В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/8242/18

"26" лютого 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003244 від 02 квітня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення
Судом визнано доведеним, що 02 квітня 2018 року приблизно о 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебувала у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» по проспекту Гагаріна, 12/1 у Дніпровському районі м. Києва, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи ці наміри, вважаючи, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу таємно взяла з вітрин магазину товар на загальну суму 600,86 грн., а саме:
-ковбасу «М`ясна лавка Салямі Баварська с/к вак/упак», 0,35 кг, арт. 113155, закупівельною вартістю 198,74 грн;

-ковбасу «М`ясна лавка Золотиста с/в вак/упак», 0,32 кг, арт. 125094, закупівельною вартістю 150,79 грн;

-ковбасу 0,5 кг «М`ясна лавка Шинкова н/к вак/упак», арт. 81625, 2 шт., закупівельною вартістю 69,08 грн;

-шинку 0,5 кг «Добров Рулет курячий вар вак/упак», арт. 133093, 1 шт., закупівельною вартістю 67,17 грн;

-молочний шоколад 300 г «Міlка з цілими лісовими горіхами, молочною та карамельною начинками к/уп», арт. 121564, 3 шт., закупівельною вартістю 59,58 грн;

-сир твердий «Клуб Сира Вершковий 50% флоу-пак», 185 г, арт. 102962,

1 шт., закупівельною вартістю 33,08 грн.;

- сирок солодкий «Фанні з курагою 20% еколін», 2x100 г, арт. 91585, 2 шт., закупівельною вартістю 22,42 грн.

Після чого, продовжуючи свої дії, ОСОБА_5 зазначений товар сховала, поклавши його до дитячого візка, що був з нею.

Надалі, утримуючи викрадене майно, ОСОБА_5 підійшла до каси, розрахувалась за додатково обраний нею в торгівельній залі товар та пройшла далі через касову зону, не розрахувавшись за прихований у дитячому візку викрадений товар.

Покинути приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_5 не встигла, оскільки була зупинена працівником охорони зазначеного магазину із викраденим товаром біля касової зони магазину.

Тим самим ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин закінчити не змогла з причин, які не залежали від її волі, тобто внаслідок викриття її злочинних дій та затримання працівниками охорони магазину.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 намагалася завдати ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальної шкоди на загальну суму 600 гривень 86 копійок.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
До висновків щодо доведеності обвинувачення суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з наступного.
Так, будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю, надала показання, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені у висновках суду щодо доведеності обвинувачення, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялася у вчиненому. Обвинувачена ОСОБА_5 виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_5 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення (злочину), оскільки повністю погоджується із встановленими обставинами.
Показання обвинуваченої, надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності погодження з ними та дійсності позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, з огляду на що суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, а також для правильної кваліфікації дій обвинуваченої.
За таких обставин, відповідно до положень Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину).
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, так як вона вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Крім того, згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, у розумінні ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (не заміжня, офіційно не працює, має середню освіту, раніше не судима), стан здоров`я, що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України (з урахуванням та у взаємозв`язку із ч. 2 ст. 15 КК) у виді штрафу. При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Зазначений вище висновок суду ґрунтується на висновках Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12) зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання у виді штрафу, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості, є виваженим, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, оскільки суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно із положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: продукти харчування, передані згідно із постановою слідчого від 02.04.2018 представнику потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет», - залишити у володінні ТОВ «АТБ-Маркет»; СД-диск залишити у матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: ОСОБА_1