Номер провадження: 11-сс/813/294/19
Номер справи місцевого суду: 496/2306/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000156 від 28 лютого 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000156 від 28 лютого 2017 року та накладено арешт на наступне майно:
-15 металевих шпал різної довжини, які належать на праві власності СГ ТОВ «Вигодянське»,
-автомобіль марки «RENO-MASTER», білого кольору з кузовом вкритим тентом синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , два газових балони, чотири кисневих балони, кувалди, два комплекти газових різаків з гумовими шлангами, загальною довжиною 25 м кожний, а також ричажно-клинковий пристрій лом, які належать на праві власності ОСОБА_8 ,
без застосування заборони, обмеження розпоряджатися або користуватися майном.
В іншій частині клопотання було відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вищезазначене майно, яке виявлено та вилучено під час огляду місця події, з забороною розпорядження та користування.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Прокурор зазначив, що майно, на яке накладений арешт оскаржуваною ухвалою слідчого судді, може бути визнано речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України, та з метою збереження даних доказів необхідно накласти арешт на дане майно з забороною розпорядження та користування.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

На теперішній час слідчим відділом Біляївського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156 від 28 лютого 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, 27.02.2017 року до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_9 , яка просить вжити заходів до невстановлених осіб, які на початку січня 2017 року вчинили крадіжку майна та устаткування, що належить на праві власності СГ ТОВ «Вигодянське».
05.02.2019 року до оператора 102 надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, знаходячись на території СГ ТОВ «Вигодянське», яке розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, Вигодянська сільська рада, с.Вигода, вул. Шилова, проводять демонтажні роботи. В ході перевірки даного факту на місці події за вказаною адресою було виявлено та вилучене майно, перелік якого зазначений в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.
Оцінюючи викладені обставини та ґрунтуючись на вимогах кримінального процесуального закону України, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею вірно встановлено відповідність вилученого майна у виді автомобіля, балонів, кувалди, різаків та лому критеріям, передбаченим ст.98 КК України, оскільки наявні достатньо підстав та розумних підозр вважати, що зазначені предмети могли бути використані в якості знаряддя для вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. З цих же підстав обґрунтованим являється висновок ухвали слідчого судді про те, що достатньо підстав та розумних підозр вважати металеві шпали предметом зазначеного злочину та відповідно майном, яке відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси громадянина ОСОБА_8 , з метою попередження відчуження чи знищення майна, яке може бути використане як доказ факту чи обставин для забезпечення всебічного та повного проведення досудового розслідування.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді щодо обрання способу арешту майна - без застосування заборони, обмеження розпоряджатися або користуватися майном, оскільки це не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Аналіз даної норми свідчить про те, що сутність даного заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна полягає в обмеженні на певний час реалізації права власності, позбавляючи власника майна одного або декількох правомочностей: відчуження, розпорядження та/або користування.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, відсутність заборони, обмеження розпоряджатися майном, на яке накладено арешт, унеможливлює досягнення завдання арешту, оскільки не забезпечить належним та достатнім чином збереження зазначеного майна.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з апеляційними вимогами прокурора про необхідність встановлення заборони розпорядження та користування майном, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року, що, на думку суду, відповідає принципу співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких підстав, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000156 від 28 лютого 2017 року та накладено арешт на майно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 .

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження майном, а саме: 15 металевих шпал різної довжини від 5 до 6 метрів кожна, які належать на праві власності СГ ТОВ «Вигодянське», автомобіль марки «RENO-MASTER», білого кольору з кузовом вкритим тентом синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , два газових балони червоного кольору, чотири кисневих балони синього кольору, кувалди з дерев`яною ручкою, два комплекти газових різаків з гумовими шлангами, загальною довжиною 25 м кожний, ричажно-клинковий пристрій, довжиною 1,2 м лом, які належать на праві власності ОСОБА_8
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3