Номер провадження:1-кп/521/734/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року колегія суддів Малиновського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003666 від 24.04.2013 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинувачуваної у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 358. ч.2, ч.4 ст. 190 КК України,

питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції з СІЗО)

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду на розгляді колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинувачуваної у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 358. ч.2, ч.4 ст. 190 КК України.

21 січня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не було завершено.

Судом відповідно до вимог ст.331 КПК України на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки строк перебування її під вартою закінчується.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, враховані при обрані їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник, заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та просили змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, обґрунтовуючи відсутністю ризиків, на які вказував прокурор.
Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, колегія судів приймає до уваги те що вона обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч. 3 ст. 358. ч.2, ч.4 ст. 190 КК України, які є злочинами середньої тяжкості та особливо тяжким злочином відповідно, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вони поєднані зі спричиненням матеріальної шкоди 150 особам, що визнані потерпілими. Матеріальна шкода є суттєвою для потерпілих, про що свідчить заявлення більшістю з потерпілих цивільних позовів. Встановлений стороною обвинувачення розмір матеріальних збитків від кримінальних правопорушень становить 3 473 896,17 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є мешканкою Харківської області, до затримання проживала за адресою, відмінною від місця реєстрації. Існує ризик, що тяжкість покарання, яка може загрожувати обвинуваченій у разі визнання її винною, може спонукати її до переховування від суду. Крім того, у справі не допитані потерпілі та свідки, тому не виключена можливість впливу обвинуваченої на цих осіб з метою надання бажаних показів. Також, вбачається існування ризику спроби вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, оскільки, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, до затримання вона не працювала і не мала підтвердженого законного джерела заробітку.
Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Суд враховує наявні у матеріалах справи відомості про виявлені під час перебування у слідчому ізоляторі ОСОБА_5 хронічні хвороби, які потребують відповідного лікування. Разом з тим враховує, що обвинувачена отримувала необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до неї запобіжного заходу.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченої, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченою.
Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виправдовують продовження дії застосованого запобіжного заходу щодо неї.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 на підставі ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів приходить до висновку, що тривале тримання під вартою зазначеного обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v. Switzerland judgement» of 26 January 1993, Series A no.254-A, p.15, §30).

Разом з цим, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, не встановлено.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченій під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 392 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк дії обраного обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 травня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3