Справа № 526/1532/18
Провадження № 1-кп/526/36/2019

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3
підозрюваного - ОСОБА_4

захисника підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000618 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

04 серпня 2018 року ОСОБА_4 вирішив здійснити незаконну порубку дерев у захисній лісосмузі для того, щоб у подальшому використати деревину в особистих цілях під час сезону опалення в приватному будинку своєї матері.

У подальшому, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на незаконну порубку дерев, ввечері цього ж дня, на мотоциклі марки «МТ-10» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, прибув до лісосмуги, що розташована в с. Вельбівка Гадяцького району, між даним населеним пунктом та автодорогою «Гадяч-Опішня». З собою ОСОБА_4 для незаконного порубу дерев, взяв бензопилу марки «STIHL MS-180», яка належить іншій особі, котрій не було відомо, щодо його протиправного умислу.

Після цього, ОСОБА_4 04.08.2018 близько 19 години, діючи з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, незаконно, не маючи відповідних дозволів, діючим всупереч вимогам статті 54 Лісового кодексу України, п.п. 2.3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком/ордером, не маючи лісорубного квитка/ордера на здійснення лісорубних робіт, незаконно використовуючи бензопилу «STIHL MS-180» вчинив порубку двох сироростучих дерев породи (береза), діаметром на пні 30 см та 33 см та одного сухостійного дерева цієї ж породи, діаметром на пні 30 см, повністю відділивши їх від кореня, чим була значно знижена повнота деревостану, порушено санітарний стан насаджень та функції захисту грунту, що виконує лісосмуга.

За вказаних обставин, своїми умисними протиправними діями, що виразилися у незаконній порубці трьох дерев породи береза у захисних лісових насадженнях ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду державі, яка виразилася у матеріальних збитках, які становлять відповідно до додатку № 1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту» затвердженої Постановою від 23.07.2008 № 665 Кабінету Міністрів України 11057 гривень 58 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев в захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду
15 серпня 2018 року, між начальником Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 246 КК України, у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Підставами для обрання такої міри покарання, є визнання вини підозрюваним, активне сприяння у розкритті злочину, а також те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував завдані збитки.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити угоду і призначити підозрюваному узгоджену міру покарання.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 цього Кодексу - угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а відповідно до частини другої ст. 474 цього Кодексу - розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що підозрюваний цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України і розуміє наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, зокрема підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 15 серпня 2018 року, між начальником Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , та призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України - у випадку, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснені та йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд, -

у х в а л л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 15 серпня 2018 року, між начальником Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину та конфіскувати у власність держави паливні дрова об`ємом 7,2 куб. м.

Речові докази: автомобіль ЗИЛ ММЗ 554 М д.н.з. НОМЕР_2 залишити ОСОБА_6 , як власнику.

Зняти арешт з бензопили марки «STIHL MS-180», серійний номер НОМЕР_3 , яку повернути власнику ОСОБА_7 та трьох зрізів з пнів дерев породи береза, які знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його оголошення негайно вручити ОСОБА_4 , захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1