Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/515/18-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 15.08.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця с.Радовель Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, на утриманні має одну неповнолітню дитину 2015 року народження, не працюючого, інваліда ІІ-ї групи загального захворювання, не депутата, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

06.08.2018 року, об 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , проходячи повз територію домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , де побачив брухт чорного металу (металобрухт), який вирішив викрасти. Проте усвідомлюючи та розуміючи громіздкість і значну кількість металобрухту, злочин визначився вчинити шляхом вчинення двох тотожніх діянь. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в цей же день та час, з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, підійшовши до металобрухту, і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, за допомогою власної фізичної сили взяв два листи жесті та металеву рельсу, таким чином таємно викрав вказане майно, яке здав до пункту прийому металобрухту ТОВ «Металпром», що розташоване в м.Олевськ по вул.Київська, 57 Житомирської області, за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби.

07.08.2018 року, об 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , повернувся до території домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, із корисливих мотивів, підійшовши до металобрухту, і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, взявши металеву тачку до якої завантаживши металобрухт, таким чином таємно викрав вказане майно, яке здав до пункту прийому металобрухту ТОВ «Металпром», що розташоване в м.Олевськ по вул.Київська, 57 Житомирської області, за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_3 , у період з 06.08.2018 по 07.08.2018 року, своїми умисними діями, що охоплювалися єдиним корисливим умислом, викрав у потерпілої її майно металобрухт, загальною вагою 159 кілограмів, заподіявши при цьом ОСОБА_5 , матеріальних збитків на суму 715.50 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення винними себе у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання підтвердивши те, що дійсно він у період з 06.08.2018 по 07.08.2018 року, своїми умисними діями, що охоплювалися єдиним корисливим умислом, викрав із території домоволодіння потерпілої, яке розташоване в АДРЕСА_3 , і належить ОСОБА_5 , майно останньої металобрухт, загальною вагою 159 кілограмів. З вагою та вартістю викраденого металобрухту погоджується. Згоден на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Потерпіла ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , за ч.1 ст.185 КК України у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, (а.с.12). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , на підставі її заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинене проти власності, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він в силу ст.89 КК України є несудимою особою, вчинив злочин проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є середньої тяжкості, позитивну характеристику по місцю проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2015 року народження, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, надання показів у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, де показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи, що наведені вище, відсутністю претензій потерпілої сторони у зв`язку із поверненням викраденого, відсутність обтяжуючих обставин, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як обвинувачений не є суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, думки процесуального прокурора щодо застосування до ОСОБА_3 , виду кримінального покарання, і у зв`язку з чим, суд, приходить до висновку про можливість обрання до ОСОБА_3 , покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства та в межах санкції частини статті, за якою обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.42, 55, 95, 100, 314-318, 325, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 53, 65-67, ч.1 ст.185 КК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , ( АДРЕСА_4 ), (розписка від 17.08.2018 року), а саме: брухт чорного металу (металобрухт), загальною вагою 159 кілограми вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000348 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/515/18-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1