Провадження № 11-сс/4808/47/19
Категорія ст. 309 КПК України
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2019 року про відмову в задоволені його скарги на постанову слідчого СВ УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 14.11.2018 року, якою закрито кримінальне провадження №0000880 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області складу кримінального правопорушення, -

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови слідчого судді, обґрунтовуючи причину пропуску строку тим, що ухвалу слідчого судді він отримав поштою 09.02.2019 року. Одночасно апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, оскільки слідчий суддя, на думку апелянта, формально з`ясував природу даних правовідносин і не взяв до уваги наступні обставини: 1) слідчий ОСОБА_7 не врахував того факту, що по кримінальному провадженню №0000037 від 19.10.2017 року ОСОБА_9 вже визнаним потерпілим, що і встановлює винність в скоєнні кримінального правопорушення судді ОСОБА_10 ; 2) відсутні жодні відомості щодо його належного інформування про те, яким саме органом здійснюється досудове розслідування щодо судді ОСОБА_10 ; 3) його, як особу, яка ініціювала проведення досудового розслідування, не було допитано по суті.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження СВ УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від СВ УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходив з того, що твердження заявника про відсутність його допиту та відсутність пред`явленої підозри, як підстави незаконності постанови про закриття кримінального провадження, є суб`єктивним вираженням незгоди з постановленим процесуальним рішенням, які не містять реальних фактів, які б дали змогу дійти висновку про наявні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя послався на те, що об`єм перевірочних дій, достатніх, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття вмотивованого рішення, останні визначають на власний розсуд. Враховуючи наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, а також дана відповідна правова оцінка встановленим під час досудового розслідування обставинам, тому оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- апелянт ОСОБА_6 просив поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання по поновлення строку на апеляційне оскарження ували слідчого судді, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін, виходячи з наступних підстав.

Приписами ч. 2 ст. 395 КПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, в той же час, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Вбачається, що ОСОБА_6 був присутнім під час розгляду його скарги слідчим суддею, проте не був присутнім під час проголошення рішення суду.

Стаття 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується ч. 3 ст. 8 Конституції України.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в ст. 21 КПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

В практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього, чітко визначився підхід, згідно з яким, особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи наведене вище, оцінюючи обставини, на які посилається апелянт, враховуючи те, що ОСОБА_6 не був присутнім під час проголошення судового рішення та фактично не був обізнаний про мотиви прийнятого рішення по суті скарги, з метою надання йому права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження вказаного вище судового рішення належить поновити, що, на думку колегії суддів, не суперечить Конституції України, міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини.

По суті вимог щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Свою незгоду апелянт висловив в частині того, що: 1) слідчий ОСОБА_7 не врахував того факту, що по кримінальному провадженню №0000037 від 19.10.2017 року ОСОБА_9 вже визнаним потерпілим, що і встановлює винність в скоєнні кримінального правопорушення судді ОСОБА_10 ; 2) відсутні жодні відомості щодо його належного інформування про те, яким саме органом здійснюється досудове розслідування щодо судді ОСОБА_10 ; 3) його, як особу, яка ініціювала проведення досудового розслідування, не було допитано по суті.

На думку колегії суддів, вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки слідчий суддя належним чином перевірив всі доводи та аргументи, викладені у скарзі ОСОБА_6 , зокрема й в частині того, що ОСОБА_6 не було допитано як свідка в рамках даного кримінального провадження, як особу, що ініціювала проведення досудового розслідування, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Так, згідно ст. 2 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких. міститься в даній статті, зокрема відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону і дійшов обґрунтованого висновку, що у кримінальному провадженні вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, після всебічного, повного та неупередженого дослідження органом досудового розслідування обставин даного провадження.

Згідно із ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При винесенні рішення про закриття кримінального провадження, зазначені вимоги закону були дотримані.

Так, з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року зобов`язано службову особу Генеральної прокуратури України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 01.03.2018 року про вчинення кримінального правопорушення у відповідності до вимог ст.214 КПК України (а.к.п. 6).

Матеріали провадження містять також заяву ОСОБА_6 від 01.03.2018 року, адресовану Генеральній прокуратурі України, про вчинення кримінального правопорушення, що виразилось у постановленні слідчим суддею ОСОБА_10 завідомо неправосудного судового рішення від 12.01.2018 року (а.п. 7).

13.04.2018 року за №0000880 в ЄРДС внесені відомості з наступною фабулою: «Ухвалою Печерського районного суду м. Києва №757/13562/18-к від 29.03.2018 зобов`язано Генеральну прокуратуру України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 01.03.2018 року про вчинення кримінального правопорушення окремими суддями Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області», з визначенням правової кваліфікації: ч. 1 ст. 375 КК України (а.к.п. 1).

Проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу УСБ України в Івано-Франківській області, з визначенням старшим слідчої групи - слідчого ОСОБА_7 (а.к.п. 3-4, 9).

Під час досудового розслідування, слідчим 30.10.2018 року було прийнято постанову, якою відмовлено ОСОБА_9 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000880, оскільки не встановлено жодних обставин або очевидних та достатніх підстав, які б могли свідчити про спричинення останньому, або іншим особам моральної, фізичної чи матеріальної шкоди (а.к.п. 20-21).

На вказану постанову слідчого, ОСОБА_9 подав скаргу до слідчого судді, в задоволенні якої, ухвалою від 14.11.2018 року було відмовлено (а.к.п. 22-24).

У подальшому, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000880, слідчим 14.11.2018 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, оскільки не встановлено відомостей про обставини, що свідчать про постановлення слідчим суддею ОСОБА_10 завідомо неправосудного судового рішення від 12.01.2018 року (а.к.п. 25-29).

При цьому, слідчим було встановлено, що дійсно 12.01.2018 року суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 було прийнято ухвалу, якою відмовлено ОСОБА_9 в задоволені його скарги на постанову прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 від 22.12.2017 року про відмову у визнання ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні №000037.

Слідчим було допитано в якості свідків ОСОБА_10 суддю Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, та ОСОБА_12 заступника керівника Надвірнянської місцевої прокуратури.

В той же час, допитати ОСОБА_9 не надалось можливим, оскільки останній 30.10.2018 року в телефонному режимі відмовився давати показання як свідок щодо обставин вчинення злочину та завдання йому шкоди у даному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування слідчим не встановлено рішень судів, в тому числі вищої інстанції, якими б скасовувалася вказана вище ухвала слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

Отже, наявні в матеріалах даного кримінального провадження докази, вказують на те, що в ньому проводились слідчі дії в обсязі, визначеним слідчим та встановлено, що жодних доказів, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, чи про іншу невідповідність вимогам законності та обґрунтованості судового рішення, постановленого суддею Надвірнянського районного суду ОСОБА_10 за результатами розгляду скарги про скасування постанови прокурора щодо відмови у визнанні ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні №0000037, під час проведення досудового розслідування не здобуто.

Такі висновки слідчого ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Слідчий у своєму рішенні послався на докази, здобуті під час проведення досудового розслідування, дав їм належну правову оцінку та прийняв рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження кримінального провадження, колегією суддів не встановлено, а тому прийняте слідчим рішення є таким, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, обґрунтованим та законним.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий дослідив обставини кримінального провадження, досудове розслідування проведено повно, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, а тому правових підстав, зазначених у ст. 409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги не вбачається.

На думку колегії суддів, постанова слідчого про закриття кримінального провадження була перевірена слідчим суддею на предмет дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та обґрунтовано визнана такою, що відповідає вимогам діючого кримінального процесуального закону.

Доводи апелянта у апеляційній скарзі про те, що слідчий ОСОБА_7 не врахував того факту, що по кримінальному провадженню №0000037 від 19.10.2017 року ОСОБА_9 вже визнаним потерпілим, що і встановлює винність в скоєнні кримінального правопорушення судді ОСОБА_10 , то вказані доводи не є слушними, оскільки таке рішення про визнання особи потерпілою приймається відповідною посадовою особою за наявності відповідних підстав та з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження. Крім того, факт наявності чи відсутністю такого процесуального рішення не може бути підставою для закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування, так і для оголошення повідомлення про підозру відповідній особі.

Посилання апелянта щодо відсутності відомостей належного інформування ОСОБА_6 про те, яким саме органом здійснюється досудове розслідування щодо судді ОСОБА_10 , та те, що його не було допитано по суті заяви, як на підстави для безумовного скасування як судового рішення, так і оскаржуваної постанови слідчого, не ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що апелянт має процесуальний статус заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право:

1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;

3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Вказані вимоги закону слідчим виконані.

Крім того, доводи апелянта в частині того, що його як особу, яка ініціювала проведення досудового розслідування, не було допитано по суті, були перевірені слідчим суддею під час розгляду скарги останнього.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді в цій частині, а саме з тим, що ОСОБА_6 не вказано причин, обставин, і не наведено підстав чому саме його, як свідка необхідно було допитати в межах даного кримінального провадження і що саме він, як свідок, може повідомити слідчому та яке значення такі показання матимуть в подальшому для досудового розслідування.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснив, що його не обмежували у праві подавати додаткові заяви під час досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження не містять клопотань про допит свідків від осіб, які мають відповідний процесуальний статус з відповідними правами.

Також, колегія суддів враховує, що слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи наведене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень норм КПК України, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2019 року про відмову в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 14.11.2018 року, якою закрито кримінальне провадження №0000880 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області складу кримінального правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_13

ОСОБА_4