Справа № 646/8215/17
№ провадження 1-кп/646/231/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.18року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002078 від 28.09.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, № 0002464 від 17.09.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України, № 0001904 від 09.08.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває вказана кримінальна справа.
Прокурор ОСОБА_4 просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки ризики, що були підставами обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Прокурор ОСОБА_3 та потерпілі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підтримали.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку прокурорів, потерпілих, захисника та обвинуваченого, вважає за необхідне доцільним продовжити ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наступне.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжений, останній раз відповідно до ухвали суду від 05.09.2018 року строком до 02 листопада 2018 року.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дані, що характеризують особу ОСОБА_10 свідчать про те, що він є неодноразово судимим, в тому числі і за злочини проти власності, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштованим не був, стійких соціальних зав`язків не має.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження. Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зав`язків, які б переважали наявні ризики ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілих та свідків, суд вважає за доцільне вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя.
Тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність раніше визначених ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Строк тримання під вартою обвинуваченому, встановлений ухвалою суду, закінчується 02.11.2018, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.
Враховуючи, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою строком до 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 331, 314-316,396 484-496 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 грудня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1