ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2019 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засідання направлений з Військової прокуратури Харківського гарнізону обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 29 грудня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодружений, раніше не судимий, призваний 16 травня 2016 року на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини польова-пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), електрик ремонтної майстерні електроспецобладнання ремонтоного взводу ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння, у військовому званні "солдат", який зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) на посаді електрика ремонтної майстерні електроспецобладнання ремонтного взводу ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння, у військовому званні "солдат", діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та відповідних дозволів командирів (начальників), 28 грудня 2016 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та посадові обов`язки не виконував, а час, що з`явився, використовував на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби та незаконно перебував поза межами військової частини до 29 листопада 2018 року.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердивши обставини вчинення злочину, викладені вище у даному вироку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує зач. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (кірм строкової служби).

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують, покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлені.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, військовослужбовець, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку наркологічному та психіатрічному диспансері не перебуває.

Суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком, та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, підстав для продовження застосування якого, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за даним вироком покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Апеляційна скарга на вирок подається до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1