Справа № 206/6234/18
Провадження № 1-в/206/720/18
У Х В А Л А

26 грудня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4
особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5
лікар-психіатр ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро письмову заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про зміну примусових заходів медичного характеру,
В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор та захисник заперечували проти задоволення письмової заяви, оскільки у ОСОБА_5 не має постійно місце проживання.
Представник заявника та ОСОБА_5 у судове засідання просили задовольни письмову заяву у заявлений спосіб.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Донецька від 04.10.2010 року до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
28 липня 2016 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 були змінені примусові заходи медичного характеру, призначені постановою Київського районного суду м. Донецька, і переведено його для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2018 року ОСОБА_5 були змінені примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, строком до 6 місяців.
14 червня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська примусові заходи медичного характеру зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_5 були продовжені, строком до 6 місяців.
В письмовій заяві та акті № 188 від 12.11.2018 року висновку комісії лікарів-психіатрів хворого ОСОБА_5 вказано, що під час перебування в стаціонарі ОСОБА_5 стан його покращився, про що свідчать впорядкована поведінка, рівний настрій, відсутність агресивних тенденцій, афективних порушень з появою вірних соціальних установ, цей стан носить стійкий та стабільний характер. Враховуючи вищевикладене комісія дійшла висновку про рекомендацію щодо зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділенні зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
З показів лікуючого лікаря-психіатра також вбачається, що ОСОБА_5 на підконтрольній території мешкати не має де мешкати, а його невістка в телефонному режимі повідомила, що він їм не потрібен та останнього вони не бажають приймати.
Окрім цього, з огляду на психічне захворювання ОСОБА_5 потребує постійного лікування та прийняття лікарських препаратів, теоретично можливе погіршення психічного стану хворого ОСОБА_5 , яке може бути викликане рядом обставин, зокрема відмовою або не бажанням хворого на амбулаторному лікуванні вживати призначені препарати.
З огляду на наведене, висновок комісії лікарів - психіатрів № 188 від 12.11.2018 року в сукупності із іншими доказами є непереконливим, а зроблений в ньому висновок щодо стабілізації психічного стану, з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими в тому числі по відношенню до раніше зроблених висновків, оскільки стан ремісії це тимчасова стабілізації хворого, яка у випадку порушення умов амбулаторного лікування може стати наслідком погіршення стану та рецидиву хвороби.
Крім цього, за змістом ст.95 КК України, ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 04.04.2000 року та відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
З огляду на наведене, суд вважає відмовити в задоволенні письмової заяви, оскільки ОСОБА_5 не має постійного мешкання на підконтрольної території України, тобто не зможе стати на облік до лікаря-психіатра в умовах амбулаторного лікування, що може призвести до погіршення стану останнього.
Таким чином, з урахуванням психічного стану ОСОБА_5 за 2010 - 2018 роки, що потребує постійного лікування особи, потреби в систематичному прийому ліків та стороннього нагляду над хворим, значної підвищеної суспільної небезпеки вчиненого діяння, виходячи з вимог ст..92 КК України щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви лікаря-психіатра на даний час не має.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 372, ч.2 ст. 376, 503, 512-514, КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні письмової заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1