Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002330 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Тарасівка Володарського району Київської області, громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не узгоджуються з правовою кваліфікацією і мають істотні суперечності, що свідчить про невідповідність висунутого _______________________________________

Справа № 11-кп/824/941/2018
Категорія: ч.3 ст.358 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
обвинувачення вимогам закону та положенням п.а) ч.3 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, до обвинувального акта додано список осіб, які підлягають виклику в судове засідання, який не може бути додатком, а в тексті акта відсутні дані про будь-яку шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, незважаючи на наявність у справі потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції змінити, виключивши з неї мотиви повернення обвинувального акта прокурору, які полягають у ненаданні списку осіб, що підлягають виклику в судове засідання, та відсутності в акті посилань на наявність шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 . Обґрунтованість інших мотивів для повернення обвинувального акта в апеляційній скарзі не оспорюється.

Як зазначає прокурор, вичерпний перелік додатків до обвинувального акта визначений ч.4 ст.291 КПК України і цією ж нормою передбачено, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. А тому ненадання списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання, що не входить до цього переліку, не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

Що стосується шкоди, то вона не є елементом складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 . У п.7 ч.2 ст.291 КПК України йдеться про ту шкоду, розмір якої можна вирахувати. Досудовим розслідуванням встановлено, що підробленням документу на розпорядження земельною ділянкою ОСОБА_10 йому заподіяно моральну шкоду, і він звернувся із заявою про визнання його потерпілим. Оскільки за своєю природою моральна шкода не може бути обчислена у грошовій сумі і кримінальний процесуальний закон не наділяє сторону обвинувачення повноваженнями стосовно визначення її розміру, а її розмір визначається судом, то обвинувальний акт і не містить даних про заподіяну шкоду.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 зазначає про обґрунтованість підстав для повернення обвинувального акта прокурору, з огляду на що просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому звертає увагу, що однією з підстав слугувало долучення до акта списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання, а не навпаки, як вказує прокурор. Що стосується шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то саме прокурор повинен довести факт завдання потерпілому моральної шкоди та її розмір. Посилання ж прокурора на те, що розмір шкоди визначається судом, суперечить вимогам ст.92 КПК України щодо обов`язку доказування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, згідно з якими він має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Згідно з ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Враховуючи те, що до обвинувального акта долучено список осіб, які підлягають виклику в судове засідання, що положеннями вказаної норми не передбачено, вимоги прокурора про виключення з ухвали як мотиву для повернення акта не долучення до нього відповідного списку є недоречними.

При цьому колегія суддів зауважує, що закон не містить прямої вказівки про необхідність повернення обвинувального акта у разі долучення до нього документів, не передбачених законом. Між тим, невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України є безумовною підставою для його повернення, що також дає можливість прокурору виконати інші вимоги кримінального процесуального закону.
Крім того, як встановив суд першої інстанції, потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_10 . За змістом обвинувального акта йому не завдано матеріальної шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов не заявлявся і текст обвинувального акта не містить жодних посилань про наявність будь-якої шкоди, в тому числі моральної, незважаючи процесуальний статус ОСОБА_10 .

З викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а так само формулювання обвинувачення випливає, що приватний нотаріус ОСОБА_7 16 липня 2015 року в денний час, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 30/18, офіс 16, діючи умисно, з корисливих мотивів, виготовила два примірника довіреності від 16.07.2015 року, яка уповноважує ОСОБА_11 розпоряджатися земельною ділянкою за адресою: м. Київ, пров. Землянський, 4, що належить ОСОБА_10 , який до нотаріуса не звертався. Після того, як невстановлена особа виконала у двох примірниках довіреності підпис від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_7 посвідчила її, зареєструвала в реєстрі і у такий спосіб склала завідомо підроблений документ, який надає певні права.

Згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки злочин, передбачений ст.358 КК України, є злочином з формальним складом, об`єктивна сторона якого вичерпується діянням і не включає як обов`язковий елемент суспільно небезпечні наслідки. У зв`язку з цим вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у цьому кримінальному провадженні не є обставиною, обов`язок доказування якої покладається на слідчого та прокурора.

Тому висновки суду першої інстанції про необхідність зазначення в обвинувальному акті відомостей про наявність шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для зміни ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК України шляхом виключення з її мотивувальної частини відповідної вказівки.
Оскільки про вказану обставину обґрунтовано зазначив прокурор, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002330 щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, повернуто прокурору, змінити, виключивши посилання як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору необхідність зазначення про наявність шкоди.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3