ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/607/19 Справа № 199/5107/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000948 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 04.07.2018 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення за цим кримінальним провадженням 01.05.2018 року, тобто до ухвалення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 року, а тому при призначенні покарання ОСОБА_7 необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням обов`язків; вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.07.2018 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч.3 ст.185, ст.75 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно; також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , будучи особою відносно якої до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000533 від 04.04.2018 року за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повторно вчинила аналогічний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 01.05.2018 близько 13.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №14 по вул. Терещенківська в м. Дніпрі, побачила колодязь кабельної каналізації з якого тягнувся кабель електрозв`язку ТПП 100х2х0,4, який належить ПАТ «Укртелеком». В цей час у ОСОБА_7 повторно виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: зазначеного кабелю електрозв`язку, який вона визначила об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на крадіжку, 01.05.2018 приблизно о 13.05 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи за вказаною адресою, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливої заінтересованості, підійшла до колодязю кабельної каналізації, звідки тягнувся кабель електрозв`язку ТПП 100x2x0,4, та почала витягувати вказаний кабель з колодязю. Далі ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, за допомогою заздалегідь приготованого інструменту секатору, розрізала кабель електрозв`язку ТПП 100x2x0,4 довжиною 38 метрів на менші частини та з викраденим кабелем зникла з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ПАТ «Укртелеком» матеріальний збиток на суму 3595, 94 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність її вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційних вимог прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає необгрунтованими.
Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
Вказані вище вимоги судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджена вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Злочин, за який ОСОБА_7 засуджено вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, вона вчинила 01.05.2018 року, тобто до постановлення вироку у першій справі.
Суд першої інстанції, при призначені покарання ОСОБА_7 , обгрунтовано послався на постанову Верховного Суду від 18.09.2018 року (провадження № 51-4631км18), відповідно до якої ст. 70 КК України, що встановлює порядок призначення покарання за сукупністю злочинів, не передбачає можливості поглинення чи складання іспитового строку, визначеного різними вироками.
Доводи прокурора щодо незаконного посилання суду на вказану постанову не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.5 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Щодо твердження прокурора про прийняття Верховним Судом постанови від 25.06.2018 року, то воно не відповідає зазначеному у постанові висновку, відповідно до якого роз`яснено про призначення покарання як при застосуванні ст.70, так і ст.71 КК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду щодо самостійного виконання вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 року, оскільки ОСОБА_7 вироками Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.07.2018 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2018 року встановлено іспитові строки, які поглиненню чи складанню не підлягають.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4