Дело № 636/4005/17 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2019 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

війскового прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000439 від 03.06.2015 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04 квітня 2014 року ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у лави Збройних Сил України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 . За наказом командира військової частини він був зарахований до списків особового складу частини на посаду номера обслуги мінометної батареї 3 батальйону оперативного призначення зазначеної військової частини.

В період військової служби на солдата ОСОБА_4 , розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.

Солдат ОСОБА_4 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і діючи умисно без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від військової служби, 08.01.2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у місці проведення табірного збору, який дислокувався у селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області, і до 26.10.2017 року до вказаної військової частини не повертався, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_4 скоїв кримінальний злочин передбачений ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю про обставини його скоєння пояснив так, як викладено у вироку, пояснив, що залишив військову частину у зв`язку з захворюванням матері.

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тих фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення суд вважає доведенною та підтвердженною зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно, довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, раніше не судимий.
Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 3 ст.407 КК України тобто самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в редакції статті Кримінального Кодексу на момент скоєння злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який не судимий, у скоєнні злочину щиро розкаявся, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (років) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України засудженного звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Чугуївський міський суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1