Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/966/17
провадження № 1-кп/650/12/18
УХВАЛА
Іменем України

04 жовтня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка матеріали кримінального провадження № 0000578 за обвинуваченням: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рівнопілля Високопільського району Херсонської області, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Високопілля Високопільського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Рівнопілля Високопільського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 187 КК України,

встановив:

В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , вказавши в обґрунтування, що він обвинувачується у вчиненні злочинів за ст.ст. 187 ч.3, 289 ч.2 КК України, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а у досудовому слідстві отримані достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватись від слідства та суду, перешкоджати розслідуванню, ухилятись від виконання процесуальних рішень. Не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Також, прокурор зазначив, що на даний час ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження не зменшилася.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши відсутність заявлених прокурором ризиків. Також вказав на наявність у обвинуваченого тяжких захворювань, заявив клопотання про заміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який. При вирішенні клопотань прокурора відносно інших обвинувачених захисник поклався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважав за необхідне замінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Захисник ОСОБА_9 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважав за необхідне замінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Згідно зі ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розгляд цього питання має відбуватися за нормами глави 18 КПК України з обґрунтуванням наявності ризиків у кримінальному провадженні та необхідності подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно з ухвалами слідчих суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2017 року, 20.03.2017 року було застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких згідно ухвал слідчих суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2017 року, 07.07.2017 року, 10.07.2017 року продовжено до 08.09.2017 року. Ухвалами суду від 30.08.2017 року, 25.10.2017 року, 22.12.2017 року, 19.02.2018 року, 19.04.2018 року, 15.06.2018 року, 13.08.2018 року строк запобіжного заходу продовжено до 11.10.2018 року.
Суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою для ОСОБА_7 , з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжувати свою злочинну діяльність, знищити знаряддя злочину, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.
Наявність ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 обґрунтовані тим, що він будучи раніше неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову підозрюється у вчинені умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ст.ст. 289 ч. 2, 187 ч. 3 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Окрім того, ОСОБА_7 будучи 26.11.2012 року звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та будучи 17.10.2016 року звільненим умовно-достроково від відбування покарання на шлях виправлення не став і протягом іспитового строку та протягом невідбутної частини покарання (1 рік 2 місці 19 днів) вчинив новий злочин, що свідчить про те, що останній не буде належним чином виконувати покладені на нього обов`язки та схильний до вчинення нових злочинів з метою незаконного збагачення.
Крім того, ОСОБА_7 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно ніде не працевлаштований, постійного заробітку та законних джерел доходів не має, що також свідчить про те, що останній в разі знаходження на свободі схильний продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини з метою незаконного збагачення або іншим чином перешкоджати встановленню об`єктивної істини.
Також, обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, малолітніх, неповнолітніх чи осіб з обмеженими можливостями на утриманні не має, будь-яких інших стійких соціальних зв`язків, які б стримували його від переховування від органів досудового розслідування не має, що вказує на те, що останній перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду.
Крім того, ОСОБА_7 особисто знайомий з потерпілою ОСОБА_12 та має спільних знайомих, в тому числі й колишнього чоловіка, що свідчить про те, що він зможе незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_12 чи на інших потерпілих. Також, ОСОБА_7 особисто знайомий зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є його родинними зв`язками та яким він збував викрадене майно, що дає достатніх підстав вважати, що останній, знаходячись на свободі, зможе незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 чи інших свідків, таким чином перешкоджаючи досудовому розслідуванню та встановленню обставин, які підлягають доказуванню.
На теперішній час, викладені ризики не зменшилися, підстав для скасування чи зміни обвинуваченому ОСОБА_7 обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має, оскільки шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, не можливо буде забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти уникненню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.
З огляду на наведене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, суд вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити дію обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.
Керуючись ст. ст. 176-178, 194, 199, 331 КПК України, колегія суддів,

постановив:

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити на 60 діб до 02 грудня 2018 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_7 на більш м`який відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3