Справа № 675/2337/18
Провадження № 1-кп/675/21/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000278 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрин Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
06 серпня 2018 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 вАДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого спричинив легке тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому не визнав та суду показав, що 06 серпня 2018 року він разом із своїм сином ОСОБА_7 приїхав до господарства, у якому приватний підприємець ОСОБА_8 здійснює діяльність з продажу будівельних матеріалів. Там він помітив ОСОБА_5 , з яким перебував у неприязних стосунках.
ОСОБА_6 вказав, що в ході спілкування з ОСОБА_5 останній образив його, тому він взяв лівою рукою за підборіддя потерпілого, а той у відповідь наніс йому удар рукою в обличчя та побіг до складського приміщення, розташованого на території зазначеного господарства. Обвинувачений пішов за потерпілим та почав шарпати за двері, що зачиняли вхід до зазначеного складського приміщення. Надалі, ОСОБА_5 відкрив двері та намагався вибігти з будівлі. У цей момент ОСОБА_6 вдарив його плоскою поверхнею дверей.
Обвинувачений ствердив, що хворіє на остеоартроз у зв`язку з перенесеною травмою кисті правої руки, а тому не міг завдати потерпілому удар цією рукою.
Не заперечуючи щодо наявності непорозумінь між ним та ОСОБА_5 з приводу розрахунків за виготовлені бетонні кільця для колодязя, ОСОБА_9 вказав, що вдарив дверима потерпілого з метою захисту, оскільки останній, вибігаючи зі складського приміщення, мав намір вдарити його головою.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

З показів потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що він працює у приватного підприємця ОСОБА_8 , у зв`язку з цим 06 серпня 2018 року у передобідню пору ОСОБА_5 перебував на території господарства останнього, куди на автомобілі приїхав ОСОБА_6 разом із своїм сином ОСОБА_10 та ще одним незнайомим йому чоловіком. Між потерпілим та обвинуваченим виникла суперечка з приводу розрахунків за виготовлені бетонні кільця для колодязя. Оскільки ОСОБА_6 у ході штовханини намагався ухопити потерпілого руками та нанести тілесні ушкодження, ОСОБА_5 втік від нього та заховався у складське приміщення. Деякий час обвинувачений шарпав за двері вказаної будівлі, однак не зміг їх відкрити. Надалі, коли ОСОБА_5 вийшов зі складського приміщення, ОСОБА_6 знову підбіг до нього та наніс один удар правою рукою у ліве око. Після цього ОСОБА_5 з метою уникнення подальшого нанесення тілесних ушкоджень вибіг із території вищевказаного господарства.
Свідок ОСОБА_11 суду підтвердив, що раніше працював у приватного підприємця ОСОБА_8 06 серпня 2018 року до господарства останнього приїхав ОСОБА_6 , який спілкувався із ОСОБА_5 . Коли свідок проходив поруч із потерпілим та обвинуваченим, то почув ззаду глухий удар. Повернувшись, побачив, що потерпілий втікає від ОСОБА_6 . Надалі, ОСОБА_5 заховався у складському приміщенні. Пізніше, коли останній вийшов із вказаної будівлі, між обвинуваченим та потерпілим знову розпочалася суперечка, в ході якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 удар правою рукою у ліве око, після чого потерпілий пішов з території вказаного господарства.
Аналогічні покази щодо конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також механізму нанесення обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження у вигляді синця під лівим оком підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які працюють у приватного підприємця ОСОБА_8 та були очевидцями зазначених подій. Свідок ОСОБА_12 також ствердив, що жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 після суперечки з ОСОБА_5 він не помітив.
Вищевказані покази потерпілий ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_13 підтвердили під час проведення за їх участю слідчих експериментів від 21 та 27 серпня 2018 року із застосуванням відеозаписів (а.с. 92-103), під час яких кожен із них окремо вказали на обставини, за яких потерпілому було нанесено тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що займається підприємницькою діяльністю з продажу будівельних матеріалів. У літню пору 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 , який у нього працює, та обвинуваченим ОСОБА_6 дійсно виникла суперечка, однак учасником бійки свідок не був. ОСОБА_8 вказав, що помітив у потерпілого почервоніння на щоці під оком, натомість жодних видимих тілесних ушкоджень у обвинуваченого він не бачив. Після вказаних подій ОСОБА_5 був відсутній на роботі близько семи днів, оскільки скаржився на те, що не бачить на одне око.
Показання потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 щодо спричинення потерпілому тілесного ушкодження обвинуваченим, механізму його заподіяння, часу настання, повністю підтверджуються даними висновку судово-медичного експерта № 362 від 09 серпня 2018 року (а.с. 83), згідно якого у ОСОБА_5 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, яке утворилось від травмуючої дії тупого твердого предмета, могло виникнути в строк та при обставинах, на які вказує обстежуваний, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Для виникнення даного тілесного ушкодження достатньо однієї травмуючої дії.
Крім того, лікар судово-медичний експерт ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердив, що механізм та локалізація тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_5 , виключають можливість його виникнення від удару дверима. Вказав, що у випадку нанесення удару за допомогою переважаючої плоскої поверхні дверей виникають тілесні ушкодження у вигляді синця більш великих розмірів, який охоплює більшу частину ділянки обличчя (виличну кістку, лобну ділянку, ніс, підборіддя). Завдання ж удару предметом продовжуваної форми з двома ребрами спричиняє пошкодження шкіри у виді саден та подряпин. Натомість, у даному випадку таких тілесних ушкоджень у потерпілого не виявлено.
Експерт ОСОБА_14 також зазначив суду, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 захворювання «остеоартроз» у зв`язку з травмою правої руки жодним чином не виключає можливість завдання ним цією рукою удару та нанесення потерпілому ОСОБА_5 таким способом виявленого при обстеженні тілесного ушкодження.
Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 є детальними та послідовними, повністю узгоджуються між собою, а також з іншими об`єктивними доказами, зокрема, даними висновків судово-медичного експерта, даними протоколів проведення слідчих експериментів. Підстав сумніватись в таких показаннях потерпілого та свідків у суду немає.
У судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_7 , який є сином обвинуваченого, підтвердив наявність суперечки між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 на території господарства приватного підприємця ОСОБА_8 влітку 2018 року. Останній зазначив, що коли потерпілий вийшов зі складського приміщення та між ним і ОСОБА_6 продовжилася штовханина, він перебував на даху будівлі, розташованої на території вказаного господарства, а тому не бачив, коли у потерпілого виник синець під оком.
Відтак, покази вказаного свідка жодним чином не спростовують встановлених судом обставин справи, оскільки ОСОБА_7 не був очевидцем усіх подій, а тому не зміг ні заперечити, ні підтвердити факт нанесення його батьком потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_15 , надаючи показання суду, вказав, що був очевидцем суперечки між обвинуваченим та ОСОБА_5 , та категорично заперечив факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілому на території господарства приватного підприємця ОСОБА_8 .
Суд враховує, що ОСОБА_15 перебуває у дружніх стосунках із сином обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому вказаний свідок може бути зацікавленим у вирішенні справи на користь останнього.
Крім того, покази вищевказаного свідка спростовуються іншими належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , які підтвердили факт та обставини нанесення тілесного ушкодження потерпілому обвинуваченим ОСОБА_6 , даними протоколів слідчих експериментів із відеозаписами за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , висновком судово-медичного експерта № 362 від 09 серпня 2018 року та показаннями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_14 .
Оскільки показання вказаних осіб є послідовними та узгоджуються між собою, суд вважає їх достовірними.
У той же час покази свідка ОСОБА_15 стосовно заперечення факту нанесення тілесного ушкодження потерпілому обвинуваченим суперечать фактичним обставинам справи, а тому не враховуються судом.
Посилання обвинуваченого на те, що він вдарив потерпілого дверима, оцінюються судом критично. Такі твердження ОСОБА_6 повністю спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , а також показами експерта ОСОБА_14 , який заперечив можливість виникнення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень від удару дверима та вказав на те, що наявне у обвинуваченого захворювання не виключає можливість завдання удару правою рукою в обличчя потерпілого та спричинення останньому в такий спосіб синця навколо лівого ока.
Доводи ОСОБА_6 щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень з метою захисту від неправомірних дій потерпілого є необґрунтованими та нічим не підтвердженими, а також спростованими дослідженими судом та наведеними вище належними та допустимими доказами по справі. Більше того, сам ОСОБА_6 , виклавши власну версію подій, яка не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, не заперечував свого неприязного відношення до потерпілого, суперечки між ними у день вчинення кримінального правопорушення, того, що коли потерпілий закрився у складському приміщенні, він шарпав за двері та намагався зайти до вказаної будівлі, щоб помститися останньому.
Тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесне ушкодження саме на ґрунті особистих неприязних відносин, а не з метою захисту від протиправних дій потерпілого, оскільки така версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи судом.
Також не підтверджено належними та допустимими доказами твердження обвинуваченого стосовно завдання йому тілесних ушкоджень потерпілим. Згідно з даними повідомлення Ізяславської центральної районної лікарні від 28 серпня 2018 року № 951 (а.с. 89) ОСОБА_6 в період з 06 по 28 серпня 2018 року за стаціонарною медичною допомогою до зазначеної лікувальної установи не звертався. Сам обвинувачений визнав той факт, що не звертався за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я та не повідомляв правоохоронні органи про вчинення щодо нього протиправних дій потерпілим.
Покази ж свідків сі сторони захисту ОСОБА_7 та ОСОБА_15 щодо нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень потерпілим судом не беруться до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними медичними документами та/або висновками судово-медичних експертиз та, навпаки, спростовані послідовними показами потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , які заперечили факт наявності у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень після суперечки з потерпілим.
Невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні суд розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні умисного легкого тілесного ушкодження доведена повністю і його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ст. 125 ч. 1 КК України.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Обставин, що відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, хоча неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та не розкаявся у скоєному, водночас за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Окрім того, згідно з досудовою доповіддю відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , останній має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
На підставі викладеного, суд знаходить, що ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Потерпілим ОСОБА_5 подано до суду цивільний позов про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 10 000 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд, беручи до уваги обставини даної справи, характер правопорушення, обсяг та глибину фізичних й душевних страждань потерпілого, приниження його честі та гідності, істотність вимушених змін у його повсякденному житті, те, що обвинувачений ОСОБА_6 не вживав жодних заходів до відшкодування шкоди, ураховуючи майновий стан обвинуваченого, який є пенсіонером, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 4000 грн.,яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілому завданих йому моральних страждань від злочину.
Така грошова сума, на думку суду, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілого, так і щодо обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу у розмірі сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , 4000 (чотири тисячі) грн. моральної шкоди.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1