, посилаючись на те, що доказів на підтвердження факту вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В процесі досудового розслідування здобуто не було, можливості отримання таких доказів, на погляд слідчого, вичерпані.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.12.2016 року ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , отримала тілесні ушкодження (ЖЄО № 23124).
Відомості про кримінальне правопорушення по вказаній заяві за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2016 року за № 460003951.
Встановлено, що в процесі досудового слідства на підставі положень ст.40, 41 КПК України слідчим Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 04.04.2017 року доручено співробітникам Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області провести необхідні слідчі діє по кримінальному провадженню № 460003951 від 25.12.2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Зокрема, співробітникам Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області доручено встановити місцезнаходження та допитати в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_7 , 2005 року народження, разом з законним представником, або доставити останнього для допиту слідчому Немишлянського ВП; доставити до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 для допиту.
При цьому матеріали кримінального провадження свідчать, що за час досудового розслідування не було проведено допит неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , 2005 року народження, а також не доставлено до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 для допиту.
Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 від 29.07.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 460003951 від 25.12.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.
Постанова мотивована тим, що в згідно висновку експерта № 529-С/17 від 16.03.2017 року, після проведення слідчого експерименту, встановлене у ОСОБА_3 тілесне ушкодження знаходиться в доступному місці для спричинення його власною рукою. В ході досудового розслідування не встановлено свідків, які були б незацікавлені в результатах досудового розслідування, тому й не здобуто об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про те, що ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження її чоловіком ОСОБА_6 .
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу по суті, суд керується нижчевикладеними положеннями чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 38 КПК України, передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що слідчим не було вчинено всіх заходів стосовно всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження та не надано їм належну правову оцінку.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями статті 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого Кримінальним кодексом України злочину, тобто наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки в сукупності слідчим доказів, які стосуються цього провадження.

Відповідно до положень п.2) ч.2 ст.242 КПК України, в редакції закону від 03.10.2017 року, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень проведення експертизи є обов`язковим, для чого слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи. Обов`язковість призначення експертизи слідчим або прокурором для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень визначалася також і редакцією ст. 242 КПК України, чинною на момент проведення досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження № 0003951 від 25.12.2016 року свідчать, що для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_3 за обставин, на які вона вказує, за постановою слідчого ОСОБА_5 від 26.12.2016 року було проведено судово - медичну експертизу № 4146-С/16 від 26.12.2016 року.

З висновку експерта № 4146-С/16 від 26.12.2016 року вбачається, що синець на правій нозі, який виник від однократної ударної дії незначної сили тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відобразились, та міг бути отриманий у термін на який вказує ОСОБА_3 . По ступеню тяжкості це легке тілесне ушкодження. Встановлене у ОСОБА_3 тілесне ушкодження знаходиться в місті доступному для спричинення його власною рукою.

Крім того, матеріали кримінального провадження № 0003951 від 25.12.2016 року свідчать, що з боку слідчого в ході досудового розслідування не було проведено допит неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , 2005 року народження, а також не доставлено до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 для допиту.
За таких обставин слідчим не було проведено всіх необхідних та достатніх слідчих розшукових дій, які б достовірно та об`єктивно підтверджували відсутність складу злочину, передбачено ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім цього, оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження не мотивована належним чином, оскільки не містить аналізу елементів складу злочину та не зроблених на підставі дослідження матеріалів кримінального провадження, які свідчать про відсутність необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення істини по справі.

Проаналізувавши вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зокрема, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, керуючись вимогами приписів ч. 2 ст. 9 та ч. 5 ст. 110 КПК України, та беручи до уваги те, що слідчим не здійснено всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження і відсутнє належне правове обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження на їх основі, що свідчить про незабезпечення слідчим прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, а тому приходжу до висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000068 від 11 січня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України .

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення слідчого під час досудового розслідування, залежно від того, чи були встановлені обставини, що підлягають доказуванню, зазначені в ст. 91 КПК України, та виконані інші вимоги КПК України, при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження, приймає одне з таких рішень: скасовує рішення слідчого чи відмовляє у задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на викладене, вважаю скаргу ОСОБА_3 такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови від 29 липня 2018 року слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003951 від 25 грудня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Постанову від 29 липня 2018 року слідчого СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0003951 від 25 грудня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.
Кримінальне провадження № 0003951 від 25 грудня 2016 року повернути до СВ Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для організації досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена.

Слідчий суддя - ОСОБА_1