Справа № 591/617/18
Провадження № 1-кп/591/304/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Клишки, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , одруженого та маючого на утриманні дітей, раніше судимого:

- вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.07.2008 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

- вироком Бахмацького міського суду Чернігівської області від 06.05.2011 за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018, близько 18 години., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_6 , знаходився біля будинку № 31/1 по вул. Прокоф`єва в м. Суми, відшукуючи осіб, що начебто скоїли протиправні дії стосовно ОСОБА_6 з метою з`ясування стосунків з приводу образи останнього. У вказаному дворі ОСОБА_5 побачив раніше незнайомого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_9 , які сідали до припаркованого у вказаному дворі автомобіля «ЗАЗ Vida» д.н. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 .

В цей час ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прагнучі до самовиразу себе в насильстві над іншими, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи зухвало та грубо, ігноруючи прийняті в суспільстві елементарні норми поведінки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання таких наслідків, виявляючи особливу зухвалість, підійшов до автомобіля, в салоні якого на той час знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх неповнолітній син ОСОБА_10 , 2008 р.н., та почав наполегливо стукати у вікно пасажирської двері, провокуючи конфлікту ситуацію. В свою чергу, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, з метою з`ясувати причини такої поведінки з боку раніше незнайомого ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_5 , діючи умисно, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, проявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, використовуючи нікчемний привід - начебто образу ОСОБА_6 невстановленими особами, та грубу, на його думку реакцію потерпілого на його стук по вікну двері автомобіля, достеменно розуміючи, що знаходиться у громадському місці, в полі зору сторонніх осіб, швидко підбіг до ОСОБА_7 , та не повідомивши причин такої поведінки, схопив останнього обома руками за тулуб та почав притискати до багажника автомобіля, при цьому безпричинно наніс йому три удари рукою по голові та тулубу потерпілого, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми справа, забій м`яких тканин плечового суглобу , вказані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №45 від 30.01.2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Окрім цього, двічі смикнув за ремінь чоловічої сумки потерпілого, який пручаючись намагався уникнути подальшого побиття, проявляючи таким чином свою зухвалість. В цей час ОСОБА_5 забрав його знайомий ОСОБА_6 , таким чином припинивши протиправні дії ОСОБА_5 . Потерпілий скориставшись ситуацією, сів до салону свого автомобіля та поїхав з місця вчинення злочину.

В судовому засіданні ОСОБА_5 розповідав, що 18.01.2018 року близько 16-00 год. йому зателефонував ОСОБА_6 , який попросив його допомогти відшукати людей, які його побили. Через деякий час він зустрівся з ОСОБА_6 та вони разом пішли у двір, в який, за словами ОСОБА_6 , попрямували ті особи, яких вони повинні відшукати. Коли зайшли у двір, то він побачив як за кермо машини сідає потерпілий. Сприйнявши потерпілого за одного з тих осіб, хто образив його друга, він підійшов та заподіяв йому тілесних ушкоджень у такий спосіб, як зазначено в обвинувальному акті. В цей час підбіг ОСОБА_6 , зупинив його та сказав, що це не та особа, яка його била, вказав, що підозрює осіб, які стояли вдалині, після чого вони відразу пішли з місця події. В подальшому, коли вони стояли біля магазину та розмовляли з тими особами, які побили ОСОБА_6 , то під`їхала патрульна поліція і затримала його. Таким чином, ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення з кваліфікацією за ч.1 ст.296 КК України визнав щодо самої події злочину, не заперечуючи цих обставин, як вони зазначені в обвинувальному акті.

Слід зазначити про те, що обставини, які зазначені в обвинувальному акті, щодо: дати, часу, місця вчинення злочину, а також самого факту спричинення ОСОБА_5 потерпілому тілесних ушкоджень під час вчинення хуліганських дій підтверджено в судовому засіданні і такими доказами, проти належності та допустимості яких учасники процесу не заперечили.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що у зазначений в обвинувальному акті день та час він з колишньою дружиною та дитиною сіли до автомобіля, щоб їхати по справам. В цей час невідомий хлопець, як він пізніше дізнався ОСОБА_5 , почав наполегливо стукати у вікно передньої пасажирської двері автомобіля. Він, з метою з`ясувати причину таких дій, вийшов та почав іти в напрямку хлопця, обходячи машину ззаду. В цей час хлопець схопив його обома руками за тулуб та притискаючи до багажника автомобіля наніс кілька ударів по тулубу та в обличчя. Йому вдалося вирватися і в цей час підійшов ще один хлопець, який відтягнув ОСОБА_11 від нього. Свідком цього був його син, який дуже злякався та знадобився час, щоб заспокоїти і пролікувати дитину від отриманого нервового зриву.

Аналогічні покази щодо вказаних обставин давала в судовому засіданні і колишня дружина потерпілого ОСОБА_12 , допитана як свідок.

Згідно висновку експерта №45 від 30.01.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми верхньої губи справа, забій м`яких тканин правого плечового суглобу, які виявлено лікарем-травматологом 18.01.2018 року у потерпілого ОСОБА_7 , кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.с. 219 т.1).

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 24.01.2018 року, потерпілий під час слідчої дії демонстрував механізм нанесення йому ударів ОСОБА_5 та як останній тримав його, притискаючи до багажнику автомобіля (а.с. 27-30 т.2), а висновком експерта №62 від 30.01.2018 року підтверджено, що характер та локалізація тілесного ушкодження в ділянці верхньої губи справа у гр. ОСОБА_7 може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованому в ході проведення слідчого експерименту з потерпілим (а.с. 31 т.2).

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні хуліганства, а саме: умисних діях, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, які виразилися у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , - доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, будучи раніше судимою особою, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість. В той же час, характеризуючи особу обвинуваченого, слід зазначити, що ОСОБА_5 на обліках в диспансерах не перебуває, має родину, а саме: дружину та двох малолітніх дітей на утриманні, одній з яких доводиться рідним батьком, і, яка, згідно наданих копій медичних документів, має незадовільний стан здоров`я.

Щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, слід зазначити таке:

В зміненому обвинувальному акті та в судовому засіданні прокурор наполягала на наявності в даному випадку такої обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , як-то: вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на покази працівників патрульної поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вони надавали в судовому засіданні, про те, що під час затримання ОСОБА_5 мав ознаки сильного алкогольного сп`яніння, а також на неадекватність поведінки ОСОБА_5 , яка була зафіксована нагрудними камерами поліцейських.

В той же час, ОСОБА_5 категорично заперечував те, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Говорив про те, що в цей день він випив 2 пляшки пива за деякий час до події, проте, не був п`яним та це не можна сприймати як обтяжуючу обставину, оскільки вжиття пива ніяким чином не вплинуло на вчинення злочину, а його поведінка, яку зафіксовано на нагрудні камери поліцейських, викликана тим, що правоохоронці не мали права застосовувати до нього фізичну силу та затримувати його.

Захисник наполягав на тому, що надані стороною обвинувачення докази - покази патрульних поліції та відео з нагрудних камер є неналежними доказами, які не підтверджують жодної обставини обвинувального акту, а висновок, згідно якого ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, - недопустимим доказом, оскільки він був здобутий до внесення відомостей про вчинений ОСОБА_5 злочин в ЄРДР та не підтверджує того, що його підзахисний перебував у стані алкогольного сп`яніння. На його переконання, єдиним належним доказом, який би міг підтвердити стан алкогольного сп`яніння був би висновок за результатами проведеного з його підзахисним медичного огляду, але на даний час законодавчо врегульовано лише огляд водіїв на такий стан. Проте, неврегульованість на законодавчому рівні такого питання не є їх проблемою та свідчить, на його думку, про відсутність доказів на підтвердження обтяжуючої покарання обставини.

Суд, вислухавши такі пояснення учасників процесу, вважає, що в даному випадку вчинення ОСОБА_5 злочину у стані алкогольного сп`яніння підтверджено належними і допустимими доказами, і ця обставина є такою, що обтяжує покарання обвинуваченого.

В той же час, доводи та твердження захисника про те, що покази патрульних поліції та відео з нагрудних камер є неналежними доказами, а також що єдиним належним доказом на підтвердження стану ОСОБА_5 щодо алкогольного сп`яніння є висновок, складений за результатами медичного огляду на такий стан, - є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2).

Статтею 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню у тому числі обставини, які обтяжують покарання.

Під час розгляду справи суд безпосередньо досліджував та сприймав як покази свідків патрульних поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , так і відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, а також покази потерпілого, а отже вони отримані у передбаченому цим Кодексом порядку і відповідають вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України.

До того ж, показання свідків прямо підтверджують стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого відразу після вчинення ним кримінального правопорушення. Потерплий також зазначав про різкий запах алкоголю з порожнини роту ОСОБА_5 , який він відчував, коли останній притискав його до багажника автомобіля та наносив тілесні ушкодження.

Будь яких даних, які б спростовували наведені показання потерпілого та свідків і свідчили про те, що вони оговорюють обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім того, поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , яку було зафіксовано на відео нагрудних камер поліцейських, також дає суду підстави стверджувати про очевидність ознак алкогольного сп`яніння у обвинуваченого.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуючу обставину.

Щодо наявності пом`якшуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставин, прокурор зазначала про наявність, на її думку, таких як: повне визнання вини та щире каяття. Сторона захисту поряд з вказаними прокурором обставинами, просили визнати сприяння ОСОБА_5 у розкритті злочину, як таку обставину, що мала місце та пом`якшує його покарання.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 в судовому засіданні відверто, а не уявно визнав свою провину у вчиненому злочині, передбаченому ч.1 ст.296 КК України, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, його розкаяння в судовому засіданні було засновано на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, то в даному випадку наявною є така обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як щире каяття.

В той же час, підстав говорити про повне визнання вини ОСОБА_5 , як пом`якшуючу покарання обставину, у суду немає, оскільки ОСОБА_5 , як вже зазначалось вище, фактично заперечував щодо наявності такої обставини, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а вказана обставина є згідно ст. ст.91, 291 КПК України такою, що міститься в обвинувальному акті, підлягає доказуванню та була доведена в судовому засіданні. Тобто, в даному випадку ОСОБА_5 не визнав вину по всім пунктам обвинувачення.

Крім того, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії ОСОБА_5 з самого початку були спрямовані на допомогу органам досудового розслідування, а в судовому засіданні під час з`ясування фактичних обставин у справі, зокрема, щодо вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 надавав покази, які не знайшли підтвердження та спростовані зазначеними вище доказами, то у суду відсутні підстави і для визнання наявності в діях обвинуваченого такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку єдиною обставиною, які пом`якшує покарання ОСОБА_5 , знижує ступінь суспільної небезпеки його особи та вчиненого ним діяння, а також може бути розцінена судом в якості критерію індивідуалізації покарання - є щире каяття.

При цьому, суд, призначаючи покарання, звертає увагу на майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього постійного джерела доходів та наявність на утриманні двох дітей, які за станом здоров`я і віком потребують постійних матеріальних затрат, тому, на переконання суду, призначення покарання у виді штрафу може не тільки поставити сім`ю обвинуваченого у ще більш скрутне матеріальне становище, а ще й може посприяти та підштовхнути обвинуваченого до вчинення нових злочинів.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, а також висновок органу пробації про те, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчинення ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень, неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого є покарання у виді арешту із зарахуванням у строк відбування покарання строку тримання ОСОБА_5 під вартою в період з 25.01.2018 року по 22.02.2018 року за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у період часу з 16-00 години до 09-00 години, до набрання вироком законної сили необхідно залишити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого п.5 ст. 177 КПК України, встановленого судом в попередніх ухвалах, а також підстав для зменшення часових рамок перебування під домашнім арештом, в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, відповідно до ст. 100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів у справі (а.с.216 т.1, а.с. 40 т.2).

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання за цим законом у виді арешту на строк два місяці.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його тримання під вартою у період з 25.01.2018 року по 22.02.2018 року, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною залишати вказане житло у період часу з 16-00 години до 09-00 години до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази:

- чоловічу сумку потерпілого, яка була передана останньому на зберігання згідно розписки, - після набрання вироком законної сили вважати повернутою її законному володільцю ОСОБА_7 ;

- оптичний носій даних - диск з відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників УПП в Сумській області залишити зберігатись в матеріалах судової справи №591/617/18 (провадження №1-кп/591/304/18).

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1