Дата документу 06.12.2018 Справа № 314/1701/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1701/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/594/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ, Запорізька область, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 лютого 1993 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення воді на строк 4 роки з конфіскацією майна. 25 квітня 1995 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 2 місяці 27 днів;

- 12 травня 1997 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.101, ч.3 ст.141, ч.1 ст.145, ч.2 ст.206, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. 13 лютого 2004 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 28 вересня 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнений від відбування покарання 22 липня 2005 року по відбуттю строку покарання;

- 03 березня 2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 16 червня 2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. 22 травня 2009 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 26 серпня 2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 11 січня 2013 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 30 липня 2013 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.163, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 21 лютого 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71, ч.3 ст.78 КК України частково приєднано покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 26 березня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. 23 грудня 2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 10 липня 2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.

Строк покарання постановлено рахувати з дня його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 197,74 гривень, матеріальну шкоду на користь ОСОБА_9 в розмірі 1647 гривень, ОСОБА_10 в розмірі 1224 гривні та 1025 гривень, ОСОБА_11 в розмірі 1050 гривень, ОСОБА_12 в розмірі 655 гривень, ОСОБА_13 в розмірі 1925 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 , кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду є незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року виконувати самостійно. Визнати обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше 9 разів притягався до кримінальної відповідальності, судимості не погашені, вчинив 15 злочинів, які віднесені до категорії тяжких та середньої тяжкості, наявність обтяжуючої обставини (рецидиву злочинів) та призначив мінімальне покарання, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. З урахуванням викладеного та обставин кримінального провадження, прокурор вважає, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Крім того, суд першої інстанції призначив реальне покарання за злочини, які ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку Вільнянського районного суду області від 10 липня 2017 року, за яким на підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням. Ухвалюючи рішення про призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції, призначивши до відбування реальне покарання без законних на те підстав, приєднав його до покарання за попереднім вироком, від якого обвинувачений був звільнений з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що є недопустимим. За вищенаведених умов кожний вирок повинен був виконуватись самостійно.

Також, суд не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню - ч.1 п.1 ст.67 КК України, та не визнав у якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів.

Згідно з вироком суду, в кінці січня 2017 року приблизно о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через відсутню частину огорожі пройшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , далі направився до будівлі літньої кухні, де через незачинені вхідні двері проник до приміщення, користуючись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, таємно, повторно з корисливих мотивів за допомогою фізичної сили рук почергово викрав 10 металевих труб, довжиною 2,5 м кожна, товщиною металу 2 мм, діаметром 100 мм, вагою 12 кг кожна, вартістю 4 грн. 50 коп. за 1 кг металу, на загальну суму 540,00 грн.

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 540 гривень.

В 10-х числах лютого 2017 року приблизно о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через відсутню частину огорожі пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , далі направився до будівлі гаражу, після чого через незачинені вхідні двері проник до його приміщення, де користуючись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, таємно, повторно, з корисливих мотивів за допомогою фізичної сили рук почергово викрав 8 металевих швелерів, товщиною металу 4 мм, шириною 100 мм, висотою 50 мм, вагою 15 кг кожен, вартістю 4 гривні 50 копійок за 1 кг на загальну суму 540 гривень.

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи не те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 540 гривень.

В кінці лютого 2017 року, у нічний час доби ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через відчинену металеву хвіртку пройшов до частково огородженої території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , де з північної сторони двору виявив розміщені 8 металевих труб довжиною 2,5 м кожна, товщиною металу 3 мм діаметром 100 мм, вагою 17 кг кожна, загальною вагою 136 кг, вартістю 4 гривні 50 копійок за 1 кг на загальну суму 612 гривен, що слугували границею території домоволодіння з сусідами. Після чого, користуючись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, таємно, повторно з корисливих мотивів за допомогою фізичної сили рук розхитав почергово кожну трубу та витягнув їх з ґрунту. В подальшому металеві труби переніс за межі двору та завантажив на тачку, яку узяв із собою з дому та перевіз викрадене майно до об`їзного мосту м.Вільнянськ, де сховав його. Наступного дня збув металеві труби за 150 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 612 гривень.

В кінці березня 2017 року в нічний час доби ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через відчинену металеву хвіртку пройшов до частково огородженої території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , де за житловим будинком на землі виявив складені 8 металевих труб, довжиною 2,5 метри кожна, товщиною металу 3 мм, діаметром 100 мм вагою 17 кг кожна, загальною вагою 136 кг, вартістю 4 гривні 50 копійок за 1 кг, на загальну суму 612 гривен. Після чого, користуючись відсутністю контролю в боку власника та сторонніх осіб таємно повторно з корисливих мотивів за допомогою фізичної сили рук переніс труби за межі двору та завантажив на візок, який узяв із собою з дому та перевіз викрадене майно до об`їзного мосту м.Вільнянськ, де сховав його. Наступного дня збув металеві труби за 150 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 612 гривень.

В кінці березня 2017 року, приблизно о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, через відсутню частину огорожі пройшов до частково огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , де, користуючись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, попрямував до приміщення гаражу, скористався поряд розміщеною дерев`яною драбиною, вибрався на дах, з якого демонтував 6 металевих листів, які слугували перекриттям, шириною 1000 мм, довжиною 1500 мм, товщиною металу 2 мм, вагою 23 кг кожен, вартість 4 гривні 50 копійок за 1 кг металу, на загальну суму 621 гривня.

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 621 гривня.

В середині березня 2017 року, о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу пройшов до вищезазначеної території та відразу попрямував за будинок, де помітив під стіною 7 металевих труб, довжиною 3 м, товщиною металу 3 мм, діаметром 70 мм, вагою 15 кг кожна (5 грн. за 1 кг), вартістю 525 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно почергово виніс з території та склав до тачки, котру раніше привіз з собою, та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 525 гривень.

В кінці березня 2017 року о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу пройшов до вищезазначеної території та відразу попрямував до будинку, де помітив під стіною 10 металевих кутників, довжиною 4 м, товщиною металу 3 мм, розміром 60х60 мм, вагою 10 кг кожен (5 грн за 1 кг), вартістю 500 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно почергово виніс з території та склав до тачки, котру раніше привіз з собою, та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

На початку квітня 2017 року о 23-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу пройшов до вищезазначеної території та відразу попрямував за будинок, де помітив під стіною 3 металевих листи, шириною 1,5 м, довжиною 1,5 м, товщиною металу 2 мм, вагою 35 кг кожна (5 грн. за 1 кг), вартістю 525 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно почергово виніс з території та склав до тачки, котру раніше привіз з собою, та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 525 гривень.

На початку квітня 2017 року о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_14 , шляхом подолання паркану проник на повністю огороджену територію вищезазначеного домоволодіння та відразу попрямував до господарської будівлі (сараю), де через незачинені двері проник до середини, звідки здійснив крадіжку двох металевих газових балонів, вагою 35 кг кожен (5 грн. за 1 кг), загальною вартістю 350 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно перекинув через паркан та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 350 гривень.

В 20-тих числах квітня 2017 року о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу пройшов до вищезазначеної території та відразу попрямував за будинок, де помітив під стіною 7 металевих листів, шириною 1 м, довжиною 1 м, товщиною металу 2 мм, вагою 15 кг кожен (5 грн. за 1 кг), вартістю 525 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно почергово виніс з території та склав до тачки, котру раніше привіз з собою, та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 525 гривень.

На початку травня 2017 року о 23-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_12 , шляхом подолання паркану проник на повністю огороджену територію вищезазначеного домоволодіння та відразу попрямував до господарської будівлі (сараю), біля якої помітив 7 металевих кутників, розміром 35X35 см, довжиною 1 м, товщиною металу 2 мм, вагою по 1 кг кожен (5 грн 1 кг), загальною вартістю 35 гривень.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , користуючись тим, що його дії непомітні для потерпілого та сторонніх осіб, попрямував за господарську будівлю, біля стіни якої помітив та викрав 10 металевих труб, діаметром 80 мм, товщиною металу 2 мм, вагою 3 кг кожна (5 грн за 1 кг) загальною вартістю 150 гривень та одну металеву трубу, діаметром 100 мм, довжиною 5 м, товщиною металу 2 мм, вагою 24 кг (5 грн 1 кг) загальною вартістю 120 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів дане викрадене майно перекинув через паркан та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 305 гривень.

08 травня 2017 року о 14-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_15 , шляхом подолання паркану проник на повністю огороджену територію вищезазначеного домоволодіння та відразу попрямував до господарського двору, де поблизу господарської будівлі (сараю) викрав металеву двоколісну тачку.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, дане викрадене майно перекинув через паркан та з викраденим майном покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

12 травня 2017 року в вечірній час доби ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_13 , пройшов на частково огороджену територію домоволодіння та відразу попрямував до будинку, де за допомогою сили рук відкрив вхідні двері та проник до середини, звідки здійснив крадіжку майна, а саме:

- котла зеленого кольору, вагою 100 кг (4,5 грн за 1 кг), вартістю 450 гривень;

- 5 батарей, по три секції кожна, діаметром 8 см, довжиною 1,2 м, вагою 50 кг кожна(4,5 грн за 1 кг), загальною вартістю 1125 гривень;

- трубного ключа, вартістю 150 гривень;

- дюралеву соковижималку, вартістю 200 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи повторно, з корисливих мотивів, дане майно почергово виніс з будинку та склав до тачки, котру раніше з собою привіз, та покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1925 гривень.

14 травня 2017 року о 08-00 годині, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись поблизу магазину «АТБ», розташованого за адресою: провулок Торговий, місто Вільнянськ Запорізької області, помітив велосипед марки «Люкс» в корпусі синього кольору, загальною вартістю 1500 гривень, який належить ОСОБА_16 , котрий був пристебнутий до стоянки для велосипедів за допомогою тросу з замком.

Після чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, діючи потворно, з корисливих мотивів, за допомогою мускульної сили рук відкрив замок та сівши на велосипед, покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

23 червня 2017 року приблизно о 18-00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав велосипед ХВЗ «Десна» зеленого кольору, який належить ОСОБА_17 . В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним велосипедом на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1423,33 гривень.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала частково апеляційну скаргу, просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вказавши, що попередній вирок суду відносно ОСОБА_6 слід виконувати самостійно; обвинуваченого ОСОБА_6 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості цих правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину у вчиненому визнав в повному обсязі. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, але не самого суворого у виді обмеження волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Обґрунтовано суд призначив покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.70, за сукупністю злочину, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з реальним відбуванням призначеного покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення та вважає, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином вмотивував свої висновки, і підстав для застосування більш суворого покарання не вбачає, у виді часткового складання вироків, оскільки призначене обвинуваченому за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки не можна вважати явно несправедливим, як про це зазначає прокурор, про що свідчить і зміст апеляційної скарги прокурора, в якій фактично ставиться питання про збільшення розміру призначеного ОСОБА_6 остаточного покарання на один рік шість місяців.

Разом з цим, є обґрунтованими доводи прокурора про те, що суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Так, відповідно до положень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» коли особа, щодо якої застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи те, що злочини за вказаним вироком ОСОБА_6 вчинені до постановлення попереднього вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування на 2 роки, тому поглинення, часткове чи повне складання призначених покарань в даному випадку не допускається і кожний з зазначених вироків повинен виконуватися самостійно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду на підставі ст.ст.407,409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання, з виключенням з нього призначення ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, і вважає, що остаточне покарання за вищевказаним вироком щодо ОСОБА_6 має бути визначено судом в порядку, передбаченому ст.537, 539 КПК України.

Вимоги прокурора в апеляційній скарзі про необхідність врахування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 такої обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочинів, колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки зазначена обставина не інкримінувалась обвинуваченому органом досудового розслідування (відповідно до обвинувального акту), крім того, згідно з оскаржуваним вироком, попередні судимості обвинуваченого фактично враховані судом при призначені покарання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання змінити.

Виключити з вироку призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, та вважати ОСОБА_6 засудженим за вказаним вироком:

за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі;

за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України виконувати самостійно.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4