Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2175/19
Провадження № 1-кс/711/985/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника ЧВК № 62 ОСОБА_5 ,
за участю ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України в інтересах ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою на утримання під вартою особи без належної правової підстави. Скаргу мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)», оскільки станом на день звернення до суду із скаргою він утримується під вартою протиправно, без належної правової підстави та понад максимально можливий строк. Зазначає, що ОСОБА_6 був затриманий 12.09.2011 у зв`язку з підозрою у вчиненні злочинів. Вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 ОСОБА_6 був засуджений до 15 років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 був залишений у вигляді тримання під вартою. Вирок не набрав законної сили, оскільки ОСОБА_6 та інші обвинувачені особи подали на нього апеляції. У лютому-березні 2014 року відбулась окупація території Кримського півострову з боку Російської Федерації. Станом на час потачку окупації апеляція ОСОБА_6 розглянута не була. В подальшому вона вже розглядалась судом, створеним окупаційною владою. Після розгляду апеляції ОСОБА_6 був переміщений до місць позбавлення волі на території РФ. 17.03.2017 ОСОБА_6 був переданий на територію України та утримувався в державній установі «Харківська установа відбування покарань (№27)». В подальшому, іншою особою засудженою за цим же вироком Сімферопольського районного суду від 09.12.2013, ОСОБА_7 , було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляція на вирок. Строк на оскарження був поновлений і апеляція прийнята до розгляду. 14.11.2017 апеляційний суд м. Києва своєю ухвалою закрив апеляційне провадження за апеляцією ОСОБА_7 у зв`язку з її відмовою від даної апеляції. При цьому, ОСОБА_6 про апеляційний розгляд не повідомлявся та участі у ньому не брав. 13.01.2018 ОСОБА_6 вибув із Державної установи «Харківська установа відбування покарань (№27)» до державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)», куди прибув 20.01.2018. Направлення ОСОБА_6 до колонії було здійснено на підставі наряду Міністерства юстиції України від 29.12.2017. Даний наряд був виданий Міністерством юстиції у зв`язку з постановлення Апеляційним судом м. Києва ухвали від 14.11.2017 про закриття апеляційного провадження за апеляцією ОСОБА_7 . Зокрема. Мінюст дійшов висновку про те, що вирок набув законної сили в частині щодо ОСОБА_6 у зв`язку із закриттям апеляційного провадження за апеляцією ОСОБА_7 таке твердження прямо слідує з листа Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 19.02.2018. Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2018 була скасована ухвала Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2017 про закриття апеляційного провадження із направленням справи на новий апеляційний розгляд. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції Верховний Суд в якості однієї із підстав для цього зазначив, що подана апеляція ОСОБА_6 не була розглянута. Наразі, справа за обвинуваченням ОСОБА_6 знаходиться на розгляді у Київському апеляційному суді. Відповідно до положень ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом. За змістом гарантій статті 5 §1(а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне ув`язнення допускається після засудження компетентним судом. Згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 ч.5 ст. 72 КК України була викладена в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі». Частиною 3 ст.206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо компетентні органи держави не доведуть правових підстав для позбавлення особи свободи. Оскільки вирок щодо ОСОБА_6 не набув законної сили у зв`язку з поданням апеляції, яка на сьогодні не розглянута, він має статус обвинуваченого, який перебуває у попередньому ув`язненні. З огляду на цю обставину, один день попереднього ув`язнення має бути зарахований йому як два дні строку майбутнього покарання (у випадку його призначення). ОСОБА_6 було затримано 12.09.2011. Вироком Сімферопольського районного суду АР Крим йому було призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Станом на 12.03.2019 строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 становив 7 років 6 місяців. При зарахуванні його як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, цей строк становить 15 років. Таким чином, станом на 12.03.2019 ОСОБА_6 , перебуваючи у попередньому ув`язненні, відбув строк, що дорівнює строку покарання, призначеного йому вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013. Отже, станом на 13.03.2019 ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі без належної правової підстави, понад строк, передбачений вироком щодо нього, а також понад строк, що є максимально можливим згідно Кримінального кодексу України, а тому вважає що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно негайно звільнити з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити скаргу. Пояснила, що ОСОБА_6 утримується під вартою з моменту затримання, що складає 7 років 6 місяців. Оскільки у листопаді 2015 року були прийняті зміни до КПК, згідно з якими один день попереднього ув`язнення зараховується за два дні позбавлення волі, а максимальне покарання, яке призначено вироком Сімферопольського районного суду АР Крим становить 15 років, то на підставі вказаних змін кримінального законодавства України, ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з-під варти.
ОСОБА_6 у режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Черкаська виправна колоні (№62)» скаргу підтримав та просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що відсутні підстави для розгляду скарги в прядку ст. 206 КПК України, оскільки рішення суду щодо ОСОБА_6 не набрало законної сили. В ухвалах апеляційного суду м. Києва та Верховного Суду не має посилань щодо звільнення ОСОБА_6 з-під варти, не має посилання не переведення останнього до СІЗО. А тому вважає утримання ОСОБА_6 під вартою законним та обґрунтованим.
Представник Державної установи «Черкаська вправна колонія (№62)» ОСОБА_5 повідомив, що в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 немає відомостей про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання. Оскільки триває апеляційний розгляд справи відносно ОСОБА_6 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши адвоката, підозрюваного, прокурора, представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)», дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.
Вимогами статті 206 КПК України передбачено, що, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов?язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Надана до суду скарга адвоката ОСОБА_3 ґрунтується на засадах, викладених в ст. 206 КПК України, тому, слідчий суддя здійснює розгляд вказаної скарги, керуючись вимогами саме ст. 206 КПК України, норми якої прямо стосуються випадків, коли на момент розгляду скарги на незаконне утримання особи під вартою, ця особа продовжує незаконно утримуватись під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 утримується під вартою з 12.09.2011, коли був затриманий в порядку ст. 115 КПК України (в ред. КПК України від 28.12.1960 №1001-05, що діяв на момент затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення).

Вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2013 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді п15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання з 12.09.2011. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

27.12.2013 ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на вирок Сімферопольського районного суду АР Крим. У зв`язку з анексією Кримського півострова Російською Федерацією, компетентним судом України скаргу не було розглянуто (Лист ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» від 13.02.2018 №12/12-3512/Бр).

Згідно акту від 17.03.2017, гр. ОСОБА_6 , 1985 року народження, який утримувався під вартою згідно вироку Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013, було передано з Російської Федерації компетентним органам України та направлено до Харківської установи виконання покарань (№27) для відбування покарання.

Листом Міністерства юстиції України від 29.12.2017 №13979/23_0/32-17 засудженого ОСОБА_6 , для подальшого відбування покарання направлено до Черкаської виправної колонії (№62). 20.01.2018 засуджений прибув до державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».

Як вбачається з листа державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» від 13.02.2018 №12/12-3512/Бр на момент анексії АР Крим вирок законної сили не набрав. Згідно ухвали Верховного Суду АР Крим від 19.05.2016 рішення за апеляціями на вирок Сімферопольського райсуду АР Крим від 09.12.2013 було прийнято відповідно до КК Російської Федерації. Ухвала Верховного Суду АР Крим від 19.05.2016 року судами України не визнана і у відповідність з діючим законодавством України не приведена. Станом на 13.02.2018 розпорядження про набрання вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 законної стосовно ОСОБА_6 та його співучасників за вироком суду на адресу державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» не надходило.

За час тримання в Харківській установі виконання покарань (№27) співучасниця ОСОБА_6 за вироком суду засуджена ОСОБА_7 , подала заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2017 апеляційне провадження у справі за апеляцією ОСОБА_7 на вирок Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 закрито у зв`язку з відмовою апелянта від своїх апеляційних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 01.1.2018 скасовано ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2017 у справі №752/10851/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Сімферопольського районного суду АР Крим від 09.12.2013 і направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Таким чином, вирок відносно ОСОБА_6 згідно з діючим законодавством України законної сили не набрав.

На момент постановлення вироку Сімферопольським районним судом АР Крим не було встановлено фактів незаконного тримання ОСОБА_6 під вартою.

Оскільки на даний час вирок по обвинуваченню ОСОБА_6 законної сили не набрав, а тому відносно останнього діє запобіжний захід, обраний Сімферопольським районним судом АР Крим у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, а тому слідчий суддя вважає, що скарга необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, слідчий суддя також керується тим, що ч.5 ст. 72 КК України була змінена згідно із Законами №270-VІ від 15.04.2008, №838-VІІІ від 26.11.2015, №2046-VІІІ від 18.05.2017 та на даний час викладена в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення вола день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в дії Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Закон України №838-VIII від 26.11.2015, застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цього Закону вступив в законну силу обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю. Враховуючи, що вирок відносно ОСОБА_6 законної сили не набрав, підстав для застосування ч.5 ст. 72 КК України у слідчого судді немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде виготовлений 19.03.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1