Справа №577/3090/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/177/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 577/3090/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Білорусь, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Донецьк, мешканець АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
1) 12.09.2013 року Тростянецьким районним судом за ст. ст. 289 ч. 1, 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 3 роки;
2) 04.09.2014 року Тростянецьким районним судом за ст. 185 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяців обмеження волі;
3) 14.10.2014 року Тростянецьким районним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі;
4) 15.07.2015 року Тростянецьким районним судом за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 26.12.2016 року на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду від 16.12.2016 року невідбутий строк 1 рік 10 днів, судимість не знята та не погашена,-

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він, посилаючись на незаконність вироку суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, просить його змінити та пом`якшити йому міру покарання, застосувавши ст. 69 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі.

Даним вироком визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, і покладено на нього обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою і строк відбування покарання визначено обчислювати з 23.07.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 286 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд при призначенні йому покарання не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином не врахував особу обвинуваченого та призначив занадто суворе покарання. Не надано оцінки обставинам, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Зокрема, зазначає, що на його утриманні знаходиться бабуся похилого віку.

Не погоджується з кваліфікацією своїх дій за ч.3 ст. 185 КК України, посилаючись на те, що протягом двох годин з моменту заволодіння майна, дане майно було повернуто потерпілій.

На його думку, суд безпідставно не застосував положення ст. 69 або ст. 75 КК України, а призначив занадто суворе покарання у виді позбавлення волі, відбування якого може негативно вплинути на його подальше життя.

Згідно з вироком, 20 травня 2018 р. близько 11 години обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за попередньою змовою на подвір`ї буд. АДРЕСА_4 , відкривши знайденими ключами замки, проникли до металевого контейнеру, звідки таємно викрали належні потерпілій ОСОБА_10 велосипеди City Star, Aist,Ардіс Либідь та Україна, загальною вартістю 9320 грн.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника на підтримання своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який погодився з вироком суду і прохав залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено.

Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано в суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та юридична оцінка їх злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Також вирок суду не оскаржується в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок суду, що оскаржується, лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався наведених норм права.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставити, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, позитивну характеристику за місцем проживання, перебування на його утриманні бабусі похилого віку, а також обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

При цьому, обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_6 враховані, а крім того, вказані обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, і не є тими виключними обставинами, які б давали суду можливість для застосування положень ст. 69 або ст. 75 КК України, або призначення іншого, більш м`якого покарання, як того просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

З урахуванням викладеного, а також те, що ОСОБА_6 , відповідно до матеріалів кримінального провадження, до цього чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, серед яких є злочини проти власності, на шлях виправлення не став, продовжує скоювати кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що така поведінка обвинуваченого свідчить про його відверте небажання вести законослухняний спосіб життя, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначив покарання в межах санкції 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначено в його апеляційній скарзі, не вбачається.

Обґрунтованих доводів, які б свідчили про неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у апеляційній скарзі не наведено.

Висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,