Провадження № 1-кп/761/624/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 155 91, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних утриманців не має, місця реєстрації та постійного місця мешкання не має, раніше судимий,

обвинувачується за ч. 3 ст. 297 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 297 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою, строк дії відповідної ухвали закінчується 11.09.2018.

У зв`язку з неможливістю завершити судовий розгляд до зазначеної дати судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на обговорення учасників поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити дію раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки, на переконання державного обвинувача, раніше встановлені ризики не зникли та продовжують існувати. Зокрема, прокурор вказав на ризик переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 вважав, що ризики, зазначені прокурором, є не обґрунтованими, а тому, на йому думку, належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити інший, менш суворий запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
На стадії судового розгляду питання продовження строку дії запобіжного заходу безпосередньо пов`язано с встановленням обов`язкової наявності двох складових - чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.
При цьому обґрунтованість підозри не піддається процесуальній оцінці через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження доказів має вставити поза розумним сумнівом доведеність вини особи.
Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До таких підстав, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» прецедентне право Конвенції відносить наявність ризику, що особа не прибуде до суду, ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде причиною суспільного безладу.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Суд, надаючи оцінку можливості переховування ОСОБА_4 , приймає до уваги, що існує значна ймовірність, що обвинувачений з метою уникнення покарання, у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, вчинить дії, спрямовані на ухилення від суду.
Суд також не виключає, що обвинувачений може прийняти заходи щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, які на цій стадії судового розгляду не допитані.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів сторони обвинувачення та сторони захисту, суд вважає доведеними чинники, передбачені ч.1 ст. 194 КПК.
При вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності й інші обставини, у т.ч. вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим тощо.
Оцінка згідно з ст.178 КПК особистості обвинуваченого, міцності його соціальних зв`язків у сукупністю з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існуючими ризиками, пов`язаними з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить суд до переконання, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Зазначене доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження відносно ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 05 жовтня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1