ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/435/19 Справа № 410/3093/12 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 04 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника АБ «Безменко Микити «Легал Контрол» ОСОБА_7 ,який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 ,в інтересах засудженого ОСОБА_8 ,про звільнення від додаткового покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та скасування арешту.

Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі суд першої інстанції зазначив, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, що пов`язані з виконанням функцій представників влади у органах місцевого самоврядування строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирок суду набрав чинності 19.11.2013 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкову від 22.01.2016 року ОСОБА_8 був звільнений з-під варти на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року зараховано строк попереднього ув`язнення 11.11.2010 року по 19.11.2013 року включно, 13.08.2010 року по 13.10.2010 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення на 2 (два) дні позбавлення волі.

Судом зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засуджені до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України до 8 років позбавлення волі, тому строк давності виконання обвинувального вироку, щодо призначеного йому вироком суду додаткового покарання у виді конфіскації майна, згідно ст. 80 КК України становить 10 років, та фактично не сплинув для звільнення засудженого від відбування призначеного додаткового покарання та зняття арешту.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу якою, звільнити від відбування додаткового покарання засудженого ОСОБА_8 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Скасувати арешт автомобіля марки ВАЗ 2121, номер кузова НОМЕР_1 , державний мер НОМЕР_2 , накладений Прокуратурою Дніпропетровської області від 19.08.2010 з метою виконання вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року, в частині додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Захисник зазначає про те, що суд не врахував, що додаткове покарання у виді конфіскації майна фактично не виконано та подальший арешт майна, на думку сторони захисту, порушує права ОСОБА_9 на володіння та розпорядження належним засудженому автомобілем марки ВАЗ 2121, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Оскільки ОСОБА_9 , зважаючи на те, що згідно відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.10.2018 убачається, що державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження, крім того більше виконавчий лист не надходив.

На думку сторони захисту суд першої інстанції не взяв до уваги, що виконавча служба відмовила у відкритті провадження та строк виконання виконавчого листа сплинув та не поновлювався.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що за ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення та моменту внесення запису пройшло 8 років. Разом з тим, засуджений ОСОБА_8 відбув основне покарання, призначене вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013, 22.01.2016 року був звільнений з під варти, тому, на думку захисника, строк давності виконання вироку суду щодо додаткового покарання сплинув, а тому арешт, накладений на автомобіль марки ВАЗ 2121, підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та дійшов до обґрунтованого висновку, що не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного йому вироком суду додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна та зняття арешту з належного засудженому автомобіля марки ВАЗ 2121, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засуджені до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та йому було призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, що пов`язані з виконанням функцій представників влади у органах місцевого самоврядування строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок суду набрав чинності 19.11.2013 року.

Посилання захисника в апеляційній скарги на те, що суд не врахував, що додаткове покарання у виді конфіскації майна на теперішній час фактично не виконано та подальший арешт майна порушує права ОСОБА_8 на володіння та розпорядження належним засудженому автомобілем є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, тому строк давності виконання обвинувального вироку, щодо призначеного йому вироком суду додаткового покарання у виді конфіскації майна, згідно ст. 80 КК України становить 10 років, та фактично не сплинув на час розгляду клопотання судом першої інстанції.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що строк відбування основного покарання, призначеного ОСОБА_8 сплинув 10.09. 2018 року про що зазначено в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2016 року, а тому і сплинули строки давності виконання вироку суду в частині додаткового покарання не можна визнати слушними, оскільки відповідно до вимог ст.80 КК України особа звільняється від відбування призначеного вироком суду покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в зазначений у ч.1 ст.80 КК України строк, а вирок щодо ОСОБА_8 набрав чинності 19.11.2013 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та звільнення засудженого від відбування призначеного йому вироком суду додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна та зняття арешту з належного засудженому автомобіля марки ВАЗ 2121, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 537,539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника АБ «Безменко Микити «Легал Контрол» ОСОБА_7 який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 про звільнення від відбування додаткового покарання, у виді конфіскації всього належного йому майна та скасування арешту, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4