Справа № 344/7079/17
Провадження № 1-кп/344/113/19
У Х В А Л А

12 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглядаючи під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Івано-Франківському міському суді є кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У зв`язку з тим, що із складу суду вибула суддя ОСОБА_6 , у якої закінчився строк повноважень судді, що унеможливлювало її подальшу участь у розгляді провадження, її в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, замінено суддею ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 319 КПК України суд постановив ухвалу про розгляд даного кримінального провадження з початку, зокрема за клопотанням сторони захисту - зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор вважав за доцільне призначити судовий розгляд у даному провадженні у відкритому судовому засіданні, подав клопотання в порядку ст. 315 КПК України про виклик свідків, а заходи забезпечення просив продовжити.

Захисник подала письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки такий не містить належним чином сформульованого обвинувачення, зокрема в ньому не зазначено мотиви та мету вчинення даного злочину, форму вини ОСОБА_4 та об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вивчивши обвинувальний акт та заслухавши думку учасників кримінального провадження суд вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім іншого, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, тощо.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

В ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено кримінальну відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Зловживання впливом у даному випадку є діяння, яке становить об`єктивну сторону зазначеного вище злочину, а відтак обов`язковому встановленню підлягають обставини його вчинення, тобто часу, місця, способу тощо. Подію ж злочину в цій частині в обвинувальному акті не встановлено, місце і спосіб його вчинення не викладено.

Так, в обвинувальному акті взагалі не визначено час та місце, де ОСОБА_4 вчинив вплив на начальника Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_7 , не зазначено та не встановлено в який спосіб ним здійснено такий незаконний вплив, який в свою чергу може бути вчинений шляхом умовляння, прохання, переконання, надання обіцянки чи будь-яких інших дій.

Отже обвинувачення в цій частині є неконкретним і ґрунтується на припущеннях.

За таких обставин, аналізуючи обвинувальний акт, суд вважає, що наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повного розуміння щодо кожного з елементів складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що в свою чергу не дає можливості поєднати фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, як про це зазначено в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року в справі № 5-328кс16.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний вбачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

В цьому зв`язку важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають бути викладені чітко і конкретно. При цьому межі судового розгляду визначаються виключно межами висунутого звинувачення відповідно до обвинувального акту і вийти за ці межі з обвинувальним ухилом суд не вправі (ч. 3 ст. 26, ст. 337 КПК України).

Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист та права на справедливий судовий розгляд, що є недопустимим.

Крім цього, згідно з вимогами КПК України підготовче судове засідання - це єдина стадія судового провадження, на якому суд може домогтися виправлення виявлених недоліків та уникнути постановлення незаконного вироку, повернувши обвинувальний акт прокурору, з огляду на засади змагальності, законності та диспозитивності кримінального провадження, безперервності судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

Керуючись ст.ст. 314, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - повернути прокурору, який його затвердив, для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1