Справа № 359/9015/18
Провадження №1-в/359/423/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
07.11.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він вже відбув 2/3 строку покарання та за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів, що став на шлях виправлення та має чотири заохочення. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення його поведінка та ставлення до праці постійно змінюється. Має три заохочення, а також має три стягнення.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2016 року до ОСОБА_5 , застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838 VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано з 29.05.2015 р. по 30.06.2015 р.

Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2015 року, ОСОБА_5 засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з 29.05.2015 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2016 року, засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 29.05.2015 р. по 30.06.2015 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за злочин середньої тяжкості.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 29.05.2015 року. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі зарекомендував себе негативно. Мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 06.08.2015 року засуджений відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. У зв`язку з чим у засудженого 3 стягнення та 3 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Засуджений був працевлаштованим на виробництві установи, про те після отримання заохочень не працює. Завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує лише під контролем. За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Намагається утримувати своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, не завжди має охайний вигляд. Згідно вироку має позов, але виконавчі листи на адресу установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнав.
При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, витягу із протоколів від 10.05.2018 року на заміну покарання УДЗ, рішенням комісії постановлено про відмову ОСОБА_5 в УДЗ не довів виправлення та характеристики засудженого від 10.05.2018 року затвердженої в.о. начальником Бориспільської виправної колонії № 119 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , підписану начальником відділення СПС №4 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 зі змістом характеристики згоден в.о. заступник начальника колонії із соціально-виховного та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , відносно засудженого ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого зазначено, що особа за період відбування покарання не довів свого виправлення та не заслуговує умовно-дострокового звільнення від покарання у зв`язку з тим, що має стягнення які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки. З початку він характеризувався виключно негативно, а в подальшому, лише після тривалого часу відбування покарання, вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Злочин за вчинення, якого був засуджений ОСОБА_5 є умисним корисливим злочином проти власності, та згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. При цьому суд звертає увагу, що раніше ОСОБА_5 засуджувався за аналогічні злочини, проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочину діяльність.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка змінювалася, та останній спочатку під час відбування покарання характеризувався з негативного боку, і лише через тривалий проміжок часу, змінив свою поведінку в кращу сторону, і на даний час він має стягнення які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, тож пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області з моменту отримання повного тексту ували суду.

Оголошено повний текст ухвали суду 22.11.2018 року.

Суддя ОСОБА_1