ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4699/18
Провадження № 1-кп/636/111/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001403, внесеному 01 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Печеніги, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:
01.10.2018 приблизно о 09.40 год. ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тваринницької ферми, яка розташована в полі неподалік вул. Радгоспної в с. Коробочкино, Чугуївського району Харківської області, де поруч із господарською спорудою він побачив автомобіль «Renault Kаngoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого в ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що його злочинні дії є непомітними для сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_5 підійшов до водійських дверей вказаного автомобіля «Renault Kаngoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчинив їх (на замикаючий пристрій зачинена не була) та сів за кермо на водійському місці. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 за допомогою ключів, які перебували в замку запалювання вказаного автомобіля, завів двигун та почав рух в напрямку залізничної станції в с. Гракове, Чугуївського району Харківської області по ґрунтовій дорозі, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 111 100,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав, розкаявся та надав показання, що відповідають наведеним обставинам.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував щодо обставин у даному кримінальному провадженні та висловився з приводу відсутності претензій до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 3-09102018/63091 від 26.10.2018 року, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності: останній раз 15.02.2016 Печенізьким районним судом Харківської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки (а.к.п. 82);
- ухвали Печенізького районного суду Харківської області від 18.05.2018, згідно якої ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Печенізького районного суду Харківської області від 15.02.2016, у зв`язку з закінченням іспитового строку (а.к.п. 81);
- довідок КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» № 3281 від 09.10.2018, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 75);
- довідки-характеристики за місцем мешкання, за якою обвинувачений характеризується задовільно, з сусідами у конфлікти не вступав, скарг та заяв на його адресу від мешканців та правоохоронних органів не надходило (а.к.п. 94);
- свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, згідно якого ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 79).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.

Суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і в якому він обвинувачується, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Як передбачено статтею 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, наявність на його утриманні малолітньої дитини, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи № 367 від 25.10.2018 в сумі 572,00 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи № 1484 від 24.10.2018 в сумі 1430,00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у сумі 2002 (дві тисяч дві) грн. 00 коп.
Речові докази: транспортний засіб марки Renault модель Kangoo, тип пасажирський, білого кольору, номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_3 , повна маса 1821, об`ємом двигуна 1461 см3, тип пального дизельне паливо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, дата реєстрації 27.01.2012, в технічно справному стані, без механічних пошкоджень вважати повернутим власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя