Дата документу 27.02.2019 Справа № 554/792/19
Провадження № 1кс554/1940/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24.01.2019 року,-
В С Т А Н О В И В :
15 лютого 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, в якій він прохав зобов`язати директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 .
Скаргу обґрунтовує тим, що ним 24.01.2019 р. на адресу директора ТУ ДБР у м. Полтава було надіслано заяву, в якій вказав, що 31.01.2018 р. суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 , за невстановлених на разі обставин, діючи як слідчий суддя, винесла заздалегідь для неї неправосудну ухвалу в справі № 202/496/18 про надання прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 дозволу на обшук в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , після того як цей обшук уже був проведений цим же прокурором 30.01.2018 р., достеменно знаючи, про відсутність випадків передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України, які б надавали право прокурору увійти до володіння приватного нотаріуса ОСОБА_7 до утримання ухвали слідчого судді, чим вчинила, на його думку, злочин передбачений ч. 1 ст. 375 КК України, тобто постановлення суддею завідомо неправомірного рішення. Заявник зазначив, що від директора ТУ ДБР у м. Полтава до теперішнього часу будь-яких відомостей про внесення вказаних відомостей до ЄРДР за його заявою та про початок досудового розслідування ним не отримано, тому прохав скаргу задовольнити.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав скаргу, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.
Слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, прохав у її задоволенні відмовити. Повідомив, що за даним фактом ОСОБА_4 уже звертався до ТУ ДБР у м. Полтаві та оскаржував невнесення відомостей до ЄРДР щодо судді ОСОБА_5 до слідчого судді, якому ухвалою від 26.12.2018 року було відмовлено у задоволенні скарги. До заяви додав відповідь за вих. С-776/02-2 від 28.01.2019 року, яку було направлено на адресу ОСОБА_4 про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою щодо можливих неправомірних дій судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 та копію ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.12.2018 р про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві про внесення відомостей до ЄРДР .
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши представника заявника, дослідивши наявні у матеріалах скарги докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З матеріалів скарги вбачається, що 24.01.2019 р. ОСОБА_4 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві направлено заяву від 24 січня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 (а.с.5) .
Із копії заяви ОСОБА_4 від 24.01.2019 р. вбачається, що він повідомив про те, що суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 за невстановлених на разі обставин, діючи як слідчий суддя, винесла заздалегідь для неї неправосудну ухвалу в справі № 202/496/18 про надання прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 дозволу на обшук в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , після того як цей обшук уже був проведений цим же прокурором 30.01.2018 р., достеменно знаючи, про відсутність випадків передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України, які б надавали право прокурору увійти до володіння приватного нотаріуса ОСОБА_7 до утримання ухвали слідчого судді, чим вчинила, на його думку, злочин передбачений ч. 1 ст. 375 КК України, тобто постановлення суддею завідомо неправомірного рішення. У зв`язку з цим прохав не пізніше ніж через 24 години після отримання заяви внести відомості до ЄРДР (а.с.3-4).
Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до повідомлення ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава від 28.01.2019 року за вих. С-376/02-2 звернення ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 розглянуто, підстави для внесення відомостей до ЄРДР та початку розслідування відсутні (а.с.23).
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. визначено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 375 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Крім того, доводи заяви ОСОБА_4 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями судді, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 24 січня 2019 року є його особистою оцінкою рішення вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності рішення, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності та недоторканості судді, згідно з якими вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовим особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 24 січня 2019 року повідомленням про вчинення суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 375 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочину, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_4 від 24 січня 2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24.01.2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1