Справа №576/430/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/686/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000095 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 25 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 26.03.2014 р. за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області, який змінено ухвалою Апеляційного суду Сумської області, від 3.06.2014 року, за ст. ст. 309 ч. 2; 317 ч. 1; 70; 75 КК України до 3 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку;

2) 24.03.2015 р. за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області за ст. ст. 307 ч. 2; 317 ч. 2; 70 ч. 1 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 20.12.2017 р. на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 12.12.2017 р., на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 20 днів,

обвинувачений у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю вироків до перизначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 24 березня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 6 місяців, і остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 1144 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_7 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у невстановлений день та час, у невстановленому місці, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, будучи раніше засудженим за злочини передбачені ст. ст. 307; 317 КК України, придбав наркотичний засіб «канабіс», вагою в перерахунку на суху речовину 19,94 грам, з метою особистого вживання.

14 лютого 2018 року ОСОБА_7 даний наркотичний засіб поклав собі до кишені куртки, тим самим почав його незаконно зберігати та пішов у напрямку вулиці Ціолковського в м. Глухові Сумської області. Того ж дня, о 17 год. 30 хв. поблизу буд. № 18 по вул. Спаській в м. Глухові Сумської області ОСОБА_7 був зупинений працівниками Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, в якого було виявлено та вилучено наркотичний засіб «канабіс», вагою в перерахунку на суху речовину 19,94 грам.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту, наркотичний засіб «канабіс», масою в перерахунку на висушену речовину 19,94 г., який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

На даний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 25 квітня 2018 року, скасувати, у зв`язку з істотним порушенням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що в судовому засіданні він визнав свої вину тільки тому, що у нього з прокурором була усна домовленість про те, що він за це отримає покарання з звільненням від його відбування. У зв`язку з тим, що йому призначили покарання до відбуття реально у виді позбавлення волі, ОСОБА_7 вказує на те, що він насправді даний злочин не скоював і по справі немає жодного доказу який підтверджує його вину. Також ОСОБА_7 стверджує, що працівники поліції тиснули на нього, як психологічно так і фізично, підкинули пакет з наркотичною речовиною, не роз`яснили йому його права, відмовили надати захисника, чим порушили його право на захист.

В ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 змінив свої апеляційні вимоги та вказав на те, що визнає себе винним у інкримінованому йому злочині, у скоєному розкаюється, встановлені судом фактичні обставини справи є вірними та зазначив про те, що в суді першої інстанції йому належним чином були роз`ясненні наслідки застосування судом ст. 349 КПК України з якими він повністю погодився. У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_7 просив пом`якшити йому покарання, зазначивши про те, що він є наркозалежною особою, має дуже поганий стан здоров`я, в подальшому обіцяв встати на шлях виправлення і не порушувати закон.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку доводів викладених в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 309 ч. 2 КК України визнав в повному обсязі, розповів про обставини його скоєння.

Положеннями ст. 349 ч. 3; ч. 4 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання, від 10 квітня 2018 року, та технічного носія інформації звукозапису фіксації судового процесу, судовий розгляд відносно обвинуваченого ОСОБА_7 проведено за правилами визначеними ст. 349 ч. 3 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що судом вимоги ст. 349 КПК України не були порушені, оскільки суд першої інстанції роз`яснив учасникам судового розгляду, в тому числі обвинуваченому ОСОБА_7 положення зазначеної норми закону та наслідки її застосування після чого прийняв рішення про недоцільність дослідження обставин, які ніким не оспорюються.

Із звукозапису судового процесу відображеному на технічному носії фіксування кримінального провадження вбачається, що судом було з`ясовано думку учасників кримінального провадження щодо можливості розгляду справи без дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, після чого суддя впевнився, що зазначена процесуальна норма є зрозумілою обвинуваченому ОСОБА_7 , який погодився з таким порядком розгляду кримінального провадження.

Згідно ст. 349 КПК України, вирок суду, що ухвалений в порядку визначеному цим кримінальним процесуальним законом, не може бути оскаржений щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим колегія суддів не знаходить підстав для визнання вироку суду таким, що ухвалений з порушенням вимог ст. 349 КПК України.

Крім цього, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він визнав свою вину, тільки тому, що прокурор пообіцяв, що він за це отримає покарання з звільненням від його відбування, а також про те, що працівники поліції застосовували до нього психологічний та фізичний вплив, а також підкинули ОСОБА_9 пакет з наркотичною речовиною, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки оцінюються колегією суддів як такі, що спрямовані ОСОБА_7 на уникнення ним відповідальності за вчинене.

Так, з звукозапису судового засідання вбачається, що у ході судових дебатів прокурор чітко зазначив про те, що вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 таку міру покарання, як позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Після цього ОСОБА_7 , не заперечуючи проти таких вимог прокурора, в судових дебатах зазначив, що визнає свою вину повністю та просить суворо його не карати. Також, 10 квітня 2018 року, коли відбулись судові дебати, і 25 квітня 2018 року, коли ОСОБА_7 судом було надано останнє слово, ОСОБА_7 також не скаржився на незаконні дії прокурора та працівників поліції, при цьому, в останньому слові він також визнав себе винним і просив не руйнувати йому життя, шляхом застосування відносно нього покарання у виді позбавлення волі до відбуття реально. Таким чином, дані обставини підтверджують, що вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є надуманими та спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 про пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів дійшла до висновку, що в межах визначеної судом кваліфікації дій ОСОБА_7 , питання про призначення ОСОБА_7 покарання судом було вирішено у відповідності до вимог ст. ст. 50; 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, особи ОСОБА_7 та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про пом`якшення йому покарання є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд, врахувавши тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , а також те, що ОСОБА_7 , будучи звільненим умовно достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання знову вчинив кримінальне правопорушення, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не стає.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

За наведених обставин колегія суддів, знаходячи ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок суду законним, не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку, а відповідно, і для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 25 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в цей же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4