Ухвала

Іменем України
28 січня 2019 року

м. Київ
Справа № 295/11154/17

Провадження № 51 291 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року щодо нього,
встановив:
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 153 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку ухвали Житомирського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність ухвали згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.

Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Однобічність і неповнота досудового розслідування та судового розгляду в частині з`ясування обставин та перевірки їх доказами відповідно до зазначеної статті не можуть бути предметом розгляду касаційної інстанції.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судового рішення з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 5 КПК України до касаційної скарги не додано копію оскаржуваної ухвали.
Інформація щодо цієї ухвали заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень", у зв`язку із чим відсутня можливість переглянути вказане рішення в Єдиному реєстрі судових рішень.
При цьому своє потворне звернення (касаційну скаргу) засудженому ОСОБА_4 необхідно адресувати Верховному Суду, а не Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3