У Х В А Л А

02.04.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання заступника начальника відділу розслідування в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000780 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Від заступника начальника відділу розслідування в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 надійшло поштою слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду клопотання про арешт майна, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN Golf, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , заборонивши власнику та користувачу розпоряджатися та користуватись вказаним майном.
Слідчий вказує на те, що в органу досудового слідства наявні достатні підстави вважати, що транспортні засоби зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність в накладенні арешту на таке майно.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 170 КПК України законодавець встановлює порядок накладення арешту на майно під час кримінального провадження, визначає що є арештом майна. Так згідно частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до частини до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Крім цього законодавець встановлює обовязок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьоїстатті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимогстатті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогамст.ст.170,171 КПК України з огляду на наступне.
З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового слідства СВ в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000780 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, в рамках якого досліджуються обставини підпалу 10.10.2017 року невідомими особами бару «Ріо», яке розташоване за адресою: с. Вари, вул. Ворошдерег Берегівського району.
З витягу з ЄРДР вбачається, що в даному кримінальному провадженні жодні особі не оголошено підозру. Таким чином ОСОБА_3 в даному провадженні також не оголошено підозру. Однак стороною кримінального провадження ставиться питання про накладення арешту на майно вказаної особи.
При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали клопотання не містять жодних належних доказів того, що вказаний транспортний засіб дійсно належить саме ОСОБА_3 і що такий має відношення до даного криінального провадження.
Зі змісту клопотання вбачається, що стороною кримінального провадження також не обгрунтовано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З досліджених слідчим суддею клопотання та доданих до нього документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено: 1) підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбаченіст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000780 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1