Справа № 645/6493/18
Провадження № 1-кп/645/346/19

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2019 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, який є пенсіонером за віком, раніше не судимого, вдовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Баляга, П.-Забайкальського району Читинської області Російської Федерації українця, громадянина України, з вищою освітою, не працює, який є інвалідом 3 групи, раніше не судимого, холостий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 разом із раніше йому знайомим ОСОБА_5 19.09.2018 року близько 15:00, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, які заздалегідь вступили у злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, реалізуючи яку, вони направились до території Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, що розташований за адресою: м. Харків, вул. 7-ї Гвардійської армії, 3. Так, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, у групі осіб, через отвір, що мається у паркані, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потрапили на територіювищевказаного інституту, що є сховищем, а саме місцем призначеним для постійного чи тимчасового зберігання майна, що належить Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, де біля одного із входів у будівлю інституту побачили металеві двері, які складалися із двох частин, що належать Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за усною домовленістю між собою, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, взяли, тим самим таємно викрали майно, що перебуває у власності Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, а саме спочатку одну частину металевих дверей, яку винесли за територію інституту, після чого повернулися та таємно викрали другу частину металевих дверей, яку також винесли за територію інституту. Таким чином дві частини являли собою металеві двері вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3912 від 19.10.2018 року - 831 грн. 45 коп. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину згідно обвинувального акту визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро покаялися, обставини вчиненого злочину, викладені у вироку вище не заперечували.

Представник потерпілого Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України за довіреністю ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання кримінального провадження без участі потерпілого в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою усіх учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювалися, докази у судовому засіданні не досліджувалися згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України, та суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведена.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніш не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є непрацездатним та пенсіонером за віком, має постійне місце проживання, мешкає разом із сином та його сім`єю, взаємовідносини в сім`ї добрі, за місцем мешкання будь-яких скарг відносно обвинуваченого не надходило, на обліку у психиатра обвинувачений не перебуває, проте є дані, що з 2004 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніш не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, мешкає разом із братом, допомагає матері, взаємовідносини в сім`ї добрі, за місцем мешкання будь-яких скарг відносно обвинуваченого не надходило, на обліку у психиатра та нарколога обвинувачений не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння у вчиненому.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, а також дані, що характеризують їх особу, наявність обставини, що пом`якшує покарання. Зокрема до уваги судом приймається та обставина, що обвинувачені вперше притягаються до кримінальної відповідальності, щиро каються у вчиненому злочину, у потерпілої сторони матеріальні претензії до них відсутні, викрадене майно повернуто законному власнику. При цьому обвинувачені на протязі свого життя мають стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, добрі взаємовідносини в сім`ї, за місцем мешкання будь-яких скарг відносно обвинувачених не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових злочинів призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі без фактичної ізоляції від суспільства з іспитовим строком в порядку ст.75 КК України та покладенням обов`язків під час іспитового строку в порядку ст.76 КК України. Вказані висновки суду про міру та порядок відбуття покарання обвинуваченими узгоджуються з досудовою доповіддю Немишлянського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відповідно до якої визнано можливим виконання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у громаді за умови здійснення з боку органів пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання повторних кримінальних правопорушень, шляхом покладення на обвинувачених обов`язків, передбачених п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі, які складаються з вартості проведеної під час досудового розслідування експертами Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судово-товарознавчої експертизи , вартістю 286 грн., в рівних частинах суд покладає на обвинувачених.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винниму вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винниму вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.

Згідно ч. 1 п.1 п.2 ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України по 143 грн. з кожного.
Речові докази по справі, якими є 4-х металеві вироби, які попарно складали ворота, після набрання вироком законної сили, вважати повернутими законному власнику - Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженими в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий - суддя