Справа № 504/1871/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" листопада 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000202 від 25 травня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новофедорівка, Голопристанського району, Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, з не повною середньою освітою, кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

31.07.2014 ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та у той же день направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 31.07.2014, тобто з дня відправлення сержанта ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2014 №161 сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду кухара господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини.

Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, умисно, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 05.02.2015 о 08 год. 00 хв. не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухиляється від проходження військової служби до цього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст.408 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, умисно, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 05.02.2015 о 08 год. 00 хв. не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухиляється від проходження військової служби до цього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані якдезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується добре, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який добре характеризується за місцем проживання та служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1