КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1984/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року задоволено клопотання заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «ПУМБ», адреса: м. Київ вул. Андріївська, 4: № НОМЕР_1 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_2 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_3 (МФО 334851, код валюти 826 - англійський фунт стерлінгів, код валюти 978-Євро, код валюти 980-українська гривня, код валюти 840-долар США), № НОМЕР_4 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_5 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_6 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня) відкритих ТОВ «Анвітрейд» шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами, та зупинення видаткових операцій за вказаним рахунком, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, з зобов`язанням службових осіб банківської установи надати органу досудового розслідування довідку про залишок коштів на вказаних рахунках та виписок руху грошових коштів по вказаному рахунку на день накладення арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді першої інстанції директор ТОВ «Анвітрейд» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.02.2019 року, скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що кримінальне провадження №00000034 та арештовані грошові кошти не стосуються а ні посадових осіб ТОВ «АНВІТРЕЙД», а ні самого ТОВ «АНВІТРЕЙД» та за умов відсутності цивільного позову, накладення арешту відбулося з порушенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції та принципів, сформованих ЄСПЛ та вимог ч. 1 ст. 170 КК України.
Директор посилається на те, що в порушення норм КПК України, клопотання слідчого взагалі не містить і підстав для накладення арешту, до нього не додано жодних документів, які б свідчили про причетність ТОВ «АНВІТРЕЙД» до зазначеного кримінального провадження.
Посилання органу досудового розслідування на те, що директором ТОВ «АНВІТРЕЙД» є ОСОБА_10 не відповідає дійсності, адже директором ТОВ «АНВІТРЕЙД» є представник апелянта, ОСОБА_6 , що підтверджується випискою та витягами з ЄДРПОУ (витяг від 11.02.2019 та витяг від 06.03.2019).
На думку апелянта, накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АНВІТРЕЙД» є нічим іншим, як свідомим блокуванням господарської діяльності товариства - прямим втручанням органів державної влади у господарську діяльність товариства, що завдає підприємству значних збитків і спричиняє шкоду працівникам ТОВ «АНВІТРЕЙД».
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, заслухавши пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000034 за фактом шахрайських дій, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Орган досудового розслідування зазначає, що організована група осіб, використовуючи підконтрольні їй суб`єкти господарювання на території міста Києва створила підпільний цех з незаконного виготовлення та подальшої роздрібної реалізації бензинів та дизельного пального, якість яких не відповідає чинним Державним стандартам України.
В результаті зазначеної злочинної діяльності учасники даної організованої групи осіб вчиняють заволодіння шляхом обману грошовими коштами юридичних та фізичних осіб, які заправляють автотранспорт вказаним незаконно виготовленим пальним.
У ході оперативного супроводження кримінального провадження № 0000034 від 12.01.2018року, працівниками 2-го відділу УЗЕ у місті Києві ДЗЕ НП України встановлено злочинну діяльність осіб з числа працівників ТОВ «Кім Трейдінг», які налагодили, з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво незаконно виготовленого пального, яке не відповідає діючим на території України стандартам щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затверджених ПКМУ від 01.08.2013р. № 927, яке реалізують фізичним та юридичним особам під виглядом автомобільного палива стандарту ЄВРО 5. Отримані в результаті злочинної діяльності кошти учасники групи легалізовують шляхом придбання нерухомого майна.
Зазначається, що організатором злочинної групи є гр. ОСОБА_10 , який безпосередньо являється співзасновником ТОВ «Кім Трейдінг» . Безпосередньо ОСОБА_11 організував та здійснює керівництво в структурі організованої злочинної групи, процесом виготовлення дизельного палива та автомобільних бензинів низької якості та подальшою реалізацію на території України. Здійснює розподілення отриманих в результаті злочинних дій коштів між учасниками групи, здійснює легалізацію грошових коштів.
На думку органу досудового розслідування, одним із учасників злочинної групи є гр. ОСОБА_10 , який безпосередньо являється директор ТОВ «Анвітрейд». Учасники вказаної вище злочинної групи через ТОВ «Анвітрейд» здійснюють реалізацію фальсифікованих нафтопродуктів, отриманні в результаті господарської діяльності кошти зберігають на рахунках підприємства, які в подальшому легалізують, здійснюючі операції по купівлі нерухомого майна, обладнання для АЗС та вантажівок-тягачів автоцистерн.
22.02.2019 року заступник начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальник управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «ПУМБ», адреса: м. Київ вул. Андріївська, 4: № НОМЕР_1 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_2 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_3 (МФО 334851, код валюти 826 - англійський фунт стерлінгів, код валюти 978-Євро, код валюти 980-українська гривня, код валюти 840-долар США), № НОМЕР_4 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_5 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_6 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня) відкритих ТОВ «Анвітрейд» шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами, та зупинення видаткових операцій за вказаним рахунком, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, з зобов`язанням службових осіб банківської установи надати органу досудового розслідування довідку про залишок коштів на вказаних рахунках та виписок руху грошових коштів по вказаному рахунку на день накладення арешту, мотивуючи його тим, що грошові кошти на вищевказаних рахунках є предметом вчинення кримінального правопорушення та незастосування арешту на розрахункові рахунки перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що грошові кошти можуть бути приховані, відчужені.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.02.2019 року клопотання було задоволено.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні сторона обвинувачення як на правову підставу накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Анвітрейд», посилається на ст. 98 КПК України. Також зазначає, що грошові кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення, тому прокурор повинен був обґрунтувати своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином мав оцінити ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом уваги не звернув.
Крім того, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Між тим, прокурор, крім протоколу за результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 15.11.2018 року, протоколів негласних слідчих (розшукових) дій від 26.09.2018 року, 11.10.2018 року, 03.09.2018 року, 04.09.2018 року, 10.10.2018 року, рапорту слідчого ОСОБА_12 , копії паспортів якості №861, № 862, № 751, інформації про юридичну особі ТОВ «Анвітрейд», не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які викладені в його клопотанні.

Враховуючи, що за матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні будь-які докази вчинення за участю службових осіб ТОВ «Анвітрейд»кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також відповідно до витягу з ЄРДР від 12.01.2018 року ТОВ «Анвітрейд», як юридична особа, щодо якої здійснюється провадження в переліку зазначеневідсутнє, що спростовує існування правової підстави для накладення арешту на вищезазначені грошові кошти товариства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на майно, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання грошових коштів, що були арештовані.

Крім того, прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на грошові кошти, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ТОВ «Анвітрейд», потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 рокупідлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга директора ТОВ «Анвітрейд» ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Анвітрейд» за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційнускаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «ПУМБ», адреса: м. Київ вул. Андріївська, 4: № НОМЕР_1 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_2 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_3 (МФО 334851, код валюти 826 - англійський фунт стерлінгів, код валюти 978-Євро, код валюти 980-українська гривня, код валюти 840-долар США), № НОМЕР_4 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_5 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_6 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня) відкритих ТОВ «Анвітрейд» шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами, та зупинення видаткових операцій за вказаним рахунком, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, з зобов`язанням службових осіб банківської установи надати органу досудового розслідування довідку про залишок коштів на вказаних рахунках та виписок руху грошових коштів по вказаному рахунку на день накладення арешту, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ПАТ «ПУМБ», адреса: м. Київ вул. Андріївська, 4: № НОМЕР_1 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_2 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_3 (МФО 334851, код валюти 826 - англійський фунт стерлінгів, код валюти 978-Євро, код валюти 980-українська гривня, код валюти 840-долар США), № НОМЕР_4 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_5 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня), № НОМЕР_6 (МФО 334851, код валюти 980- українська гривня) відкритих ТОВ «Анвітрейд» шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами, та зупинення видаткових операцій за вказаним рахунком, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, з зобов`язанням службових осіб банківської установи надати органу досудового розслідування довідку про залишок коштів на вказаних рахунках та виписок руху грошових коштів по вказаному рахунку на день накладення арешту, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4