Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1993/18
Провадження № 1-кп/376/14/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 11.08.2018 по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Бориспіль Київської області; громадянин України; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ; з професійно-технічною освітою; не працюючого; не одруженого; згідно зі ст. 89 раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

встановив:

Судом встановлено, що 29 липня 2018 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебував біля сільського клубу за адресою: Київська обл., Сквирський р-н, с. Пищики, вул. Миру, де спілкувався з потерпілим ОСОБА_4 . Під час спілкування потерпілий ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 наглянути за його велосипедом марки «Україна» сіро-синього кольору, на що останній погодився. У подальшому, ОСОБА_4 залишив ОСОБА_5 для зберігання вищевказаний велосипед та пішов по своїм справам.
Надалі, у ОСОБА_5 , виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, а саме на викрадення велосипеда, який належить потерпілому ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву та з метою незаконного збагачення, умисно, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами та власником велосипеду, та вважаючи свої дії таємними, шляхом вільного доступу, викрав вищевказаний велосипед марки «Україна» темно -синього кольору, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 1000 (одна тисяча) гривень.
Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку вищевказану суму.
Дії ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування 20 серпня 2018 року укладено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469, 471 КПК України.
Відповідно до цієї угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість за ч. 1 ст. 185 КК України. Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, права та обов`язки сторін угоди.
Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому та потерпілому їх права, наслідки укладення угоди, наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення.
Суд роз`яснив, що відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьоюстатті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Згідно з ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:
1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;
3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, тобто відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.
Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував в обвинувачених, чи цілком вони розуміють:
1) що вони мають право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив, що угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства. При цьому, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам законодавства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди було добровільним, сторони примирилися. Відсутні підстави вважати, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є неможливим.
Потерпілому роз`яснено, що згідно з ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення вона має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Обвинуваченому та потерпілому суд роз`яснив, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом і відповідно до ст. 389-1 КК України умисне невиконання засудженим угоди про примирення карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України суд роз`яснив потерпілому, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Прокурор в судовому засіданні вважав, за необхідне затвердити дану угоду, оскільки вона відповідає інтересам суспільства та не порушує права третіх осіб.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення від 20.08.2018 року та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, просив застосувати узгоджений вид та міру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ велосипед марки «Україна» темно-синього кольору залишити потерпілому ОСОБА_4 .
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення укладену 20 серпня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженню № 0000416 від 11 серпня 2018 року.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1