ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/220/18 Справа № 201/4522/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24травня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не працюючої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 205 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24травня 2018 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 8 500 гривень.
Згідно вироку, ОСОБА_9 на початку січня 2017 року, більш точний час не встановлено, знаходячись в м. Дніпро, від невстановленої під час досудового розслідування особи, щодо якої здійснюється досудове розслідування (далі невстановлена особа) отримала пропозицію за грошову винагороду створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплект Стандарт Сервіс». Під час розмови невстановлена особа повідомила, що ОСОБА_9 необхідно підписати ряд документів для реєстрації на ім`я останньої суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Комплект стандарт Сервіс», надавши таким чином невстановленим досудовим розслідуванням особам можливість використати реєстраційні документи, печатки та права розпоряджатися банківськими рахунками вказаного підприємства з метою прикриття незаконної діяльності.
Розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання таких обов`язків, пов`язаних із зайняттям підприємницькою діяльністю. ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів. не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені вказаного товариства, погодилась на таку пропозицію. При цьому, погодившись на вказану пропозицію, згідно досягнутої з невстановленою особою домовленості, ОСОБА_9 , повинна була за обіцяну матеріальну винагороду 3000 гривень передати зазначеній особі копії аркушів свого паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру облікової картки платника податків, а також підписати складені невстановленою особою протокол зборів учасників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» згідно до якого створено вказане підприємство, а його засновником (учасником) та директором обрано ОСОБА_9 а також статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс».
У подальшому ОСОБА_9 , на виконання свого злочинного умислу щодо сприяння у реєстрації (створенні) суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності. Засобами телефонного зв`язку надала невстановленій особі копії сторінок свого паспорта громадянина України та довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків. Які необхідні для складання статутних та реєстраційних документів суб`єкта господарювання (юридичної особи).
Після цього невстановлена особа, на початку січня 2017 року, але до 10.01.2017 року (більш точна дата слідством не встановлена), в невстановленому органом досудового розслідування місці за невстановлених обставин, діючи умисно, виготовила протокол № 1 Установчих зборів засновників ТОв «Комплект Стандарт Сервіс», датований 10.01.2017 року та статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс».
Надалі 10.01.2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин з попередньою домовленістю ОСОБА_9 зустрілась з невстановленою особою перед входом до приміщення приватного нотаріуса, де невстановлена особа повідомила про необхідність підписання реєстраційних документів ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» у нотаріуса, на що вона надала свою згоду.
10.01.2017 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за адресою: м. Дніпро, вул. Гоголя, 6, офіс 33, надала вказаному нотаріусу свої особисті документи: паспорт серії НОМЕР_1 ,виданий 28.03.212 року Бабушкінським РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру облікової картки податків № НОМЕР_2 .
Після цього ОСОБА_9 , знаючи, що створює ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, яка передбачена Статутом товариства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, сприяючи реалізації злочинних намірів невстановленої особи спрямованих на створення суб`єкта підприємницької діяльності ( юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності. Знаючи, що ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» створюється для прикриття незаконної діяльності інших осіб та вона, в цілому, набуває право власності на товариство, реалізовуючи спільно із невстановленою особою злочинний умисел направлений на вчинення фіктивного підприємництва, підписала попередньо складені невстановленою особою реєстраційні та статутні документи ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», а саме:
-протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017, згідно до якого:
1)Створено Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект Стандарт Сервіс»;
2)Затверджено статутний капітал товариства в розмірі 300 000,00 грн.;
3)Затверджено запропонований на розгляд Учасників Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс»;
4)Визначено, що вищим органом Товариства є загальні збори учасників Товариства. Визначено та затверджено одноособовий виконавчий орган - директор. Директором Товариства обрано ОСОБА_9 ;
5)Затверджено місцезнаходження ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» - України, Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, буд. 132 «Б»;
6)Визнано та затверджено основні види економічної діяльності Товариства;
7)Затверджено зразки печаток та штампів ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс»;
8)Доручено проведення заходів щодо реєстрації ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» з правом передоручення іншим особам згідно чинного законодавства ОСОБА_9 ,
-статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», затверджений протоколом №1 Установчих зборів засновників, датований 10.01.2017.
Вказані документи, необхідні для здійснення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» в цей же день засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , необізнаним про злочинні наміри ОСОБА_9 та невстановленої особи.
Ознайомившись таким чином із змістом вказаних документів ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що в дійсності вона не має відношення до складу і компетенції органів управління ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», розміру і порядку формування статутного капіталу та інших фондів, розподілу прибутків та збитків, процедур його реорганізації та ліквідації, ведення фінансово-господарської діяльності, а також інших факторів, пов`язаних з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством, передала невстановленій особі вказані документи, а також довіреність від 10.01.2017 на представництво її інтересів, тим самим сприяючи в створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.
В результаті пособницьких дій ОСОБА_9 , у робочий період часу 11.01.2017 невстановлена особа прибула до Костянтинівської районної державної адміністрації, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, буд. 156, де передала посадовим особам вказаної державної установи Протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017 та Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», які стали підставою для проведення державної реєстрації вказаного Товариства, про що в цей же день внесено запис за реєстраційним №1 005214, та внесено відомості про створення ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №41077038.
Зазначені протокол загальних зборів та статут підприємства разом з іншими документами та реквізитами вказаної фіктивної юридичної особи в подальшому використовувались невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності, яка виразилася у відображенні в податковому та бухгалтерському обліках ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» неіснуючих фінансово-господарських операцій в період 2017 року, з метою формування незаконного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки.
Таким чином, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписавши та передавши невстановленій особі Протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017 та Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», на підставі яких було створено (зареєстровано) вказану юридичну особу, в порушення вимог ст. 19, 56, 58, 65, 89 Господарського кодексу України, ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 81, 87, 89, 92, 93 Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 12, 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ст. 45, 48, 64 Податкового кодексу України, набувши прав власності на підприємство ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» () та одночасно взявши на себе обов`язки, передбачені посадою директора в частині ведення фінансово-господарської діяльності, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, усвідомлюючи, покладену на неї відповідальність посадової особи та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що не прийматиме жодної участі у подальшому веденні фінансово-господарської діяльності ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», надала можливість невстановленим особам створити суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності та здійснювати документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) від імені ОСОБА_9 , як засновника та керівника зазначеного підприємства.
Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_9 вчинила злочин відповідальність за який передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, а саме пособництво у фіктивному підприємництві, тобто у створенні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення не досліджувались в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що дії обвинуваченої щодо створення суб`єкту підприємницької діяльності судом першої інстанції було помилково кваліфіковано як фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких е заборона, що є складом злочину передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.
Як видно з матеріалів справи, у ній допущено однобічність та неповноту досудового слідства. Суд першої інстанції не тільки не усунув їх у судовому засіданні, а й теж однобічно та неповно дослідив обставини справи та порушив інші вимоги КПК, внаслідок чого дії обвинуваченої було неправильно кваліфіковано та постановлено у справі невмотивоване судове рішення. Крім того, суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, не дав системної оцінки всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - прикрити незаконну діяльність або здійснення видів діяльності, щодо яких е заборона. Поряд з цим, а ні органами досудового слідства, а ні судом першої інстанції не доведено наявності умислу та спеціальної мети у обвинуваченої на скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 205 КК України,що виключає кримінальну відповідальність.
Вказує апелянт і на те, що обвинувачена надала визнавальні пояснення суду першої інстанції в результаті примусу з боку органів досудового слідства, що виявилось у введення в оману обвинувачену щодо наслідків визнання себе винуватою у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України, і ці визнавальні показання обвинуваченої та її згода з визнанням судом недоцільним досліджувати докази були використані судом як докази, на підставі яких її було засуджено. Поряд з цим, обвинувачена вину в скоєнні злочину при обставинах, викладених у вироку, не визнає, оскільки злочину вона не скоювала, документи підписувала з метою створення юридичної особи, з жодною особою не мала попередньої змови на прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, а відсутність конкретного обвинувачення, на думку апелянта,в даному випадку призвело до порушення права на захист обвинуваченої, яка була вимушена захищатись від обвинувачення, формування якого не відображало обставин події.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також виду і розміру завданої шкоди, що, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Також у разі проведення судового розгляду в спрощеному порядку, в силу ч. 4 ст. 349 КПК, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченому статтею 381 цього Кодексу.
Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
Однак, судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні надала пояснення з приводу того, що в суді першої інстанції вона всі визнавальні покази надавала в результаті примусу з боку органів досудового слідства, які ввели її в оману щодо наслідків визнання себе винуватою у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України. Але вину в скоєнні злочину за тих фактичних обставин, які викладені у вироку, вона не визнавала і не визнає наразі, оскільки злочину вона не скоювала, документи підписувала тільки з метою створення юридичної особи, з жодною особою не мала попередньої змови на прикриття незаконної діяльності або здійснення заборонених видів діяльності.
Як вбачається з журналу судового засідання суду першої інстанції від 23-24 травня 2018 року, технічного запису його фіксації та вироку суду, судовий розгляд провадження у суді першої інстанції здійснювався у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, у вироку на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, суд послався на її показання під час судового розгляду, згідно яких вона вину визнала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному розкаялась.
Разом з цим, з журналу судового засідання від 23 травня 2018 року та технічного запису його фіксації вбачається, що допит обвинуваченої ОСОБА_9 тривав лише 2 хвилини 56 секунд, і питання щодо фактичних обставин вчиненого злочину суд не з`ясував та не дав системної оцінки всіх допустимих і належних доказів у сукупності (а.п. 23-24 т. 2).
Отже, суд, в порушення ст. 349 КПК України, здійснив судовий розгляд провадження у спрощеному порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що підтверджується з аудіозапису технічної фіксації вказаного судового засідання, фактично без допиту обвинуваченої, поклавши в основу вироку як доказ її вини показання, які вона надала в судовому засіданні, до того ці визнавальні покази обвинуваченої стали єдиним та вирішальним доказом у справі, оскільки інші докази на підтвердження вини ОСОБА_9 у вироку суду не зазначені, тим самим порушивши її право на захист від пред`явленого обвинувачення.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами пункту «в» статті 1 даного Закону України звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленнями волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими та особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчиненні з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або неповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до положень Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року питання про застосування амністії щодо осіб, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні судів і до набрання чинності цим Законом не розглянуті, а також осіб, справи про злочини яких розглянуто, але вироки не набрали законної сили, - вирішує суд, у провадженні якого перебувають справи, а також суд, який постановив вирок.
Рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення. Цією особою, а також її захисником чи законним представником можуть бути надані суду додаткові документи, що мають значення для вирішення питання про застосування амністії. Відомості, що містяться у цих документах, також підлягають ретельній перевірці та оцінюються судом у сукупності з матеріалами справи.
У разі відсутності необхідних відомостей про особу, до якої застосовується амністія, розгляд питання про застосування амністії відкладається до їх одержання.
Судам, а також органам та установам, на які покладено підготовку матеріалів для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням цього Закону, надається право вимагати від відповідних установ необхідні відомості. Такі вимоги повинні бути виконані негайно.
Але, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався, та, не впевнившись у тому, що ОСОБА_9 в даному випадку є особою, щодо якої може бути застосована амністія на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, не перевіривши факт позбавлення чи не позбавлення останньої батьківських прав, оскільки надані матеріали провадження не містять жодної інформації з цього приводу, дійшов до передчасного висновку про застосування до обвинуваченої вищезазначеної норми закону, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Таким чином, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги сторони захисту та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження і з метою забезпечення прав всіх учасників цього провадження, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги захисника, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду як такі, що мають суттєве значення у цьому кримінальному провадженні.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24травня 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 205 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4