Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/2216/19
Провадження № 1-кс/523/804/19
У Х В А Л А

про скасування арешту на майно

13.02.2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , а також власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду клопотання про скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в:

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000078 від 11 грудня 2018 року за ознаками ч.3 ст.190 КК України, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 та накладено арешт на належне ОСОБА_3 житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд клопотання було проведено у відсутність власника арештованого майна.

11 лютого 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування даного арешту - у зв`язку необґрунтованим застосуванням даного заходу.

Слідчий суддя розглянув клопотання на підставі наявних в ньому матеріалів, а також матеріалів справи №523/435/19, провадження №1-кс/523/271/19 (далі справи про накладення арешту), оскільки ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення потреби в подальшому застосуванні даного заходу залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

Прокурор, будучи належним чином сповіщеним про час і місце судового розгляду, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Оскільки неявка прокурора не перешкоджає судовому розгляду, то слідчий суддя розглянув клопотання власника майна у відсутність особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши думку власника майна - в його підтримку, слідчий суддя вважає необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Як вбачається з долучених до справи про накладення арешту копій окремих матеріалів кримінального провадження №0000078 від 11 грудня 2018 року за ознаками ч.3 ст.190 КК України, підставою для накладення 15 січня 2019 року арешту на вищезазначене житло була необхідність збереження предмету злочину, що належало ОСОБА_5 .

Разом з тим, як вбачається з копії представленої теперішнім власником житла нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 31 січня 2019 року ОСОБА_3 придбав зазначене житло у іншої особи ОСОБА_6 .

При цьому будь-яких доказів про те, що ОСОБА_3 був недобросовісним набувачем, матеріали справи про накладення арешту не містять.

Прокурором також не було надано будь-яких доказів про причетність ОСОБА_3 до злочинної діяльності, пов`язаної із можливим шахрайським заволодінням цим майном. Більш того, в даному кримінальному провадженні взагалі відсутні відомості про пред`явлення підозри будь-якій особі.

Враховуючи викладене, слід визнати, що арешт на майно ОСОБА_3 був накладений необґрунтовано, а тому він підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167,170-174 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_7 - задовольнити.

Арешт, накладений в кримінальному провадженні №0000078 від 11 грудня 2018 року за ознаками ч.3 ст.190 КК України, на належне ОСОБА_3 житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Копію ухвали направити керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 та власнику майна.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1