Номер провадження 1-кп/243/41/2018
Номер справи 243/8929/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15 » листопада 2018 року судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

- прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000046 від 26 серпня 2015 року, яке надійшло з Відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Донецької області 01 вересня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України

ВСТАНОВИЛА:

На підставі Указу Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької області триває антитерористична операція, спрямована на припинення діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» ( далі «ДНР»).

У березні квітні 2014 року у Донецькій області розпочала свою активну діяльність так звана «ДНР». Основною метою діяльності даної організації, її формувань є насильницька зміна і повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР», встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівль органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно - політичної ситуації у державі.

Вказана терористична організація створена на території Донецької області на початку квітня 2014 року та має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій. Члени «ДНР» мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку.
Зазначене свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року «Донецька народна республіка» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно - небезпечну діяльність.
14 квітня 2014 року невстановлені озброєні вогнепальною зброєю представники терористичної організації «ДНР», з метою реалізації своїх злочинних ідей, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, з метою поповнення запасів озброєння та звернення до своїх лав якомого більшої кількості місцевого населення, встановили контроль над приміщенням адміністративної будівлі Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області за адресою - 84601 Донецька область місто Горлівка вулиця Петровського, б. 2, діючим працівником якого на час захоплення міськуправління являвся оперуповноважений сектору карного розшуку Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області лейтенант міліції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на дану посаду наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області №48 від 26 лютого 2014 року.
При цьому ОСОБА_13 , будучи діючим працівником правоохоронного органу та представником влади - зобов`язаний запобігати правопорушенням, припиняти їх, охороняти та забезпечувати громадський порядок, а також, згідно присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28 грудня 1991 року, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.
Разом з цим, після 14 квітня 2014 року ( більш точної дати в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_13 , незважаючи на проходження служби у органах внутрішніх справ України та знаходячись на території міста Горлівки Донецької області, відмовився від виконання Наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області щодо відрядження працівників Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області до міста Маріуполя для виконання в подальшому службових обов`язків працівника міліції в ОВС Маріупольського оперативного округу, залишився у місті Горлівці, маючи наміри вступу до так званої «ДНР».
Протягом квітня місяця 2014 року ( більш точної дати при судовому розгляді справи не встановлено), ОСОБА_13 , будучи діючим працівником правоохоронного органу та представником влади, самоусунувся від виконання службових обов`язків працівника вказаного правоохоронного органу, передбачених ст.ст.2,10 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року щодо вжиття заходів з забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання та припинення кримінальних, адміністративних правопорушень, порушивши присягу працівника органу внутрішніх справ України з боротьби зі злочинністю, захисту від протиправних посягань на життя, здоров`я громадян, державний устрій та громадський порядок, після встановлення контролю представниками «ДНР» за адміністративною будівлею Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, який відбувся 14 квітня 2014 року, ясно усвідомлюючи факти незаконної діяльності терористичної організації «ДНР» на території України, вступив у позаслужбові відносини з невстановленими представниками «ДНР», надавши згоду на участь у вказаній терористичній організації, перейшов до лав її збройного формування так званої «поліції ДНР».
У подальшому, з квітня 2014 року по серпень 2015 року, перебуваючи у місті Горлівці Донецької області ОСОБА_13 виконував свою злочинну роль щодо організації діяльності так званої «поліції ДНР» у м. Горлівка Донецької області, уявно впевнюючи місцеве населення у легітимності злочинної діяльності так званої «поліції ДНР» та самопроголошеної влади «ДНР», законності і правомірності дій її членів, пропагуючи, таким чином, ідеологію тероризму, викликаючи страх у місцевого населення і органів місцевого самоврядування щодо розправи над ними у разі опору існуючому злочинному режиму, приймав активну безпосередню участь у розшуку та затриманні на території тимчасово непідконтрольній українській владі осіб з числа діючих працівників органів внутрішніх справ, які залишилися вірними присязі, здійснював патрулювання вулиць у м. Горлівка, незаконно позбавляв громадян, жителів м. Горлівка волі, запроторюючи їх до приміщень Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області безпідставно утримуючи їх там, здійснював патрулювання вулиць м. Горлівки, тим самим взяв активну участь у терористичній організації «Донецька народна республіка».
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_13 викривається наступними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_13 будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено Повідомлення про підозру, Обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, не прибув на судові виклики без поважної причини більше як два рази, тому суд на підставі Ухвали колегії суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року здійснював спеціальне судове провадження, що відповідає вимогам ст. 323 КПК України.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що станом на квітень місяць 2014 року він працював заступником начальника сектору кримінального розшуку Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка. На той час ОСОБА_13 працював у них у відділі шість місяців, був молодим співробітником. Будівлю Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівки було захоплено 30 квітня 2014 року представниками незаконного збройного формування і з того часу працівники української міліції в тій будівлі не працювали. Він особисто та інші свідки по цій справі незадовго до захоплення приміщення були відряджені до м. Донецька. Він не знає хто саме входив до складу незаконного збройного формування, оскільки ті особи були без впізнавальних знаків. На будівлі повісили прапор «ДНР» - незаконного збройного формування, яке не передбачено українським законодавством. Працівники Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка переїхали до будівлі ДСО і реагували на скарги і заяви громадян - мешканців міста. Деякі працівники відділу перейшли на сторону «ДНР», в тому числі і ОСОБА_13 , який чергував на блок - постах, їздив на краденому автомобілі. Він бачив ОСОБА_13 на краденому автомобілі з «Георгіївською стрічкою». Наприкінці квітня початку травня місяця 2014 року працівники української міліції фактично не мали повноважень, оскільки їм перешкоджали бійці «ДНР». Він бачив ОСОБА_13 з автоматом Калашникова АК -72, але такої зброї в їх відділі не було. Він декілька разів спілкувався з ОСОБА_13 , щоб зрозуміти причину його поведінки, але ОСОБА_13 відповів, що буде там до кінця і покидати м. Горлівку не збирається. Коли їм усим запропонували переїхати на звільнені українськими військами території, він запрошував ОСОБА_13 виїхати, це було в липні місяці 2014 року, але той відмовився і повідомив, що буде їхати в Крим. Вперше він особисто спілкувався з ОСОБА_13 у першій половині травня місяця 2014 року, а потім спілкувався по телефону в липні місяці 2014 року. В 2015 2016 рр. у мережі Інтернет він бачив, як ОСОБА_13 коментував події в м. Горлівка, як працівник поліції «ДНР».
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в квітні місяці 2014 року він працював старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка і був знайомий з ОСОБА_13 , який на той час займав посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка. В квітні місяці 2014 року невідомі особи представники «ДНР» захватили приміщення райвідділу, але він при цьому присутнім не був. Після захвату райвідділу він з початку травня місяця 2014 року працював у м. Донецьку. Вони були відряджені 5-6 осіб до м. Донецька і працювали, що робили інші, він не знає. ОСОБА_13 залишився в м. Горлівка, працював в «народній поліції ДНР». Через деякий час він бачив ОСОБА_13 в м. Горлівка, той був у комуфльованій формі, зі зброєю. Про те, що ОСОБА_13 вирішив залишитися в «ДНР» йому відомо, оскільки він бачив його в комуфльованій формі, зі зброєю, в автомобілі, на якому був прапор «ДНР», а у ОСОБА_13 та інших були «Георгіївські стрічки». Таку форму носили представники «ДНР» - незаконного збройного формування. Після того він з ОСОБА_13 не зустрічався і не спілкувався. У ОСОБА_13 бачив автомат Калашникова, але такої зброї у них у райвідділі не було. Про функціональні обов`язки ОСОБА_13 на службі «ДНР» йому нічого не відомо, знає, що той продовжував служити у поліції «ДНР». ОСОБА_13 також працював у поліції «ДНР» протягом 2014 -2015 років. У нього з ОСОБА_13 не було неприязних відносин. Де на теперішній час перебуває ОСОБА_13 йому не відомо.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що в квітні місяці 2014 року він працював Начальником сектору карного розшуку Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка. ОСОБА_13 був працівником його відділу, неприязних відносин між ними не було. В квітні 2014 року стався захват будівлі групою озброєних автоматичною зброєю осіб, але хто саме ними керував, йому невідомо. Після захвату до будівлі відділу працівників міліції України не допускали. Після цього його було направлено у відрядження до м. Донецька, а потім він почав працювали у м. Маріуполь. На той період часу зброї у працівників міліції України не було. Після захоплення будівлі відділу там знаходилися невідомі озброєні особи представники «ДНР». Працівників міліції України до будівлі не пускали. Після захвату будівлі Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівки він бачив ОСОБА_13 зі зброєю серед патрулюючих місто Горлівку озброєних осіб. У ОСОБА_13 була зброя, якої не було у працівників міліції України. У ОСОБА_13 також була «Георгіївська стрічка» і він зрозумів, що ОСОБА_13 вступив у «народну поліцію» «ДНР», яка є терористичною організацією. Де теперішнього часу перебуває ОСОБА_13 йому невідомо.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що в квітні місяці 2014 року працював старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка. Захват будівлі відбувся в квітні місяці. Після захвату будівлі ті, хто погодився співпрацювати з «ДНР» дали присягу, але ОСОБА_13 з ними ще не було. Після захоплення будівлі Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка ОСОБА_13 почав співпрацювати з незаконним збройним формуванням «ДНР», створення якого протиречить Конституції України. Бійці незаконного збройного формування ходили у військовій формі, а також у цивільному одязі. В квітні 2014 року у розпорядженні працівників української міліції ніякої зброї не було. Ті, хто співпрацював з «ДНР», прийняв присягу, зайняли будівлю Центрально Міського райвідділу міліції м. Горлівка і працівникам української міліції туди доступу не було. У нього з ОСОБА_13 були нормальні відносини. Він бачив ОСОБА_13 після захвату будівлі райвідділу міліції у військовій формі і з зброєю, це було в центрі м. Горлівка в травні 2014 року. ОСОБА_13 патрулював. Йому відомо, що ОСОБА_13 залишився в м. Горлівка і продовжував там працювати. Він та ОСОБА_13 були колегами по роботі, неприязних стосунків між ними не було, на теперішній час він не знає, де знаходиться ОСОБА_13 .
Він особисто не підтримував і не підтримує відносини з тими, хто перейшов на бік «ДНР», оскільки вважає «ДНР» незаконним збройним формуванням.
Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 у сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення свідків, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені об`єктивними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За клопотанням сторони обвинувачення на підтвердження наявності в діях ОСОБА_13 ознак вищевказаного кримінального правопорушення досліджені у судовому засіданні наступні письмові докази:

Згідно Ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 серпня 2015 року «Здійснювати спеціальне досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000011 від 15 січня 2015 року відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України. ( том 1 а.п.103-108);
Згідно Ухвали колегії суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2016 року « Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України» ( том 1 а.п. 110-111).
Згідно Довідки Управління кадрового забезпечення Головного Управління МВС України в Донецькій області № 4320ВК від 29 грудня 2014 року « ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14 серпня 2014 року до 08 вересня 2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, та мав спеціальне звання «лейтенант міліції», звільнений з ОВС Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 08 вересня 2014 року за № 336 о/с, за п.66 ( за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби в ОВС рядовим та начальницьким складом) ( том 1 а.п. 130, 133-134).
Із листа Управління карного розшуку Головного Управління МВС України в Донецькій області № 1/3518/6 від 20 серпня 2015 року вбачається, що «На виконання п.165 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18 грудня 2013 року №939, п.5.28 Інструкції «Про організацію проведення негласних слідчих ( розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5, на підставі Постанови №1245т від 17 серпня 2015 року скасовані грифи секретності матеріальних носіїв секретної інформації, отриманих під час проведення негласних слідчих ( розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000011 від 15 січня 2015 року, розпочатим за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 258-3 КК України, а саме: Протокол за результатами проведення НСРД вих. № 4037т від 13 серпня 2015 року, Довідка про результати проведення НСРД вих. № 4042 від 13 серпня 2015 року; Оптичний носій DVD R інв. № 871т від 15 червня 2015 року ( том 1 а.п. 141-142).
Із Протоколу огляду від 26 серпня 2015 року вбачається, що були оглянуті розсекречені матеріали НСРД, що здійснювалося в рамках кримінального провадження № 0000011 від 15 січня 2015 року, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_13 , а саме: У вигляді носіїв - Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( електронних інформаційних систем) № 4037т від 13 серпня 2015 року ( розсекречено) на 1 аркуші, в якому зазначено, що за результатами вищевказаної негласної слідчої дії отримана інформація щодо можливості причетності ОСОБА_13 до скоєння кримінальних правопорушень; Довідку № 4042т від 13 серпня 2015 року ( розсекречено) про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовував абонентський номер мобільного оператора «МТС» -095-885-50-35, яка містить стенограму розмов ОСОБА_13 на двох аркушах та є додатком до Протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж;- У вигляді електронних носіїв: оптичний диск «DVD - R Kaktus 4.7 GB» із надписами «УКР ГУМВС, до вх. УОТЗ № 400т від 16 червня 2015 року, інв. № 871т від 15 червня 2015 року, розсекречено, Акт №1/3449 від 19 серпня 2015 року»,який є додатком до Протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( електронних інформаційних систем). ( том 1 а.п. 146-147);

Згідно Протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 4037т від 13.08.2015 (розсекречено); Довідки № 4042т від 13.08.2015 (розсекречено) про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_13 на двох аркушах; оптичного диску «DVD-R Kaktuz 4.7 GB» із надписами «УКР ГУМВС, до вх. УОТЗ №400т від 16.06.15, інв. № 871т від 15.06.15, розсекречено, Акт №1/3449 від 19.08.15», досліджених в судовому засіданні з абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_13 , зафіксовані телефонні розмови, які свідчать про здійснення ним діяльності у лавах так званої «поліції ДНР», про надання згоди на участь у вказаній терористичній організації. ОСОБА_13 виконував свою злочинну роль щодо організації діяльності так званої «поліції ДНР» у м. Горлівка Донецької області,здійснював патрулювання вулиць у м. Горлівка, незаконно позбавляв громадян, жителів м. Горлівка волі, запроторюючи їх до приміщень Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області безпідставно утримуючи їх там, здійснював патрулювання вулиць м. Горлівки, тим самим взяв активну участь у терористичній організації «Донецька народна республіка» ( том 1 а.п. 148-150).

Дані докази зібрані відповідно норм діючого законодавства України на підставі Ухвали слідчого судді Апеляційного суду Донецької області № 1532т. від 09 червня 2015 року ( том 1 а.п. 156).

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Аналіз викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_13 взяв участь у терористичній організації, що є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 258-3 КК України, які виразилися в участі у терористичній організації .

Суд виходить з аналізу усіх наявних доказів, а саме: показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , матеріалів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_13 .

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні свідків так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого скористався правом допитати цих осіб , що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.

Показання свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є протоколи слідчих дій, речові докази.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання свідків, речові докази, як докази винуватості ОСОБА_13 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_13 обвинувачення за ст. 258-3 ч.1 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що події кримінального правопорушення мали місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_13 вірно кваліфіковано за ст. 258-3 ч.1 КК України, участь у терористичній організації.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( ч. 5 ст. 9 КПК України).

Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

«Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом, а також ст. 28 КК України це стійке об`єднання трьох і більше осіб, створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснюється розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки та вчинення терористичних актів. Достатнім для визнання організації терористичною є те, що якщо хоча б один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників ( керівних органів) усієї організації.

Терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України « Про боротьбу з тероризмом», а також ст.28 КК України терористична діяльність ц діяльність, яка охоплює планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів, підбурювання: до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організацію незаконних збройних формувань, злочинних угрупувань ( злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів; так само як і участь у таких актах, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, пропаганду й поширення ідеології тероризму, фінансування та інше сприяння тероризму.

Встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону України « Про боротьбу з тероризмом» ознак певної організації ( наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності ( порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. При цьому таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів. Існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 КК України не вимагається.

Обставина діяльності «ДНР», як терористичної організації підтверджується зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою - агресором, які затверджено Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленого Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року № 145-VIII, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.( Постанова Верховного Суду України від 05 липня 2018 року по справі № 225/ 6151/15к).

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, обвинувачений винен в його вчиненні та підлягає покаранню.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення ( як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначення покарання ( стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до особливо тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки , дані про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 відповідно до ст. 66 КК України - при судовому розгляді справи не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 відповідно до ст. 67 КК України при судовому розгляді справи не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_13 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_13 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_13 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_13 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Визнати ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк дев`ять років без конфіскації майна з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_23 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_12 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Речові докази по справі: Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( електронних інформаційних систем) № 4037т від 13 серпня 2015 року ( розсекречено) на 1 аркуші; Довідку № 4042т від 13 серпня 2015 року ( розсекречено) про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_13 на двох аркушах; оптичний диск «DVD - R Kaktus 4.7 GB» із надписами «УКР ГУМВС, до вх.. УОТЗ № 400т від 16 червня 2015 року, інв.. № 871т від 15 червня 2015 року, розсекречено, Акт №1/3449 від 19 серпня 2015 року», які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000011 від 15 січня 2015 року на підставі Постанови слідчого від 26 серпня 2015 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000046 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000046.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_13 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3