КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/300/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст. 389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження № 0010185 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 рокущодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.03.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно вироку, ОСОБА_7 03.03.2016 року був засуджений Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням, іспитовим строком на один рік. Після цього ОСОБА_7 з 11.04.2016 року перебуває на обліку Святошинського РС Київського міського відділу з питань пробації у частині виконання додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.

13.05.2016 року ОСОБА_7 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, та останній був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 389 КК України.

Не дивлячись на це, ОСОБА_7 20.02.2017 року о 00 годин 10 хвилин, керував автомобілем марки «Форд Таурас» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Володимира Покотила, 5 в м. Києві, без посвідчення водія в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункти правил 2.9 (а) дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. В подальшому відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десять тисяч двісті гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім цього на нього накладено за порушення п. 2.1 (а) ПДР України, стягнення за ч. 2 ст. 126 КпАП України, у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот десять гривень.

Однак ОСОБА_7 , належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв адміністративне правопорушення, а саме: 17.06.2017 року, о 01 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «Форд Таурас» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Жолудева, 3 в м. Києві, без посвідчення водія в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункти правил 2.9 (а) дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцять тисяч чотириста гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, та пункту 2.1 (а) ПДР України, за що накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КпАП України, у вигляді штрафу п`ятсот десять гривень.

ОСОБА_7 належних висновків не зробив, штраф за порушення ПДР у частині адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП, не сплатив.

Таким чином дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 389 КК України, як ухилення від покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, будучи засудженою особою до цього виду додаткового покарання.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч. 1 ст. 389 КК України покарання у виді обмеження волі на 1 рік, та на підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та вини обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Апелянт зазначає, що всупереч вимогам ст. 71 КК України судом не призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, внаслідок чого не приєднано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року.
Також апелянт зазначає, що без визначення остаточного покарання за сукупністю вироків, за відсутністю умов та підстав, судом необґрунтовано застосовано ст. 75 КК України, оскільки в достатній мірі не враховано те, що ОСОБА_7 неодноразово керував транспортним засобом без посвідчення водія та вчиняв адміністративні правопорушення, за які на останнього накладено адміністративні стягнення. Рішення в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням у вироку суду належним чином не мотивовано.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргупершого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Так, за нормами ст.370 КПК Українивстановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Тільки таке рішення, що відповідає всім вимогам закону, здатне забезпечити досягнення завдань правосуддя та захистити права і законні інтереси усіх учасників процесу.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що вирок суду, щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам законності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, яке останнім вчинено в період відбуття покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року. Про те, судом першої інстанції не з`ясовувалося те, чи він відбув чи не відбув покарання за зазначеним вироком.
Також судом першої інстанції не з`ясовано та залишилось поза увагою суду, те що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2017 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Про те, суд першої інстанції не перевірив, чи дані постанови не були оскарженні в апеляційному порядку, та чи вони набрали законної сили, оскільки останні відсутні в матеріалах справі до постановлення оскаржуваного вироку.
Копії постанов Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2017 та від 03.07.2017 року, наданих прокурором під час апеляційного розгляду, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони хоча завіренні, про те, не містять відмітки про набрання ними законної сили.
Не з`ясувавши даних обставин справи, суд першої інстанції перейшов до судового розгляду та розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України, що є неприпустимим, оскільки дані обставини, як вбачається з матеріалів провадження судом першої інстанції не перевірено жодним чином.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до того, що судом під час постановлення вироку щодо ОСОБА_7 не було належним чином дотримано вимог кримінального процесуального закону.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
А тому доводи викладені в апеляційній скарзі першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 , підлягають ретельному дослідженню та відповідному аналізу судом першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,- скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4