справа № 415/6906/12
№ провадження 1/208/5/18
ПОСТАНОВА
Іменем України

19 листопада 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благовещенка, Алтайського краю РФ, громадянина України, освіта вища, одружений, який мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368-4 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у наступному:

Відповідно до наказу виконуючого обов`язки начальника головного управління юстиції в Дніпропетровській області №390-к від 10.03.2010 ОСОБА_5 призначений на посаду завідувача державною установою - Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою.

Так, у червні 2012 року ОСОБА_5 , працюючи на посаді завідуючого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, являючись нотаріусом, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, як керівник державної установи, знаходячись у своєму робочому кабінеті №1, розташованому за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Медична, 3, здійснюючи свою професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, за укладання та нотаріальну реєстрацію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво», зареєстрованого по АДРЕСА_2 , за відсутності згоди власника вказаного підприємства ОСОБА_4 на продаж статутного капіталу, діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагав неправомірну вигоду в сумі 800 гривень та 300 доларів США, 5 750 гривень, 90 000 гривень та 1 000 доларів США з використанням наданих йому повноважень від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на що останні будучі зацікавленими в терміновому укладенні та нотаріальної реєстрації договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво» вимушені були дати свою згоду.

19.06.2012 року, приблизно о 18-12 год. ОСОБА_8 , знаходячись в робочому кабінеті №1 завідуючого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , передав останньому на його вимогу неправомірну вигоду в сумі 800 грн. та 300 доларів США за подальше укладання та нотаріальну реєстрацію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво», зареєстрованого по АДРЕСА_2 .

21.06.2012 року, приблизно о 18.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись в робочому кабінеті №1 завідуючого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , передав останньому на його вимогу, неправомірну вигоду в сумі 5750 грн. за укладання та нотаріальну реєстрацію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво», зареєстрованого по АДРЕСА_2 .

22.06.2012 року, приблизно о 16-30 год. ОСОБА_8 , знаходячись в робочому кабінеті №1 завідуючого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , передав останньому неправомірну вигоду в сумі 90 000 грн. та 1 000 доларів США (7992,5 грн. за даними НБУ станом на 22.06.12) за укладання та нотаріальну реєстрацію незаконного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво», зареєстрованого по АДРЕСА_2 , що надає змогу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєструвати право власності на вказане підприємство.

ОСОБА_5 , у свою чергу, в обмін на вказану неправомірну вигоду, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 до нього з проханням посвідчити договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво» ніколи не звертався, за відсутності згоди продавця ОСОБА_4 завірив печаткою нотаріуса та своїм підписом договір купівлі-продажу у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво» від 22.06.2012 року та вніс вказані дані у нотаріальний реєстр, завершивши таким чином свій злочинний умисел.

22.06.2012 року, о 16.40 год. злочинну діяльність ОСОБА_5 було викрито та припинено працівниками міліції та прокуратури.

Злочинним діями, що виразились в одержанні від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом вимагання грошей у розмірі 800 гривень та 300 доларів США, 5 750 гривень, 90 000 гривень та 1 000 доларів США (7992,5 грн. за даними НБУ станом на 22.06.12) за нотаріальну реєстрацію незаконної угоди купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промислове будівництво», ОСОБА_12 вчинив одержання нотаріусом неправомірно вигоди за вчинення дій або бездіяльність з використанням наданих йому повноважень в інтересах особи, яка їх надає чи передає, поєднане з вимаганням, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 368-4 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_12 обвинувачується в отриманні нотаріусом неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду або в інтересах третьої особи, тобто за ч. 4 ст. 368-4 КК України.

ОСОБА_5 будучі допитаним в судовому засіданні, свою вину в скоєнні злочину не визнав та пояснив суду, що в першій половині червня 2012 року, до нього звернувся раніше добре знайомий йому працівник міліції відділу боротьби з економічними злочинами ОСОБА_13 , який був сином його померлого друга. Додон просив допомоги у переоформленні приватного підприємства «Промислове будівництво» на його товариша. Зазначив суму угоди близько 10 000 доларів США. Він пообіцяв допомогу. Зазначене підприємство раніше фактично належала його померлому приятелю ОСОБА_14 . Номінально, директором підприємства у документах було зазначено ОСОБА_4 , який працював у Мелян водієм.

Надалі до нього в нотаріальну контору приїхали покупці підприємства заявники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колишній бухгалтер ОСОБА_15 ОСОБА_16 , та Додон. Він подивився документи та зазначив, що їх бракує, на що Додон завірив його що все зробить. Надалі, Додон з приводу цієї угоди неодноразово до нього приходив, приносив документі. ОСОБА_10 у свою чергу просив терміново оформити угоду. Він відповідав і ОСОБА_10 і ОСОБА_17 , що його чітка умова це присутність при укладанні угоди в нотаріальній конторі власника підприємства ОСОБА_18 . Додон завіряв, що той буде обов`язково, але кожен раз щось зривалось. Фактично, і ОСОБА_10 і ОСОБА_17 підводили його до укладання угоди за відсутністю ОСОБА_18 . 22.06.2012 року, при зустрічі з ОСОБА_10 , той знов почав умовляти його укласти угоду. Подзвонивши до ОСОБА_17 , він знов почув обіцянку, що ОСОБА_18 буде у нього «ось-ось» ОСОБА_19 знаючи ОСОБА_17 та довіряючи йому, він підготував угоду купівлі-продажу підприємства, яку підписали покупці. Фактично угода не була укладена, так як її не підписав ОСОБА_18 . В реєстр він її не вносив. Про це він зазначив ОСОБА_10 , пояснивши, що якщо ОСОБА_18 не прийде до нього та не підпише угоду, він її анулює. Всі документи по угоді він залишив у себе в сейфі. Після цього, він отримав від ОСОБА_10 90 000 гривень та 1 000 доларів США для передання ОСОБА_18 . Після цього до його робочого кабінету зайшли працівники правоохоронних органів та попросили видати гроші, документи, що він і зробив. На запитання, щодо походження грошей відповідав, що це гроші за підприємство, які повино передати ОСОБА_18 після підписання ним угоди. Також, 19.06.2012 року та 21.06.2012 року він отримав від ОСОБА_10 800 гривень, 300 доларів США та ще 5 750 гривень. Зазначені гроші це винагорода за підготовку документів, чим займалась його працівник Відерська, нотаріальна винагорода, державне мито.

Зазначає, що він нікому не погрожував, нічого і ні в кого не вимагав, не створював умов за якими б йому пропонували незаконну винагороду.

Окрім цього, він передавав ОСОБА_10 для сплати товарний чек на суму 10 500 гривен, на придбання двох комп`ютерів. Цей чек йому дав ОСОБА_17 попросивши передати ОСОБА_10 .

Події, що розглядаються у суді, є невміло втіленою у життя провокацією працівника міліції Додона, який за для підвищення по роботі не зупинився перед «підставити дядю ОСОБА_20 » Про проведення відносно нього оперативно-розшукових заходів, йому ніхто не повідомляв.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 спочатку пояснював, що йому не відомо про те, що він є власником ПП «Промислове будівництво», потім пояснивши суду що він дійсно, на прохання ОСОБА_15 , у якого він працював водієм, дав згоду на реєстрацію на його прізвище підприємства ПП «Промислове будівництво» У подальшому, долею підприємства він не переймався. Після смерті ОСОБА_21 запитав у бухгалтера ОСОБА_22 ОСОБА_23 , що буде надалі з фірмою. Та запевнила, його, що підприємство «закрито» і до нього не буде ніяких питань. Участі у переговорах та продажу ПП «Промислове будівництво», не приймав. Близько 12-19 червня 2012 року, до нього телефонувала ОСОБА_24 та просила підписати документи по продажу ПП «Промислове будівництво», але він не зміг. У червні 2012 року, на прохання ОСОБА_12 , писав розписку «попереднім» числом, про начебто отримані ним кошти про продаж ПП «Промислове будівництво» Дійсно отримав від останнього 9 000 гривень у рахунок подальшого повного розрахунку за підприємство, сума якого сягала близько 100 000 гривень. Дійсно питав, коли буде повний розрахунок. Дійсно хотів отримати ці гроші. Потім він вирішив, що це незаконний продаж підприємства та з цього приводу він звернувся до правоохоронних органів. У подальшому, з цього приводу зустрічався з дружиною ОСОБА_12 . При ньому не було ніяких спеціальних пристроїв для запису їх розмов. З приводу запису його розмов з дружиною ОСОБА_12 , яка міститься в матеріалах справи, пояснити нічого не зміг. До ОСОБА_12 він не має ніяких претензій. Винну особу просить покарати на розсуд суду.

- свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні підтвердила пояснення свого чоловіка потерпілого ОСОБА_4 , зазначивши, що ці обставини були їй відомі з його слів. Чоловік був «фіктивним» директором підприємства, не вів діяльність підприємства. Їх родині ніякої шкоди не спричинено. Вони дійсно просили у ОСОБА_12 гроші за написання розписки про продаж підприємства. Законна вона чи ні, не знає. При зустрічі з ОСОБА_12 , ніяких записуючих пристроїв при них не було. Чому вони після отримання грошей одразу звернулись до прокуратури, пояснити не може.

- свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні підтвердила, що вона знайома з ОСОБА_12 . Відносини звичайні. Вона була знайома з ОСОБА_27 . Їй відомо, що у нього було ПП «Промислове будівництво», яке фактично належало останньому, номінальним директором був його водій ОСОБА_18 . Вона дійсно допомагала ОСОБА_22 з бухгалтерією. Після смерті ОСОБА_22 вона казала його жінці про необхідність його закриття. Підприємство мало будівельну ліцензію, вона була старою. В ліцензії зазначалось про види дозволеної діяльності. Зазначене підприємство не мало ніякої вартості. На той час дешевше було відкрити «нове» підприємство, вартість якого була близько 100-200 доларів США. Як вона пам`ятає, свідоцтво платника ПДВ підприємства було анульоване, що на той час було великим мінусом. Хто саме підписував установчі документи ПП «Промислове будівництво», їй не відомо. Працівник міліції на прізвище ОСОБА_17 , їй знайомий. Про купівлю-продаж цього підприємства, їй нічого не відомо. До ОСОБА_12 з цього приводу не ходила. Дійсно засуджена судом за фіктивне підприємництво, в тому числі і створення ПП «Промислове будівництво»

- свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що у червні 2012 року він був працівником відділу міліції який займається економічними злочинами. З ОСОБА_12 він знайомий. Відносини між ними добрі. Йому відомо, що навесні 2012 року помер ОСОБА_29 , який зі слів ОСОБА_12 начебто щось йому заборгував. ОСОБА_12 хотів переоформити ПП «Промислове будівництво» на підставних осіб, але для початку йому був необхідний «підставний» власник підприємства ОСОБА_30 , та він просив його розшукати. Щодо продажу підприємства ПП «Промислове будівництво», йому нічого невідомо. Його пошуки ОСОБА_30 пов`язані з його роботою як працівника поліції.

- свідок ОСОБА_31 суду пояснював, що про продаж ПП «Промислове будівництво» йому стало відомо від ОСОБА_24 (прізвище не знає) яка працювала на ньому бухгалтером. Вартість підприємства було озвучено у 1 000 гривень. По приїзду у ОСОБА_32 , ОСОБА_24 відвела його до відомого їй нотаріуса ОСОБА_12 . У кабінеті останнього, ОСОБА_24 передала ОСОБА_12 документи. Той подивився їх та сказав, що переоформлення підприємства буде коштувати 11 000 доларів США. Ця сума його влаштувала, хоча ні документів підприємства, ні будівельної ліцензії він не бачив. Директором підприємства він мав намір зареєструвати свого робітника-різноробочого ОСОБА_11 . У подальшому, на вимогу ОСОБА_12 він сплачував йому 800 гривень та 300 доларів США за термінове отримання якихось документів, 5 750 гривень ще за щось, 90 000 гривень та 1 000 доларів за само підприємство. Також він сплачував близько 10 500 гривень за якусь комп`ютерну техніку по рахунку який дав ОСОБА_12 . Потім йому все це набридло і 22.06.2012 року він звернувся до прокуратури з відповідною заявою. Про те, що заяву написав також ОСОБА_11 (який приїхав з ним в Дніпродзержинськ), йому нічого не відомо. З ним він ці теми не обговорював. Передав гроші які привіз для ОСОБА_12 працівникам міліції, які їх помітили та передали йому для вручення нотаріусу. Також йому дали барсетку з вмонтованою відеокамерою для здійснення запису передання хабара. У нотаріальній конторі він передав ОСОБА_12 гроші. На його прохання, як він зазначив «Щоб йому було спокійніше», на договорі купівлі-продажу розписався ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 розписався та поставив печатку у реєстрі. Зазначив, що документи підготує на понеділок, коли будуть всі документи. Про те, що гроші будуть передані власнику підприємства, ОСОБА_12 йому нічого не казав. Після цього він вийшов з кабінету і туди пішли працівники міліції та слідчий. З працівником міліції на прізвище ОСОБА_33 , він не знайомий. Ніяких документів у ОСОБА_12 він не отримував.

Йому було потрібне підприємство з будівельною ліцензією. Йому не відомо, на які види будівельних робіт було видано ліцензію ПП «Промислове будівництво», не відомо термін її дії. Він не знав, чи є на підприємстві свідоцтво платника ПДВ, чи є підприємство «чистим» чи «проблемним», який його статутний фонд, скільки в нього власників. Ці документи він не роздивлявся.

Переговори з ОСОБА_12 він став записувати на диктофон до звернення в прокуратуру, на всякий випадок.

- свідок ОСОБА_9 суду пояснював, що в червні 2012 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_10 та запропонував оформити на його ім`я підприємство, стати його директором. На той час він працював у ОСОБА_10 різноробочим, підмітав територію. Як йому пояснив ОСОБА_10 , необхідно поїхати у Дніпродзержинськ та щось підписати, а потім він йому розповість про подальшу роботу. 21.06.2014 року він разом з ОСОБА_10 знаходився у Дніпродзержинську, але угода купівлі фірми чомусь не відбулась. До нотаріуса він не заходив. Наступного дня, разом за ОСОБА_10 знов прибув до ОСОБА_34 . Знов не вистачало якихось документів. ОСОБА_10 пояснив йому, що за оформлення угоди, нотаріус, раніше не знайомий йому ОСОБА_12 , вимагає 1 000 доларів США та 90 000 гривень. Він як і ОСОБА_10 були обурені і поїхали до Баглійської районної прокуратури м. Дніпродзержинська для консультації та встановлення законності. У прокуратурі вони написали заяви про вимагання в них нотаріусом ОСОБА_12 грошей, хоча особисто у нього той нічого не вимагав. Працівники міліції взяли у ОСОБА_10 90 000 гривень та 1 000 доларів, у присутності понятих чимось їх обробили, переписали номери купюр, після чого віддали їх ОСОБА_10 . Наскільки він пам`ятає, в прокуратурі останньому надали прилад таємного запису. Разом поїхали до нотаріальної контори. ОСОБА_10 пішов до нотаріуса. Він залишився в коридорі. Через деякий час до нього вийшла секретар нотаріуса, і на її прохання, він підписав Статут підприємства, чистий аркуш нібито для оформлення заяви від його імені. При передачі грошей він присутній не був.

- свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що з березня 2011 року по серпень 2012 року, на півставки, вона працювала діловодом в 1-й Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі. В її обов`язки входила підготовка проектів нотаріальних документів. Документі для підготовки проектів передавали нотаріуси ОСОБА_12 та ОСОБА_36 . Проекти виготовлялись на чистих аркушах. Після перевірки нотаріусами, вона оформлювала ці документи на нотаріальних бланках. З приводу купівлі-продажу ПП «Промислове будівництво» пояснила, що цим переймались бухгалтер цього підприємства ОСОБА_24 , працівник міліції на прізвище ОСОБА_17 , покупці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Декілька разів бачила їх в нотконторі учетверо. ОСОБА_24 залишила їй документи для підготовки запитів, відновлення втрачених на підприємстві документах, перевірки реєстрів обтяжень. Отримавши необхідні дані, вона готувала проект купівлі-продажу підприємства між власником ОСОБА_18 та покупцем ОСОБА_11 , готувала проект заяви від дружини ОСОБА_18 , що та не заперечує проти продажу, проекти заяв ОСОБА_11 в ДПІ у м. Дніпродзержинську. Після підготовки проектів, вони чекали на ОСОБА_18 . Під час оформлення цієї угоди, Додон часто приходив до ОСОБА_12 як сам, так і з ОСОБА_24 . Додон питав у неї, як просувається відновлення документів та підготовка підприємства до продажу, коли відбудеться перереєстрація, так як вона окремо, як приватний підприємець, займається оформленням статутних документів, їх реєстрацією. Вона сплачувала державне мито за укладення угоди, гроші на яку їй давав ОСОБА_12 . За роботу по відновленню документів ОСОБА_12 з нею розрахувався. Суму не пам`ятає.

- свідок ОСОБА_37 суду пояснив, що він працює діловодом у 1-й Дніпродзержинській нотаріальній конторі. ОСОБА_12 був його начальником. Він знайомий з ОСОБА_38 , який часто приходив до ОСОБА_12 , якого називав « ОСОБА_39 » У червні 2012 року, в контору декілька разів приїжджав Додон. Потім Додон приїхав також з бухгалтером ПП «Промислове будівництво» (як він узнав пізніше) ОСОБА_24 та ще двоє чоловіків. Він чув як ОСОБА_24 казала, що привезла документи ПП «Промислове будівництво» Також чув, що Додон обіцяв привезти якісь документи по будівельному підприємству. Останній був в конторі 19.06.2012 року, 21.06.2012 року та 22.06.2012 року.

- свідок ОСОБА_40 пояснила суду, що вона знайома з працівником міліції ОСОБА_38 . Раніше вона працювала начальником паспортного столу Заводського РВ. 22.06.2012 року, Додон звертався до неї з проханням про отримання форми 1 на ОСОБА_4 та його дружини, що було потрібно йому в інтересах служби. Попередньо про це просив раніше знайомий їй нотаріус ОСОБА_12 . Вона запропонувала Додон написати відповідний рапорт. Він написав рапорт на вона видала Ф-1 на ОСОБА_30 та його дружину.

- свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснив, що на той час працював в відділу боротьби з економічними злочинами Дніпропетровської області. Він розшукових дій відносно ОСОБА_12 не вів. Якщо є дані про отримання саме ним грошей в фінвідділі, то він мабуть віддав їх начальнику, а той потім передав ініціатору. Якщо гроші визнані речовими доказами по справі, та вони зберігаються в камері схову.

Під час судового засідання захисником обвинуваченого заявлено клопотання про спрямування кримінальної справи для додаткового розслідування.

Клопотання аргументовано тим, що в судовому засіданні встановлено факт заведення відносно ОСОБА_42 , факт видачі грошей з фінвідділу та повернення їх як речових доказів, а не використання грошей заявника ОСОБА_10 . Встановлені факти використання спецзасобів ОСОБА_10 та ОСОБА_18 . Але, на чисельні запити, ухвали суду про розсекречення документів до Дніпровського апеляційного суду, Управління з питань економіки, прокуратури Дніпропетровської області, отримані відписки. Свідок ОСОБА_43 пояснював про отримання ним грошей в фінвідділі, потім повернув їх назад як речові докази. Свідок ОСОБА_44 засуджена судом саме за фіктивне підприємництво з використанням низки підприємств, у том числі ПП «Промислове будівництво» Просив суд задовольнити клопотання.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечував проти направлення справи на досудове розслідування, зазначивши, що підстав для прийняття такого рішення не має.

Суд, вислухав учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Аналіз пояснень учасників судового засідання, інші докази надані стороною обвинувачення, не доводять, та ними не спростовано позицію підсудного про те, що гроші які були в нього вилучені, були отримані ним для самого хазяїна підприємства ОСОБА_18 , який як виявилось не вважаючи себе власником ПП «Промислове будівництво», з іншої сторони, пояснював, що його запрошували для підписання угоди, він не заперечував проти отримання грошей за цю власність, навіть наполягав на цьому.

Бажання заявника ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на придбання ПП «Промислове будівництво» який виражено в обвинуваченні ОСОБА_12 , нічім не обґрунтовано, так як ОСОБА_10 , як було з`ясовано у судовому засіданні, не мав ніякої уяви про суть будівельних ліцензій цієї фірми та термін їх дії, фінансовий стан підприємства, з початку відносин з ОСОБА_12 таємно записував їх розмови. Його інтерес у придбанні підприємства, на думку суду є сумнівним, тим більш, що гроші які передавались ним ОСОБА_12 , йому не належали, хоча він і стверджував зворотне. Зазначені данні не досліджувались при досудовому розслідуванні.

Обвинувачення ОСОБА_12 само по собі не конкретне, засновано на невідомих суду доказах та джерелах їх отримання.

Так, отримання ОСОБА_12 19.06.2012 року 300 доларів США та 800 гривень як неправомірної вигоди для себе, нічим не доводиться, є припущенням слідчого. Пояснення ОСОБА_12 про те, що ці гроші було отримано зі згоди ОСОБА_10 для офіційного термінового одержання деяких документів, їх відновлення, взагалі не досліджувалось. 5 750 гривень, зі слів ОСОБА_12 21.06.2012 року отримані ним у ОСОБА_10 для оплати державного мита, за нотаріальне посвідчення угоди, але ж зазначені доводи також досудовим слідством не перевірені, нічим не спростовані, їх зазначення в обвинуваченні знов є припущенням.

Навпаки, по епізоду перерахування ОСОБА_10 10 500 гривень по рахунку переданому останньому ОСОБА_12 , слідчим, навіть без якоїсь аргументації, відмовлено в порушенні кримінальної справи, так як начебто не має доказів того, що ці гроші було використано в інтересах ОСОБА_12 (т.3 а.с. 96-97) На думку суду, з урахуванням пояснень ОСОБА_12 щодо замовника цього платежу працівником міліції Додон, розслідування зазначеного епізоду було б в інтересах встановлення істини по справі.

Згідно матеріалів справи, 22.06.2012 року оперативно-розшукова діяльність ВДСБЕЗ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_12 , перевірена прокуратурою Дніпропетровської області, порушень при її веденні не встановлено. Яке це має відношення до зроблених ОСОБА_10 та ОСОБА_18 записів, ніяких даних суду не надано. Лист прокуратури приєднано до справи не зважаючи на примітку прокурора відділу «до кримінальної справи не долучати»

На запит суду до УФСБО УНВП в Дніпропетровській області щодо видачі грошових коштів на проведення оперативно-розшукових заходів на підтвердження факту хабарництва ОСОБА_5 , надана довідка ГУ МВС України в Дніпропетровській області (т.4 а.с. 74, 75, 80), що 28.05.2012 року, 100 000 гривень для проведення оперативно-розшукових заходів видані працівнику СДСБЕЗ ДМУ ГУМВС ОСОБА_45

21.02.2014 року, речові докази, а саме гроші у сумі 90 000 гривень, 7 662 гривні та 1 000 доларів США, повернуті судом прокурору м. Дніпродзержинська за мінуванням надібності.

03.06.2014 року 90 000 гривень повернуті до каси УФЗБО у якості речових доказів по справі за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Відеозаписи перемовин ОСОБА_12 та ОСОБА_10 здійснювались на камери вмонтовані в речі останнього працівниками поліції. Матеріали справи містять розшифровку відео запису перемовин дружини ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_46 з дружиною, хоча останні в судовому засіданні свідчили про те, що ніяких записів не робили.

Підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про:

- злочини, що готуються;

- осіб, які готують вчинення злочину.

Зазначені підстави можуть міститися в заявах, повідомленнях громадян. Забороняється приймати рішення про проведення оперативно-розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених у цій статі.

На особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа. Без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів, забороняється.

Під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не допускається порушення прав і свобод людини та юридичних осіб. Окремі обмеження цих прав і свобод мають винятковий і тимчасовий характер і можуть застосовуватись лише за рішенням слідчого судді з метою виявлення, попередження чи припинення тяжкого або особливо тяжкого злочину та у випадках, передбачених законодавством України, з метою захисту прав і свобод інших осіб, безпеки суспільства. У цьому контексті, порушення слідчим відносно ОСОБА_12 саме тяжкого злочину, без достатніх підстав вважати про його вчинення з вимаганням неправомірної вигоди, може свідчити про необхідність виправдування проведення ОРД.

Громадяни України та інші особи мають право у встановленому законом порядку одержати від органів, на які покладено здійснення оперативно-розшукової діяльності, письмове пояснення з приводу обмеження їх прав і свобод та оскаржити ці дії. Само по собі ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи, не є тим встановленим порядком. Як зазначав ОСОБА_12 , письмове пояснення з приводу обмеження його прав і свобод він не отримував.

Матеріали оперативно-розшукової діяльності використовуються як приводи та підстави для початку досудового розслідування, для отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, для попередження, виявлення, припинення і розслідування злочинів.

Кримінальний кодекс України має завданням охорону суспільного ладу України, його політичної і економічної систем, власності, особи, прав і свобод громадян і всього правопорядку від злочинних посягань.

На підставі викладеного, суд вважає, що інформація щодо здійснених оперативно-розшукових заходах, на підставі яких судових рішень чи рішень прокурора це здійснювалось, повинна бути використана при судовому розгляді цієї справи, а саме як джерело доказу винуватості чи невинуватості ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині.

Використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи. Про це йдеться в декількох рішеннях Європейського суду з прав людини, по справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Худобін проти Росії» тощо. ЄСПЛ тут визнав, що поліцейські не обмежились пасивним розслідуванням, а вплинули на заявника, підбуривши його до вчинення злочину, відтак вийшли за межі функцій негласних агентів, спровокувавши злочин.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів. Не виключаючи можливості використання особливих слідчих методів - агентурних методів, що само по собі не порушує права на справедливий судовий розгляд, ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви», висловив позицію, що у зв`язку з ризиком підбурювання з боку поліції при використанні таких методів, їх використання має бути обмежено чіткими рамками.

В ньому також зазначається, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела, як анонімні інформатори.

Однак, по-перше, має бути встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування негласних оперативно-розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями.

По-друге, недопустимими є докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції. Останнє має місце, коли правоохоронці або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Також у цьому рішенні суд врахував, що в ній немає доказів, які б підтверджували вчинення заявником злочинів раніше, зокрема пов`язаних з корупцією. Натомість правоохоронці явно схиляли заявника до протиправних дій, хоча, крім чуток, не було об`єктивних доказів для припущення, що заявник займається незаконною діяльністю. Отже, по-третє, мають бути достатні підстави вважати, що особа, щодо якої здійснюються негласні слідчі дії, може вчинити злочин.

Суд дійшов висновку, що дії поліцейських вийшли за межі пасивного розслідування. При цьому відзначається: саме прокуратура мала довести, що підбурення не було.

В рішенні від 30.10.2014 року у справі «Носко и Нефедов проти Росії» ЄСПЛ також вказав, що внутрішнє законодавство країни має передбачати чітку і передбачувану процедуру для санкціонування негласних заходів. На сторону обвинувачення покладається тягар доведення відсутності підбурювання. При цьому, межі судової перевірки повинні включати мотиви прийняття рішення про негласний захід.

Постановою від 12 квітня 2018 року у справі № 748/3070/15-к, колегія суддів ККС Верховного Суду України прийшла до висновку, що постанови про проведення негласних слідчих дій винесені з порушенням вимог процесуального закону, докази здобуті на підставі цих постанов є недопустимими. Відсутність відповідного процесуального рішення про залучення особи, яка здійснювала негласну слідчу дію, відсутність відомостей про дозвіл суду на проведення таких негласних слідчих дій, як проведення аудіо - відеоконтролю особи, унеможливлює у судовому засіданні перевірити законність здійснення та достовірність результатів їх здійснення тощо, та може вказувати на наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів.

Також, в постанові від 6 березня 2018 року, у справі № 727/6661/15-к ККС Верховного Суду України відмітила, що відповідно до вимог ЄСПЛ для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є низка критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність чи відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання.

Тобто, будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що здатна бути перевіреною, а державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу .

Відповідні вимоги, листи, постанови суду про дані про підстави заведення ОРС відносно ОСОБА_12 , можливість розсекречення відповідних постанов, ухвал (т.4 а.с. 84, 85, 102-103, 106, 109-110, 113, 117, 119, 126, 127, 128, 134, 142-143, 172-173) неодноразово, протягом 2016-2018 років, надсилались до Управління НП у Дніпропетровській області, до прокуратури Дніпропетровській області, апеляційного суду Дніпровської області. Апеляційна інстанція зазначила щодо можливості надання інформації тільки при наявності номерів справ та дат винесення відповідних ухвал. Від поліції отриманні формальні відписки про «таємність» інформації, а прокуратура області взагалі фактично самоусунулась, проігнорувала чисельні звернення (т.4 а.с. 86, 91, 93-94, 96, 98, 124, 135-136, 139, 147) Тобто питання про розсекречення інформації ОРС поліцією проігноровано, як проігноровано і питання створення міжвідомчої комісії між Управлінням поліції та прокуратурою Дніпропетровської області з тією ж метою, хоча суд повинен зокрема перевірити, яка оперативна інформація стала приводом для рішення про проведення спецоперації, та чи була вона достатньою підставою для цього.

У суду склалось стійке враження щодо самої оперативно-розшукової справи заведеної відносно ОСОБА_5 . Можливо вона втрачена, чи велась з чисельними порушеннями, чи взагалі ніякі дозволи апеляційної інстанції на проведення оперативно-розшукових заходів не отримувалось.

Згідно спільного наказу Генеральної прокуратури України, МВС України, СБ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5 «Про затвердження Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні»

Метою Інструкції є врегулювання загальних процедур організації проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, що забезпечують додержання конституційних прав та законних інтересів учасників досудового розслідування, інших осіб, швидке, повне та неупереджене розслідування злочинів, захисту особи, суспільства і держави.

Завданням Інструкції є встановлення єдиного порядку організації проведення негласних слідчих (розшукових) дій слідчими та уповноваженими оперативними підрозділами правоохоронних органів, а також прокурорами, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Згідно положень зазначено Інструкції, після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.

Таке рішення оформлюється постановою прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що погоджується керівником прокуратури.

Для розсекречення конкретних матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії керівник органу прокуратури надсилає керівнику органу, де засекречено матеріальний носій інформації, клопотання, у якому зазначаються підстави для скасування грифа секретності, обліковий номер та назва матеріального носія інформації.

До клопотання долучаються матеріальні носії інформації, грифи секретності яких пропонується скасувати.

Після отримання клопотання про необхідність скасування грифів секретності матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідних документів керівником органу, де здійснювалося їх засекречування, створюється експертна комісія з питань таємниць (далі - експертна комісія), якій доручається підготовка рішень про скасування грифів секретності цих МНІ.

Рішення комісії оформляється актом скасування грифів секретності матеріальних носіїв секретної інформації, який затверджується керівником органу, в якому зазначається:

- назва матеріального носія інформації, документа або стислий зміст відомостей, що у ньому містяться, обліковий номер і дата реєстрації;

- гриф секретності, стаття, на підставі якої матеріальному носію секретної інформації надано гриф секретності;

- посада, прізвище та ініціали посадової особи, яка надала гриф секретності;

- місцезнаходження матеріального носія інформації (номер справи, том, розрахунок розсилки тощо);

- підстава для скасування грифа секретності;

- реквізит, який наданий матеріальному носію секретної інформації.

В органах прокуратури скасування грифів секретності матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій здійснюється в тій прокуратурі, де засекречено такий матеріальний носій інформації, у порядку, передбаченому цією Інструкцією.

МНІ мають бути розсекречені в максимально стислий строк, але не більше 10 діб з моменту отримання клопотання.

Після розсекречення зазначених МНІ щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймається рішення про їх зняття з обліку в РСО та долучення до матеріалів кримінального провадження у встановленому КПК України порядку.

Тем не менш, ці записи, які оглянуті судом, підтверджують пояснення підсудного щодо:

- зазначення ним під час зустрічей з ОСОБА_10 категоричної неможливості продажу підприємства поза волі власника, його обов`язковій особистій присутності та особистому підписанню угоди, не можливості зробити це «фізично»;

- умовляння Макаренка нотаріуса на укладання угоди без власника підприємства, зазначення, що «все имеет свою цену», відповідь Полянського, що «Он никогда не делает это без людей», умовляння Макаренка «Не, ну непонятно, что тяжело поставить подпись за второго человека, рискни, ничего страшного не будет», та відповідь Полянського, що «Я никогда так не делаю, это мое кредо, никогда не делать без человека»;

- відмови Полянського ставити печатку на договорі, умовляння на це ОСОБА_10 «для его спокойствия для поездки в Трускавец»;

- зазначення Полянським про беззаперечне знищення (списання) бланків договорів які залишались у нотаріуса, у разі не з`явлення ОСОБА_30 до нотконтори, не бажання їх втрати;

- зазначення ОСОБА_47 про суму в 5 750 гривень як обов`язковий платіж разом з митом (що міститься як епізод отримання неправомірної винагороди у обвинуваченні ОСОБА_12 );

- залишення всього пакету документів у ОСОБА_12 в сейфі до явки в нотконтору ОСОБА_18 та підписання угоди, віддача документів тільки після підпису продавця, «а покупець може і розписатися» (т.1 а.с. 180-195)

Що стосується стенограми перегляду відеозапису зустрічі дружини ОСОБА_12 з подружжям ОСОБА_18 , останні на протязі всього запису вмовляють передати їм гроші за підприємство, що продається, обурюються затримкою передачі грошей (т.1 а.с.188-191)

Ніде в записах не йдеться про те, що гроші отримані ОСОБА_12 від ОСОБА_10 за придбання підприємства, той залишить собі а не передасть власнику при підписанні тим угоди, хоча саме про такі наміри заявляв ОСОБА_12 при обшуку в нотконторі, у своїх первісних та подальших поясненнях, у тому числі у суді.

Оригінал нотаріальної угоди, з підписом ОСОБА_11 та печаткою нотаріуса, інші документи по укладенню угоди, видано ОСОБА_12 працівникам прокуратури та міліції під час обшуку, на руки ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 обвинуваченим не видавались.

Окрім цього, сама по собі нотаріальна угода не є продажем корпоративних прав, в реєстр придбаного майна не вноситься, так як договори відчуження корпоративних прав підлягають реєстрації у державного реєстратора, що без підпису продавця було б неможливо.

Зазначені обставини досудовим слідством також не досліджено, а в обвинуваченні ОСОБА_12 зазначено, що «нотаріальне посвідчення» фактично не укладеної угоди, начебто надало ОСОБА_11 та ОСОБА_10 змогу реєстрації права власності на підприємство, що є безглуздям.

Прямими нормами основного Закону України Конституцією України, встановлено, що всі сумніви, приводу доведеності вини обвинуваченого трактуються на його користь, що також знайшло своє відображення в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальної справи для додаткового розслідування»

Кримінально-процесуальним законодавством України передбачено, що доказами в кримінальній справі є різноманітні фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, інші обставини які мають значення для правильного вирішення справи.

Дійсно, відповідно до ст. 66 КПК України (1960), орган дізнання, слідчий, прокурор, суд в справах, які перебувають в їх провадженні, вправі викликати в порядку, встановленому цим Кодексом, будь-яких осіб як свідків і як потерпілих для допиту або як експертів для дачі висновків; вимагати від підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян пред`явлення предметів і документів, які можуть встановити необхідні в справі фактичні дані; вимагати проведення ревізій, вимагати від банків інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб у порядку та обсязі, встановлених Законом України "Про банки і банківську діяльність" Виконання цих вимог є обов`язковим для всіх громадян, підприємств, установ і організацій.

КПК України передбачено, що розгляд справ у судах здійснюється по принципу змагальності.

Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор, який повинен виявляти як докази які свідчать на винуватість обвинуваченого, так і ті, що його виправдовують. Доказами в кримінальній справі є різні фактичні дані, на ґрунті яких суд встановлює наявність чи відсутність громадсько-небезпечного діяння, винність особи, інші обставини які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, створив всі необхідні умови для виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків та застосування наданих ним прав, однак фактично склалась обстановка, коли на суд поклали обов`язок про виявлення, вилучення, надання самому ж собі, подальше оцінювання доказів винуватості чи невинуватості підсудного, хоча функція обвинувачення, захисту, розгляду справи, не може бути покладена на один і той же орган, в даному випадку на суд.

Поверхнево та однобічно досліджені на стадії досудового розслідування обставини, які покладені в основу обвинувачення ОСОБА_12 , свідчать про його неповноту та неправильність, про неправильно застосовані та безпідставно не використані норми КПК та КК України.

Так, фактично не з`ясовані суттєві обставини, що належать до предмету доказування у кримінальній справі, не вияснений розмір неправомірної вигоди, начебто отриманої ОСОБА_12 , всебічно не перевірені показання заявників, обвинуваченого, для чого потрібно проведення слідчих дій, вчинення інших процесуальних дій, у тому числі спрямованих на збирання нових доказів. Істотні порушення кримінально-процесуального закону допущені органом досудового слідства, перешкоджать суду об`єктивно, повно та всебічно розглянути справу й винести законний та обгрунтований вирок.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконних шляхом, а також на припущеннях. У разі скасування вироку як неправосудного держава відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Не вирішуючи наперед питання формулювання обвинувачення та його обсяг, його доведеність, кваліфікацію злочину, достовірність тих чи інших доказів чи переваги одних доказів перед іншими, суд вважає що винести в цій справі вирок не можливо. Об`єктивних даних та достовірних фактів, тобто таких доказів які можуть бути використані як беззаперечні докази вини ОСОБА_12 в отриманні нотаріусом неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду або в інтересах третьої особи, тобто за ч. 3 ст. 368-4 КК України, чи невинуватості у цьому, суду не надано, в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, суд вважає, що можливості отримання доказів на підтвердження вини або невинуватості ОСОБА_12 вичерпані не всі.

Встановлення істини по справі можливе шляхом насамперед отримання даних про ОРС відносно ОСОБА_12 , дозвіл на які дії надавався, ким, розсекречення інших важливих документів які мають доказове значення, повних даних про отримання грошей в фінвідділу та їх повернення.

Виконання слідчих дій спрямованих на встановлення мотивів написання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідних заяв про вимагання в них грошей, вирішення питання щодо «ліквідності» підприємства, тобто наявності в нього ліцензій, податкових свідоцтв, наявність обтяжень, його кредитоспроможність та фактичну вартість, тобто інтересу у придбанні підприємства для покупця, як це зазначає ОСОБА_10 , та як це відображено у обвинуваченні, з`ясування особи яка встановила та заявила вартість підприємства в 11 000 доларів США.

Виконання зазначених дій насамперед дозволило б органу досудового слідства визначитись зі змістом можливих обвинувачень ОСОБА_12 чи діяли заявники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в провокаційних цілях, чи діяли вони будучі дійсно обуреними діями останнього.

Якщо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діяли в інтересах викриття ОСОБА_12 , то з урахуванням пояснень підсудного, свідків по справі, даних про ведення відносно ОСОБА_12 ОРС, застосування спеціальної апаратури відео та аудіо спостереження, тобто про причетність до цього працівників поліції, у подальшому може виникнути питання порушення Конвенції про захист прав та визначальних свобод як джерела права, тобто порушення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду по правам людини» від 23.02.2006 року.

Практика Європейського суду по правам людини у справах «Тексейра де Кастро проти Португалії», «Кестас Раманаускас проти Литовської Республіки» свідчить про те, що всі докази отриманні внаслідок підбурювань з боку поліції, треба визнавати недопустимими. Громадським інтересом неможливо виправдовувати використання доказів, отриманих шляхом підбурювання зі сторони поліції. Якщо злочин у значній мірі скоєний внаслідок дій працівників міліції, які визначеною мірою спровокували кримінально карану діяльність, а за інших обставин її могло б не бути, така ситуація безперечно впливає на об`єктивність розгляду справи у суді, є порушенням п.1 ст. 6 Конвенції.

Визначившись з зазначеним, додатково повинні бути допитані заявники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відносно останніх необхідно вирішити відповідні процесуальні питання, у тому числі і у штучному створенні доказів для обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину.

З урахуванням того, що гроші передані ОСОБА_48 отриманні в УФСБО УНВП в Дніпропетровській області, вирішити процесуальні питання щодо працівника міліції який складаючи протокол огляду грошових коштів зазначив, що вони є особистими грошовими коштами ОСОБА_10 , хоча він не міг не знати, що ці гроші видані фінвідділом міліції (т.1 а.с. 14) На думку суду, зазначена перевірка повинна бути проведена щодо всіх посадових осіб причетних до складання відповідних процесуальних документів.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , Відерської необхідно перевірити отримання ОСОБА_12 , Відерською чи іншою особою офіціальних документів по ПП «Промислове будівництво» під час відновлення документів цього підприємства, готування до купівлі-продажу, встановивши можливо сплачену суму за їх термінове виготовлення і надходження. Встановити, яку саме суму за свої послуги з цього приводу отримала Відерська, у тому числі і як фізична-особа підприємець, яка допомагає у їх отриманні, складанні.

Провести належну перевірку по факту сплати ОСОБА_10 10 500 гривень ПП «Крутько» за комп`ютери, встановити отримувача матеріальних цінностей, провести з ним відповідні слідчі дії, та вирішити це питання згідно КПК України.

Провести слідчі дії по встановленню можливої сплати ОСОБА_12 чи іншою особою державного мита за нотаріальні дії з реєстрації ПП «Промислове будівництво», встановити його суму.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України по справі конституційного звернення СБУ відносно офіційного тлумачення ч.3 ст. 62 Конституції України, з`ясувати законність здійснення аудіо та відеозаписів під час зустрічей ОСОБА_12 з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 з ОСОБА_18 , прийняти відповідні процесуальні рішення.

Перевірити та вирішити процесуальні питання щодо осіб, які можливо займались організацією та підбурюванням до вчинення дій, в яких обвинувачується ОСОБА_12 .

Для з`ясування можливо встановлених протиріч, провести з відповідними особами одночасні допити, провести інші слідчі та оперативно-розшукові дії, необхідність в проведенні яких може виникнути під час проведення додаткового досудового розслідування.

Виявлені порушення та недоліки не можуть бути виправлені в ході судового слідства ніякими дорученнями, потребують повноцінного досудового слідства.

На глибоке переконання суду, всі перелічені дії суд не може виконувати сам, тобто фактично провести нове повне досудове розслідування, при цьому зустрічаючи супротив поліції та прокуратури, фактично повністю їх підміняючи, а потім ще дослідити отримані докази, оцінити їх в нарадчій кімнаті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України (1960), суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ст. 368-4 ч.4 КК України, направити прокурору Дніпропетровської області для організації додаткового досудового слідства.

Запобіжний захід у вигляді застави, обраний відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Постанова суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня винесення.

Суддя ОСОБА_1