Ухвала

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ
Справа № 395/1390/17
Провадження № 51-9220 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року,
в с т а н о в и в:
вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_4 судові витрати по справі, пов`язані з дослідженням речових доказів, у розмірі 790 (сімсот дев`яносто) гривень 96 копійок на користь держави.
Цим же вироком ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Згідно із копіями доданих до касаційної скарги судових рішень ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому місці придбав 149 патронів калібру 5,6 мм, 51 патрон калібру 9 мм, 20 патронів калібру 7,62х25 мм, один патрон калібру 5,45х39 мм, які зберігав на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в приміщенні майстерні в шухляді для інструментів без передбаченого законом дозволу. 19 вересня 2017 року працівниками Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області на підставі ухвали Новомиргородського районного суду від 18 вересня 2017 року, в період часу з 09 год. 40 хв. до 11 год. 30 хв. проведено обшук території домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку в підсобному приміщені (майстерні) було виявлено в шухляді для інструментів: п`ятдесят один патрон, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 327 від 22 вересня 2017 року, є боєприпасами, пістолетними патронами калібру 9х18 мм, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби; двадцять патронів, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 327 від 22 вересня 2017 року, є боєприпасами бойовими патронами калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом; один патрон, який згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 327 від 22 вересня 2017 року, є боєприпасом, автоматним патроном калібру 5,45х39 мм, промислового виготовлення, придатний для стрільби; сто сорок дев`ять патронів, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 327 від 22 вересня 2017 року, є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами, калібру 5,6 мм, промислового виготовлення, придатні для стрільби, які ОСОБА_4 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вищевказані судові рішення щодо нього та направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Зокрема, засуджений вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами наявність вини в інкримінованому йому злочину. Скаржник наголошує, що суд не взяв до уваги те, що слідчий під час досудового розслідування незаконно виділив з матеріалів кримінального провадження №0000470 від 20 серпня 2017 року в кримінальне провадження №0000537 від 19 вересня 2017 року процесуальні документи за результатами обшуку в іншому кримінальному провадженні та незаконно приєднав речові докази і здав на зберігання в Номиргородський райвідділ національної поліції. Засуджений ОСОБА_4 вважає, що вилучені та приєднані до матеріалів кримінального провадження патрони, вилучені при обшуку 19 вересня 2017 року у його домоволодінні, відповідно до ст. 87 КПК України повинні бути визнані недопустимими доказами, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, однак вищевказаний доказ суд поклав в основу вироку. Зазначене скаржник мотивує відсутністю клопотання прокурора до суду про надання дозволу на використання результатів обшуку в іншому кримінальному провадженні та ухвали слідчого судді про дозвіл на огляд, приєднання та визнання речовими доказами вилучених при обшуку боєприпасів.

Також засуджений вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, оскільки ним не були усунуті зазначені порушення суду першої інстанції.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Мотивуючи свою скаргу, засуджений ОСОБА_4 оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що, на його думку, призвело до неправильної кваліфікації його дій. Надаючи власну оцінку доказам, він по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Разом із тим, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено і перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу та яким надана правильна юридична оцінка.

Зокрема, висновкущодо вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколу обшуку домоволодіння ОСОБА_4 та висновку експерта № 327 від 22 вересня 2017 року.
Вказані в судовому рішенні докази в їх сукупності безперечно доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненому злочині й об`єктивних підстав недовіряти їм немає.
Крім того, аналогічні за змістом доводи засудженого ОСОБА_4 в частині доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину переглядались в апеляційному порядку.
Перевіривши й оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні доведена.
Апеляційний суд надав мотивовану відповідь на викладені в апеляційній скарзі засудженого доводи щодо незаконності проведеного 19 вересня 2017 року обшуку та недопустимості речових доказів, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, і визнав їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000470 від 20 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, згідно ухвали від 18 вересня 2017 року Новомиргородського районного суду 19 вересня 2017 року було проведено обшук домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_4 , з метою виявлення викрадених речей.

Під час даного обшуку було виявлено 51 патрон калібром 9 мм до пістолета Макарова, 150 патронів калібру 5,6 мм, 20 патронів калібру 7,62 мм, один патрон калібру 5,45 мм, пристрій схожий на пістолет та ніж, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.
За даним фактом слідчим СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області 19 вересня 2017 року відповідно до вимог ст. 214 КПК Українивнесені відомості до ЄРДР за № 0000537 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вимог ст. 217 КПК Україниначальник Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури постановою від 19 вересня 2018 року виділив з матеріалів досудового розслідування за №0000470 від 20 серпня 2017 року матеріали в оригіналах щодо незаконного зберігання боєприпасів ОСОБА_4 на території свого домоволодіння для приєднання до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000537 від 19 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою слідчого від 25 вересня 2017 року приєднано до кримінального провадження № 0000537 речові докази та передано їх на зберігання по вказаному провадженню в Новомиргородський РВ НП.
Враховуючи вищезазначене, касаційний суд погоджується з висновком колегії суддів апеляційного суду, що процедура виявлення обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а також постанова від 19 вересня 2018 року, якою виділено з матеріалів досудового розслідування за №1 000470 від 20 серпня 2017 року матеріали в оригіналах щодо незаконного зберігання боєприпасів на території свого домоволодіння, відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
На переконання суду касаційної інстанції апеляційний суд, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , дотримався вимог ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.
З огляду на викладене, Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3