Дата документу 12.02.2019 Справа № 314/5088/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5088/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/603/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення та перевиховання, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що він з 30 жовтня 2016 року до кінця січня 2018 року перебував на лікуванні у туберкульозному відділенні колонії (підвищеної небезпеки), у зв`язку з чим йому було заборонено вихід до промислової зони та він не мав можливості працювати за станом здоров`я. Крім того, він має два заохочення за сумлінне ставлення до праці та примірну поведінку.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник установи виконання покарання та засуджений ОСОБА_6 підтримали подання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважаючи, що підстав для його задоволення немає.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» з 26 жовтня 2016 року.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 мав лише одне стягнення за порушення режиму відбування покарання, яке не є суттєвим. Більш того, дане стягнення було погашено 27 червня 2018 року та з цього часу засуджений ОСОБА_6 порушень режиму відбування покарання не допускав, що свідчить про відсутність в його діях систематичного порушення вимог режиму відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, за який він відбуває покарання та щиро розкаюється, має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці ремонтно-інструментального цеху, до праці ставиться сумлінно.

Крім того, з наявних у матеріалах провадження довідок вбачається, що засуджений ОСОБА_6 не перебуває на профілактичному обліку в оперативному відділі установи, відвідує бібліотеку установи, приймає участь у самодіяльних організаціях відділення, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Засуджений ОСОБА_6 залучався без оплати до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, запропонований об`єм робіт виконував у повному обсязі.

Також відповідно до наявної характеристики засуджений ОСОБА_6 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований лише протягом одного місяця, не може бути підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, засуджений з 26 жовтня 2016 року перебуває на лікуванні у спеціалізованій туберкульозній лікарні при установі, а тому він не працював не з власної волі, а за станом здоров`я, про що обґрунтовано зазначено і в апеляційній скарзі.

Зазначені вище обставини та дані про особу засудженого ОСОБА_6 безумовно свідчать про те, що він проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому довів своє право бути умовно-достроково звільненим від подальшого відбування покарання, у зв`язку з чим колегія суддів не погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення подання виправної колонії.

Враховуючи зазначене, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим ця ухвала підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали - про задоволення подання. На час апеляційного розгляду не відбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання складає 7 місяців 12 днів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 21 червня 2016 року, умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 7 місяців 12 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4