Справа № 346/5148/18
Провадження № 1-в/346/212/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, росіянина, громадянина Молдови, раніше не судимого, засудженого 29 серпня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.6, 12, 185 ч.3, 187 ч.4, 263 ч.1, 70 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 лютого 2016 року застосовано ст. 72 ч.5 КК України та зараховано в строк попереднього ув`язнення строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі з 29 червня 2011 року по 28 березня 2013 року. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2012 року приведено у відповідність до ст. 68 ч.3 КК України і вважати засудженим до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна,

Початок строку: 29.06.2011 р.

Кінець строку: 29.09.2019 р.

В С Т А Н О В И В:

Засуджений Кокорін, звернувшись до суду з даним клопотанням, посилається на те, що відбуває покарання у виправній колонії № 41 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2012 року і на даний момент відбув 3/4 частини строку покарання, режиму утримання не порушував, працює на виробництві установи та добросовісно виконує трудові обов"язки, приймає участь у суспільно корисній праці установи, вважає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому просить суд умовно-достроково звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши його пояснення та пояснення захисника, в яких вони підтримали заявлене клопотання, думку прокурора та представника адміністрації колонії, які заперечили проти його задоволення, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений відбув визначену частину покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Порядок вирішення клопотань про дострокове звільнення засуджених від відбування покарання визначений ст. 154 КВК України і він делегований законодавцем установі виконання покарань.

Згідно з положеннями п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні даних питань судам слід брати до уваги поведінку засудженого протягом всього періоду відбування засудженим покарання.

У відповідності до п. 17 цієї постанови оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений з 14 травня 2013 року відбуває покарання у Коломийській виправній колонії № 41 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва, і з врахуванням початку та закінчення строку відбуття покарання, відбув визначений ст. 81 КК України строк, що дає йому право на умовно-дострокове звільнення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання у виправній колонії № 41 на нього накладено одне стягнення у виді попередження та два заохочення.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній до роботи відноситься посередньо. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія» та здобув професію «Столяр будівельний» та «Слюсар з ремонту автомобілів». До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не виконує роботи із самообслуговування, перекладає свої обов`язки на інших. Вину в скоєному злочину не визнав.

В зв`язку з цим у липні 2017 року комісія ОСОБА_8 (№ 41) у своєму опитувальному листі прийшла до висновку про недоцільність застосування до нього ст. 82 КК України, яка дає право на можливість застосування більш м`якого покарання.

Згідно опитувального листа членів комісії Коломийської ВК (№ 41) щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України, члени комісії у січні 2018 року дійшли до висновку, що ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від не відбутого покарання, а тому на засіданні адміністративної комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення засудженого на що вказує виписка з протоколу № 1 від 05 січня 2018 року члени комісії постановили відмовити ОСОБА_7 у застосуванні ст. 81 КК України, так як вінне довів своє виправлення.
Дані рішення комісії засуджений не оскаржував ні прокурору, ні до суду.

Таким чином суд погоджується із думкою прокурора та представника адміністрації колонії, що при прийнятті рішення про відмову у застосуванні ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 , комісія брала до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не за окремо обраний період часу. Також на комісії розглядались всі належні документи, які містяться у особовій справі та характеризують особу засудженого і саме на основі цих документів були зроблені висновки, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними, як це вимагає ст.81 КК України.

Крім цього при вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги наступне.

На засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (статті 81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак, питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання Коломийської ВК-41, погодженого зі спостережною комісією, як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі його власного клопотання, що є недотриманням процедурного порядку дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст. 152, 154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості спостережну комісію здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 .

Таким чином, на переконання суду, з врахуванням згаданих вище обставин засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці протягом всього періоду відбування покарання, не довів своє виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

На підставі наведеного та ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд засудженим протягом семи діб з часу отримання копії ухвали, прокурором з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_1