КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №7558/3591/15-кГоловуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/72/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000993, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Подільського районного суду міста Києва від 02.02.2010 за ч.2 ст.185 КК на 2 роки позбавлення волі; на підставі ст.75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців,
- вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 26.11.2010 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки і 2 місяці позбавлення волі; ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2014 звільнений від відбуття покарання на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.185 КК України.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний невинуватим та виправданий за висунутим обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що він 11.02.2015 о 20:50 год., перебуваючи біля будинку №21 по вул. Вишгородській в місті Києві, побачив автомобіль «Мерседес Віто», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 відчинив двері вказаного автомобіля, проник до салону та викрав звідти автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45x39 мм, який відноситься до військової вогнепальної зброї, а також Bluetooth-гарнітуру торгової марки «jabra ТАLК», вартістю 594 грн., яка належить ОСОБА_10 . Заховавши викрадений автомат АКС-74 під куртку, в яку був одягнений, ОСОБА_7 незаконно переніс його до будинку АДРЕСА_2 і заховав у невстановленому місці. Цього ж дня о 23 год. ОСОБА_7 забрав вказаний автомат з невстановленого місця та переховав його у напівпідвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , біля якого невдовзі був затриманий працівниками міліції.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом при розгляді даного провадження.
Вважає необґрунтованим висновок суду про недопустимість як доказів даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Зазначає, що під час проведення впізнання дані особи чітко вказали на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила викрадення з автомобіля предмету, схожого на автомат, про що засвідчили у відповідних протоколах, проте змінили свої показання під час допиту в суді. На спростування їх свідчень прокурором заявлялося клопотання про допит в суді працівників поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які проводили впізнання, в задоволенні якого судом було безпідставно відмовлено.
За доводами прокурора, судом також необґрунтовано визнано недопустимим доказом висновок дактилоскопічної експертизи від 26 лютого 2015 року з тих підстав, що дактилоскопічна картка надавалась на дослідження в не запакованому вигляді. Просить врахувати, що дактилоскопіювання ОСОБА_7 відбувалося у присутності понятих та засвідчене їх підписами, а тому відсутні підстави ставити під сумнів достовірність отриманих даних. Процесуальний закон також не передбачає обов`язкового опечатування дактилоскопічної карти.
Вважає необґрунтованим висновок суду про невідповідність вимогам КПК протоколу огляду місця події від 11.02.2015 року, в ході якого на дверях автомобіля, з якого було викрадено автомат та гарнітуру, були виявлені сліди папілярних узорів, належних обвинуваченому. Не відповідає обставинам справи та нічим не підтверджується висновки суду про неналежність даного доказу з тих підстав, що до дверей автомобіля потерпілого могли торкатися безліч людей, однак з невідомих причин було відшукано лише сліди пальців рук ОСОБА_7 . За доводами прокурора, досудовим розслідуванням не було встановлено, що до дверей автомобіля торкався ще хтось після вчинення злочину, а з трьох знайдених слідів два належать обвинуваченому.
Посилання суду на показання свідків про те, що потерпілий після виявлення злочину не згадував про викрадену в нього гарнітуру, не може ставити під сумнів правдивість його показань, оскільки потерпілий під час допиту вказував, що гарнітура порівняно зі зниклим автоматом не становить для нього великої цінності, також він не звернув на це увагу, оскільки його в першу чергу хвилювало викрадення автомата.
За доводами апелянта, суд невірно поставив під сумнів факт присутності свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 під час огляду місця події, пославшись на неможливість встановити їх місцезнаходження в місті Києві. При цьому суд не врахував, що на стадії досудового розслідування дані свідки повідомляли, що вказана ними адреса в Києві є тимчасовим місцем проживання. Крім цього, присутність понятих при огляді місця події не є обов`язковою. З огляду на це, висновок суду про неналежність та недопустимість як доказу даних протоколу огляду є необґрунтованим.
Не ґрунтується на вимогах закону і рішенням суду про недопустимість як доказу даних протоколу огляду місця події від 11.02.2015, відповідно до якого біля будинку №23 по вул. Вишгородській було виявлено ОСОБА_7 , в кишені якого знаходилась блютуз-гарнітура, а неподалік викрадений автомат АК-74.
Необґрунтованим вважає висновок суду про недоведеність будь-якими документами належності гарнітури потерпілому ОСОБА_10 , оскільки незважаючи на відсутність відповідних правовстановлюючих документів, це підтверджується показаннями самого потерпілого. При цьому, розмір завданої крадіжкою шкоди встановлено висновком товарознавчої експертизи.
З позиції прокурора, не свідчить про невинуватість обвинуваченого у вчиненні крадіжки і та обставина, що органом досудового розслідування не виявлено на викраденому автоматі слідів пальців рук ОСОБА_7 , оскільки в матеріалах провадження відсутні дані про проведення такого огляду та його результати.
Вважає необґрунтованим судове рішення і з тих підстав, що судом не наведено мотиви, з яких він відкинув показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_10 , які у сукупності з показаннями інших свідків та письмовими доказами доводять вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.
Також суд у вироку не вказав конкретні підстави, передбачені законом, з яких виправдав ОСОБА_7 , та не прийняв рішення щодо запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого.
За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.1 ст.262 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців;
- за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти апеляційних доводів прокурора та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами безпосереднього дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів та їх оцінки з точки зору належності, допустимості і достовірності не доводиться причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Судом визнано недопустимими доказами ряд протоколів проведення слідчих дії у кримінальному провадженні через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час їх здійснення.

Зокрема, судом визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 11.02.2015, яким оглянуто автомобіль «Mercedes Vito» та вилучено сліди папілярних узорів, з тих підстав, що під час судового розгляду виникли сумніви присутності понятих під час огляду, оскільки не вдалося встановити їх місце знаходження, а відповідно й викликати для допиту в суді. Крім цього, суд дійшов висновку про сумнівність вилучення слідів папілярних узорів з дверцят автомобіля, оскільки від моменту вчинення крадіжки до моменту огляду пройшов значний час, за який до дверей могло торкатися безліч людей, однак знайдені були лише відбитки пальців рук ОСОБА_7 . До того ж, про вилучення вказаних слідів не було зазначено в окремій графі протоколу.

З цих саме підстав визнано недопустимим доказом і висновок трасологічної експертизи №165 від 26.02.2015, якою встановлено належність слідів пальців рук на автомобілі ОСОБА_7 , а також у зв`язку з наданням для проведення експертизи дактилокарти ОСОБА_7 у незапечатаному вигляді.

Суд дійшов висновку про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 11.02.2015, яким оглянуто ділянку поблизу будинку АДРЕСА_3 , де знаходився ОСОБА_7 , а неподалік нього автомат АК-74, з тих підстав, що протокол не мітить підпису обвинуваченого, у ньому не зазначено про вилучення речей, які були виявлені у ОСОБА_7 згідно фототаблиць, окрім блютуз-гарнітури. Крім цього, огляд згідно протоколу проводився за участі понятих, місцезнаходження яких не вдалося встановити під час судового розгляду.

Недопустимими доказами визнано і протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2015 за участі свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки, інформація в них повністю спростована самими свідками та іншими обставинами, які були встановлені в судовому засіданні.

Решта наданих стороною обвинувачення письмових доказів визнана судом неналежними, оскільки вони не несуть доказової інформації щодо особи, яка вчинила злочин.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, крім іншого, повинен вирішити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За приписами ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Переглядаючи виправдувальний вирок за апеляційною скаргою прокурора, колегією суддів за його клопотанням безпосередньо досліджено наявні в матеріалах кримінального провадження докази, в тому числі й ті, які відкинув суд першої інстанції як недопустимі.
Зокрема, дослідивши протоколи огляду місця події від 11.02.2015, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про їх недопустимість з підстав, наведених в оскаржуваному вироку.
Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 11.02.2015, яким оглянуто автомобіль «Mercedes Vito», н.з. «Донбас», та вилучено сліди папілярних узорів, він складений слідчим за участі потерпілого ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , відповідає вимогам ст.ст.104, 105, 223, 237 КПК України. Як вірно зазначає прокурор, в описовій частині чітко зазначено обставини, які були встановлені під час огляду місця, та вказують на те, що із зовнішньої сторони водійський дверей виявлено 3 сліди папілярних узорів рук, які були скопійовані за допомогою клейкої стрічки та поміщено до паперового конверту, опечатані та підписані учасниками огляду. Згідно з висновком трасологічної експертизи №165 від 26.02.2015 цілісність вказаного конверту при наданні на дослідження не порушена та забезпечує зберігання об`єктів дослідження й запобігання несанкціонованому доступу. При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими та голослівними твердження суду про можливість будь-ким залишити сліди на дверях автомобіля за час від моменту вчинення крадіжки до проведення огляду, а отже і про сумнівність вилучення слідів папілярних узорів, оскільки під час судового розгляду таких обставин встановлено не було. Про наявність інших осіб на місці події не вказували ані потерпілий, ані свідки.

Аналізуючи зміст протоколу огляду місця події від 11.02.2015, яким оглянуто ділянку поблизу будинку №23 по вул. Вишгородській, колегія суддів так само вважає даний протокол таким, що відповідає вимогам ст.ст.104, 105, 223, 237 КПК України, а висновки суду щодо його недопустимості необґрунтованими з таких підстав.
За змістом протоколу, за вказаною адресою, що оглядалася, перебував ОСОБА_7 , одягнений у білу куртку, чорну шапку та чорні штани. При поверхневому огляді у нього було виявлено блютуз-гарнітуру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка, за свідченнями потерпілого ОСОБА_10 , належала йому та була викрадена з автомобіля, а неподалік ОСОБА_7 на решітці підвального приміщення будинку знаходився автомат АК-74 під серійним № НОМЕР_2 . Вказані речі були оглянуті, вилучені та належним чином запаковані.
Як вбачається з долучених до протоколу фототаблиць, у ОСОБА_7 дійсно було виявлено інші речі, зокрема грошові кошти, цигарки, ключі та інше, однак вони не вилучались, оскільки, як обґрунтовано вказує прокурор, не мають доказового значення для кримінального провадження. Такі процесуальні дії слідчого узгоджуються з положеннями ч.5 ст.237 КПК України.
Колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам висновки суду про порушення права ОСОБА_20 на захист у зв`язку з тим, що він, будучи присутнім під час огляду місця події, був позбавлений можливості ознайомитися з протоколом та робити зауваження. Як слідує з описової частини цього протоколу, у ньому зазначено, що ОСОБА_7 від надання пояснень та підпису відмовився, що засвідчено підписами слідчого та понятих у відповідності до вимог ч.6 ст.104 КПК України.
Однією з підстав визнання недопустимими обох протоколів огляду місця події суд вказав наявність сумнівів з приводу присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 під час огляду місця події, оскільки суд не зміг встановити їх місцезнаходження та допитати в судовому засіданні.
Проте, як обґрунтовано посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить імперативних норм щодо обов`язкової присутності понятих під час проведення огляду місця події, а тому та обставина, що суд не мав змоги їх допитати безпосередньо в судовому засіданні, не може слугувати безумовною підставою недопустимості даних протоколів огляду місця події. При цьому, суд зробив лише припущення щодо відсутності понятих під час проведення процесуальних дій, однак достовірно цього не встановив.
Колегія суддів також бере до уваги, що в своїх показаннях ОСОБА_20 не заперечує ту обставину, що він був затриманий працівниками поліції за вказаною у протоколі огляду адресою, а неподалік нього було знайдено автомат АК-74, серійний номер якого збігається з викраденим. Встановлені даним процесуальним документом обставини підтверджує і потерпілий ОСОБА_10 , за участю якого проводився огляд місця події, а свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджують присутність понятих під час проведення оглядів.
Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що на стадії досудового розслідування свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повідомляли, що проживають в Житомирі, а вказана ними адреса в Києві є тимчасовим місцем проживання, оскільки вони там робили ремонт. Таким чином посилання суду першої інстанції на інформаційну довідку з державного реєстру речових прав про те, що зазначена свідками адреса ( АДРЕСА_4 ) є нежитловим приміщенням, не є беззаперечним доказом неправдивості зазначеної інформації у протоколі, а свідки могли змінити місце свого проживання.

Суд апеляційної інстанції визнає належним та допустимим доказом і висновок трасологічної експертизи №165 від 26.02.2015, згідно з яким, із виявлених та вилучених з автомобіля «Mercedes Vito» слідів, є придатними для ідентифікації два сліди пальців рук, які залишені відповідно середнім та безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_7 .
Такого висновку колегія суддів дійшла на підставі того, що сліди папілярних узорів були вилучені з автомобіля у законний спосіб та надані на дослідження у цілісній упаковці. Не є порушенням кримінального процесуального закону і те, що дактилоскопічна картка зі слідами пальців рук ОСОБА_7 , яка надавалась експерту для порівняння, не була упакована. Як вбачається із досліджених судом матеріалів провадження, сліди пальців рук у обвинуваченого відбиралися у присутності понятих, засвідчені їх підписами і у суду немає підстав сумніватися у приналежності цих слідів ОСОБА_7 .

Також судом апеляційної інстанції були повторно досліджені протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2015 за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що були визнані судом першої інстанції недопустимими доказами. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань даних свідків, які під час допиту в суді заперечили те, що серед представлених осіб вони впізнавали ОСОБА_7 як особу, яка вчинила злочин. За поясненнями свідків, сформульоване слідчим запитання було про те, чи знають вони кого-небудь із представлених для впізнання осіб. На це вони відповіли, що знають ОСОБА_7 , який був під номером 3, оскільки були знайомі з ним до цього.
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про сумнівність результатів даних слідчих дій для доказування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до проведення впізнання були присутніми на місці затримання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ), куди їх привезли працівники поліції і, відповідно, бачили обвинуваченого. В цьому ж місці було виявлено викрадений автомат. Такі обставини є беззаперечними, оскільки про них, окрім свідків, вказують також потерпілий та допитані працівники поліції ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . З огляду на це, впізнання слідчим проведено з порушенням положень ч.1 ст.228 КПК України, якими заборонено попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання.
З урахуванням встановлених порушень кримінального процесуального закону, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про недопустимість як доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2015 за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Показання допитаних судом апеляційної інстанції свідків працівників поліції ОСОБА_21 і ОСОБА_22 про обставини проведення впізнання не спростовують висновків суду про недопустимість вказаних доказів внаслідок порушення вимог процесуального закону.
Разом із цим, судом не надано належної оцінки показанням вказаних свідків з приводу обставин, що передували проведенню слідчих дій за їх участю та мають суттєве значення для кримінального провадження.
Зокрема, допитані в суді першої та апеляційної інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що вони 11 лютого 2015 року стояли біля магазину «Фуршет». Бачили, як до автомобіля «Mercedes Vito», д.н.з. « НОМЕР_1 », підійшов чоловік, одягнутий у білий верх і темний низ, відкрив водійські двері до салону автомобіля та взяв звідти предмет, схожий на автомат. Обличчя цього чоловіка не бачили. Побачивши водія автомобіля, підійшли до нього та повідомили про побачене. На прохання потерпілого сіли до його автомобіля і разом шукати особу, яка викрала автомат, попередньо сповістивши поліцію. Не знайшовши злодія, вони повернулися до стоянки, де поліція опитала їх і почала проводити слідчі дії, а згодом відпустила. Приблизно через дві години працівники поліції попросили приїхати на впізнання, повідомивши, що знайшли автомат. Вони приїхали на місце затримання, де побачили ОСОБА_7 , який був одягнутий в світлу куртку і темні штани, а на відстані кількох метрів від нього біля підвального приміщення будинку лежав автомат. ОСОБА_7 знали раніше, оскільки разом навчалися у школі.

На переконання колегії суддів, незважаючи на те, що вказані свідки заперечили дійсність обставин, вказаних у протоколах пред`явлення особи для впізнання, проведених за їх участі, їх показання про обставини викрадення речей з автомобіля, зокрема щодо зовнішніх даних про особу, яка це вчинила, а також обставини затримання ОСОБА_7 , мають доказове значення у сукупності з іншими доказами.
Належними доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів колегія суддів також визнає:
- показання допитаного в суді потерпілого ОСОБА_10 про те, що 1 лютого 2015 року збирався їхати в зону АТО в напрямку міста Маріуполя, але перед тим вирішив заїхати до магазину «Фуршет» по вул. Вишгородській в місті Києві, щоб купити продукти. Близько п`ятої години вечора припаркував автомобіль «Mercedes Vito», д.н.з. « НОМЕР_1 », на стоянці та пішов магазину. У автомобілі знаходився автомат «АКС-74», який він отримав у в/ч НОМЕР_3 . На виході з магазину зустрів свою знайому і став з нею розмовляти. Через деякий час до нього підійшов якийсь хлопець і сказав, що бачив, як з автомобіля щойно викрали автомат. Вони викликали поліцію та побігли в напрямку, в якому, зі слів цього хлопця, втік викрадач, проте його не знайшли. Через деякий час до нього зателефонував працівник поліції та повідомив, що відшукали автомат та затримали особу, яка його викрала. На місці події він побачив ОСОБА_7 , а неподалік біля нього лежав автомат. Під час огляду речей, які були при ОСОБА_7 , він упізнав також свою блютуз-гарнітуру, яка до цього також знаходилася в машині. Також потерпілий засвідчив, що на момент виявлення крадіжки автомата не помітив зникнення гарнітури та не згадував про неї, оскільки для нього, як військовослужбовця, зброя становила більшу цінність;

- показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що вони отримали від чергового інформацію про те, що біля магазину «Фуршет» за адресою вул. Вишгородська, 21 невідома особа викрала з автомобіля зброю. Під`їхавши на місце, вони зустріли водія автомобіля «Mercedes Vito» та ще двох осіб, які були свідками вчинення крадіжки особою, одягнутою в світлу куртку і темні штани. Відпрацьовуючи прилеглу територію, близько 23 години отримали інформацію, що на проспекті Правди помічено чоловіків з предметом, схожим на автомат. Під`їхавши до будинку №23 по вул. Вишгородській, вони зустріли хлопця, який розповів, що бачив, як двоє чоловіків зі зброєю прямували в сторону вулиці Мостицької. Один з них був одягнений у чорне, інший у світлу куртку та чорні штани. Рухаючись у вказаному напрямку, виявили двох чоловіків, схожих за орієнтуванням. При наближенні до них чоловік, що був у білій куртці, відкинув під стіну будинку якийсь предмет. При цьому вони почули звук, схожий на стук металу. В подальшому виявилось, що це був автомат АК-74, який лежав на металевій решітці, яка перекриває підвальне приміщення будинку;
- показання свідка ОСОБА_23 про те, що він біля дев`ятої години вечора поблизу будинку №23 по вул. Вишгородській в місті Києві побачив двох осіб, один з яких переховував під одягом предмет, схожий на автомат, та викликав поліцію. Працівникам поліції він показав напрямок, куди ті особи направились, та повідомив прикмети цих чоловіків, а саме те, що один був одягнений у чорне, а інший, в якого був автомат, мав світлу куртку і темні штани.

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2015 за участі ОСОБА_23 , відповідно до якого свідок упізнав серед представлених йому осіб ОСОБА_7 як особу, яка несла предмет, схожий на автомат.

Надаючи оцінку решті письмових доказів, які суд першої інстанції відкинув з тих підстав, що вони не несуть доказового значення для встановлення причетності обвинуваченого до злочинів, колегія суддів також визнає їх належними та допустимими, які у співвідношенні з іншими доказами мають значення для кримінального провадження.
Зокрема, відомість обліку закріплення зброї, затвердженої командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_24 , підтверджує належність потерпілому ОСОБА_10 автомата АКС-74 № НОМЕР_2 , який був викрадений та в подальшому виявлений поблизу місця, де був затриманий ОСОБА_7 .
Згідно з висновком балістичної експертизи №105 від 12.02.2015 предмет, схожий на автомат, що був вилучений 11.02.2015 під час огляду місця події по АДРЕСА_5 , є військовою вогнепальною зброєю нарізним автоматом «АКС-74», № НОМЕР_2 , калібру 5,45?39 мм, виробництва СРСР та придатний до стрільби.
Висновком товарознавчої експертизи №79тв від 20.02.2015 встановлена залишкова вартість Bluetooth-гарнітури марки «Jabra TALK», яка станом на 11.02.2015 могла становити 594 грн.
Аналізуючи дані докази, колегія суддів звертає увагу на встановлені під час судового розгляду обставини, сукупність яких беззаперечно вказує на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
В першу чергу слід відмітити схожість прикмет особи, яка за показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинила крадіжку, та ОСОБА_7 під час затримання. Шляхом експертного дослідження слідів папілярних узорів, знайдених на дверях автомобіля «MercedesVito», встановлено, що ці двері відчиняв ОСОБА_7 . До затримання обвинуваченого свідок ОСОБА_23 також бачив особу, одягнену в світлу кутку і темні штани, яка несла предмет, схожий на автомат. Саме на підставі його свідчень одразу ж було затримано ОСОБА_7 . Поряд з ним було знайдено викрадений автомат, а при ньому Bluetooth-гарнітуру, яка належить потерпілому і знаходилась в автомобілі. Працівники поліції ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які здійснювали затримання ОСОБА_7 , вказали, що під час наближення до підозрюваних чоловік в білій куртці відкинув якийсь предмет, а при його затриманні за декілька метрів на залізній решітці виявили автомат, серійний номер якого відповідав номеру тієї зброї, яка була закріплена за ОСОБА_10 .
Сукупність представлених стороною обвинувачення доказів спростовують показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , на які посилається сторона захисту в обґрунтування невинуватості ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги.
Оцінюючи всі наведені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, а їх сукупність з точки зору достатності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що він 11.02.2015 о 20:50 год., перебуваючи біля будинку №21 по вул. Вишгородській в місті Києві, побачив автомобіль «Мерседес Віто», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 відчинив двері вказаного автомобіля, проник до салону та викрав звідти автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45x39 мм, який відноситься до військової вогнепальної зброї, а також Bluetooth-гарнітуру торгової марки «jabra ТАLК», вартістю 594 грн., яка належить ОСОБА_10 . Заховавши викрадений автомат АКС-74 під куртку, в яку був одягнений, ОСОБА_7 незаконно переніс його до будинку №33 по вул. Вишгородській в м. Києві і заховав у невстановленому місці. Цього ж дня о 23 год. ОСОБА_7 забрав вказаний автомат з невстановленого місця та переховав його у напівпідвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , біля якого невдовзі був затриманий працівниками міліції.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.262, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України суд, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який на обліку лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання канабіноідів», раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обираючи вид покарання, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак після цього вчинив новий злочину, у зв`язку з чим відбував реальне покарання у виді позбавлення волі та був звільнений на підставі акта амністії. Зважаючи на стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого та схильність до вчинення злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів, оскільки за наведених обставин лише таке покарання буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому, суд не знаходить законних підстав для застосування положень, передбачених ст.69 КК України, як і для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що виправдувальний вирок Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , підлягає скасуванню з ухваленням обвинувального вироку.
З наведених підстав апеляційна прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч.1 ст.262 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців;
- ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту його затримання у зв`язку з виконанням вироку.

На підставі п.5 ч.2 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 лютого 2015 по 15 січня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: 3 сліди п/у руки - зберігати при матеріалах провадження; нарізний автомат «АКС-74», № НОМЕР_2 , калібру 5,45?39 мм та підствольний гранатомет «ГП25» 257068, який зберігається в камері схову речових доказів Подільського УП ГУНП в місті Києві - повернути до військової частини № НОМЕР_3 Національної Гвардії України; Bluetooth-гарнітуру торгової марки «Jabra ТАLК» - повернути власнику ОСОБА_10 .
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення товарознавчої, балістичної та трасологічної експертиз у кримінальному провадженні в сумі 921 гривня 58 копійок.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4