Справа № 589/207/17
Провадження № 1-кп/589/32/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження № 0000074 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Масиків, Шосткинського р-ну Сумської області, громадянки України, з загальною середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинувачена у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2017 року близько 13.00 год ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, викрала гроші в сумі 400 грн, що належить ОСОБА_5 , чим спричинила останній матеріальний збиток на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд.
Обвинувачена у судовому засіданні пояснила, що їй зрозуміла суть обвинувачення та свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених фактичних обставин вона визнає повністю. Зазначила, що в 2017 році перебувала за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 разом з її малолітньою дитиною, якій на той час було 3 роки, та із сумки потерпілої викрала 400 грн. Пояснюючи свої дії, зазначила, що потерпіла була винна їй кошти та борг не віддала. Зазначила, що в подальшому поверне викрадену суму грошей, визнала позов частково в частині матеріальної шкоди та зазначила, що не визнає в частині моральної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою обвинуваченої та прокурора судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченій суд бере до уваги тяжкість злочину, який вчинила обвинувачена, розмір шкоди, завданої в результаті вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, незаміжня, позбавлена батьківських прав щодо 4 дітей, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.
Такий розмір покарання суд вважає справедливим та співмірним вчиненому злочину та особі винної.
Також під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 3000 грн. Мотивуючи свої вимоги, зазначила, що в результаті вчинення злочину їй було завдано матеріальної шкоди на суму 400 грн. Крім того, вона отримала моральні страждання, оскільки її дочка хворіє та на вказані кошти вона планувала придбати їй ліки.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, то суд враховує положення ст. 1166 ЦК України та те, що обвинувачена визнала позов в цій частині, тому вважає необхідним його задовольнити.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить і з того, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд вважає, що вчинення злочину щодо потерпілої призвело до моральних страждань останньої, в зв`язку з наявністю переживань з приводу вчиненого по відношенню до неї злочину, що порушило нормальний життєвий ритм, тобто потерпілій заподіяно моральну шкоду, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.
Разом з тим суд не погоджується з розміром вимог про стягнення маральної шкоди, який заявлено потерпілою, а саме 1600 грн. З огляду на матеріли справи, розмір завданої шкоди, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої 100 грн моральної шкоди. Посилання позивача на те, що її донька хворіє та вона планувала за викрадені кошти придбати ліки суд вважає такими, що не підтверджують факт завдання моральної шкоди внаслідок вчинення вказаного злочину.
На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.
Задовольнити цивільний позов частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 400 грн та 100 грн моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1