Справа № 308/1810/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_6 погоджено прокурором ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за № 000243, відомості про яке внесені до ЄРДР від 03.09.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 та ч. 1 ст. 366 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Іршава, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого державним кадастровим реєстратором відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області,-
В С Т А Н О В И В:
З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 , державний службовець 9 рангу, будучи призначений наказом №50-К від 16.01.2017 на посаду державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, достовірно знаючи, в силу своїх службових обов`язків, про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, всупереч ст. ст. 152, 153, 154 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, використав службове становище всупереч інтересам служби, 30.08.2016, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, у невстановлений досудовим розслідуванням час в приміщенні службового кабінету за адресою м. Ужгород пл. III. Петефі, 14 з допомогою електронного цифрового підпису сформував:
- повідомлення ЗВ- 2016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:002:0244 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались.
Після чого, в порушення вимог Порядку, 17.07.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою АДРЕСА_2 з допомогою електронного цифрового підпису особисто здійснив виправлення неіснуючої помилки, допущеної у кадастрі, внаслідок вигаданих ним помилкових перенесень земельних ділянок та здійснив несанкціоновані зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі шляхом безпідставного видалення відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :42:002:0244 з Державного земельного кадастру, достовірно знаючи, в силу своїх службових обов`язків, що ОСОБА_8 видано державний акт на право власності серії ЯЕ №»454272 на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради №»199, у відповідності до якого йому належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0737 га по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:002:0244.
Таким чином, всупереч ст. ст. 152, 153, 154 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, внаслідок умисних дій службової особи ОСОБА_5 , державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, відомості про існування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0737 га. з кадастровим номером :42:002:0244, ринковою вартістю 521 032, 03 гривень незаконно були видалені із Державного земельного кадастру, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадянина ОСОБА_8 .
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих громадян.
Крім цього, ОСОБА_5 , несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, 17.07.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м.Ужгород пл. Ш. Петефі, 14, з допомогою електронного цифрового підпису, без наявності всіх передбачених законом документів, незаконно, безпідставно, здійснив несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі, шляхом видалення відомостей з Державного земельного кадастру про наявність у ОСОБА_9 та належність йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0737 га по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:002:0244.
Таким чином, всупереч ст. ст. 152, 153, 154 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, внаслідок умисних дій службової особи ОСОБА_5 - державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області відомості про земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0737 га з кадастровим номером :42:002:0244, ринковою вартістю 521 032, 03 гривень незаконно видалені із Державного земельного кадастру, чим ОСОБА_8 спричинено значну шкоду.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст. 362 КК України - несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, якщо воно заподіяло значну шкоду.
Крім цього, ОСОБА_5 , державний службовець 9 рангу, у відповідності до наказу №302-К від 12.09.2018 виконувач обов`язків начальника відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, здійснював керівництво відділом, ніс персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, організовував та забезпечував виконання відділом законів України, достовірно знаючи, в силу своїх службових обов`язків, про порядок надання інформації із державної статистичної звітності форми 6-зем, умисно, 10.10.2018, у невстановлений досудовим розслідуванням час, протягом робочого дня, в службовому кабінеті, на виконання листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.10.2018 № С-206/1- з 654/6-18 щодо надання інформації із державної статистичної звітності форми 6-зем про правовий статус земельної ділянки, розташованої за адресою : вул. Кошицька, ЗО, м. Ужгороді склав офіційний документ - довідку про те, що земельна ділянка за адресою вул. Кошицька, ЗО в м. Ужгороді надана у постійне користування Готельному комплексу «Світанок» ОДП «Закарпаттурист», під будівлями площею 1,65 га., відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗК №000031, зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 201.
Після чого, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - довідки , а саме зазначив, що «у державній статистичній звітності форми 6-зем та 2-зем станом на 01.01.2016 року облікований землекористувач Закарпатське ЗАТ «Закарпаттурист», земельна ділянка відноситься до забудованих земель, землі громадського призначення».
При цьому, ОСОБА_5 , було достовірно відомо, що зазначена земельна ділянка згідно Класифікації видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ), затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, віднесена до Розділу І, секції 07, тобто до земель рекреаційного призначення.
В подальшому, ОСОБА_5 , скріпив документ, до якого внесені завідомо неправдиві відомості, своїм підписом, зареєстрував у системі електронного документообігу « Автоматизована система управління документами ДОК ПРОФ-3», присвоївши йому відповідний вихідний номер 1096/402-18-0.28 та штрихкод електронного документу, та направив до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.
10.10.2018 вказаний, підписаний ОСОБА_5 , документ, до якого внесено неправдиві відомості про цільове призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ, спрямований ОСОБА_10 , який надав його на розгляд постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, а в подальшому депутатам ради, та за результатами 30.10.2018 рішенням Ужгородської міської ради №1301 ОСОБА_11 , довірителю ОСОБА_10 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,1182 га. згідно КВЦПЗ для іншої громадської забудови по вул. Кошицькій, 30.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
У сукупності своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. З ст. 362 та ч.І ст. 366 КК України та 22.03.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.
ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення віднесені до категорії тяжких, визначені ч.2 ст. 364 та ч. 3 ст. 362 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.
У досудового розслідування є підстави вважати, що в разі необрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, останній буде впливати на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від звернення із заявами про вчинені щодо них кримінальні правопорушення, продовжуючи перебувати на робочому місці може впливати на підлеглих та колег, а також здійснювати несанкціоновані втручання в систему Державного земельного кадастру.
Таким чином, застосування запобіжного заходу до підозрюваної є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, метою якого, визначено, забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, один з яких прибувати на виклики до слідчого та суду, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни, знищення документів, впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти злочинну діяльність,.
Із зазначеною метою, враховуючи те, що ОСОБА_5 може в будь який час виїхати за межі території України, доцільним є обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи вищенаведене слідчий просить задовольнити клопотання.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з підстав зазначених в ньому. Після роз`яснення судом принципу змагальності сторін, обов`язку сторін самостійно відстоювати свою позицію будь-яких інших клопотань про долучення до матеріалів провадження доказів на обґрунтування своєї позиції прокурор не заявила. В ході розгляду справи долучено до матеріалів справи копії протоколів допитів свідків в даному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник повністю заперечили клопотання та його обґрунтування. Захисник, зокрема, посилається на необґрунтованість повідомленої підозри, неправильною кваліфікацією діянь підозрюваного, відсутністю обґрунтованих ризиків, що є обов`язковою умовою для обрання такого виду запобіжного заходу. Зауважує, що стороною обвинувачення не наведено обґрунтувань щодо існування таких ризиків, а всі твердження базуються на припущеннях. Крім того захисник зазначив, що жоден із ризиків передбачених ст. 177 КПК України органом досудового розслідування не доведено.
Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення поданого слідчим клопотання та просили суд обрати інший більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Двадцять першого березня дві тисячі дев`ятнадцятого року, громадянину ОСОБА_5 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 та ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що на цей час існує обгрунтований ризик передбачений 1 статті 177 КПК України, на який вказує слідчий та прокурор, зокрема ризик впливу на свідків та потерпілих з метою спонукання їх до відмови від звернення із заявами про вчинені щодо них кримінальні правопорушення, проте, враховуючи що ОСОБА_5 не оголошено підозру у вчиненні будь-якого іншого злочину в іншому кримінальному провадженні, раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення не обгрунтовані жодним чином та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 та ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.
Щодо реального існування ризиків, заявлених прокурором суд оцінює як такий що має місце лише один ризик, та, вважає доведеним ризик того, що існує реальна щодо впливу на свідків та потерпілих в даному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК та бере до уваги те, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 24.04.2007 року та має позитивну службову характеристику.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, проте не доведено наявність усіх ризиків, які зазначає орган досудового розслідування, доходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час. Також на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання, утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 186, 194, 195, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Іршава, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого державним кадастровим реєстратором відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, заборонивши йому покидати місце постійного проживання в нічний час доби, а саме, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.
Відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Встановити строк дії ухвали - до 24.05.2019 року, та встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 24.05.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1