Житомирський апеляційний суд
Справа №294/898/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, №0000424 за ст. ст. 185 ч. 3, 383 ч. 2 КК України щодо ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хуст Закарпатської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , та за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кушниця Іршавського району Закарпатської області, проживаючого по АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , - за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року, -
в с т а н о в и в:

Цим вироком засуджено:

- ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 383 КК України - на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік та зобов`язано його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено скасувати арешт, накладений речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 21063» 1988 року випуску, реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та повернути його власнику.

Вирішено долю інших речових доказів: шуруповерт та покрасочний пристрій залишити за належністю ОСОБА_7 ; 8 упаковок керамічної плитки залишити за належністю ОСОБА_10 ; електроболгарку «Макіта» залишити за належністю ОСОБА_8 .
Згідно вироку, о 4 год. 11 вересня 2016 року в смт. Іванопіль Чуднівського району Житомирської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , попередньо домовившись про сумісне вчинення крадіжки, на автомобілі «ВАЗ 21063» р.н.з. « НОМЕР_1 » приїхали до домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 , де використовуючи ключ, який ОСОБА_10 перед цим передала ОСОБА_7 з метою проведення ним та ОСОБА_8 ремонтних робіт у її будинку, проникли до приміщення будинку, звідки таємно викрали 8 упаковок облицювальної плитки на загальну суму 1 520 грн., які завантажили у вищезазначений автомобіль, та з викраденим з місця вчинення злочину зникли. В подальшому, об 11 год. 30 хв. того ж дня ОСОБА_7 , з метою приховування вчиненого злочину та переслідуючи корисливі мотиви, звернувся до Чуднівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області з письмовою заявою про те, що невідома особа вчинила крадіжку належних йому електроінструментів, які знаходились в домоволодінні ОСОБА_10 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , при цьому достовірно знав, що дані електроінструменти ніхто не викрадав.

В апеляційній скарзі прокурора, що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції ставиться питання про зміну вироку в частині вирішення долі речового доказу - автомобіля «ВАЗ-21063» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » конфіскувати в дохід держави. Вказує на те, що вищевказаний автомобіль був вилучений до Чуднівського ВП Житомирської області, як знаряддя злочину. Під час досудового слідства, 23.09.2017року було накладено арешт на даний автомобіль, однак, при ухваленні вироку, судом безпідставно було скасовано арешт на вказаний транспортний засіб та повернуто його власнику. Зазначає, що ОСОБА_11 формально зазначений власником даного автомобіля, жодних клопотань про зняття арешту та його повернення не заявляв, однак фактичним його власником є ОСОБА_8 , на думку апелянта даний автомобіль підлягає спеціальній конфіскації.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинувачених, що покладалися на розсуд суду, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені злочинів за наведених у вироку обставин та щодо призначеного обвинуваченим покарання є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, що було використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначене майно повертається власнику (законному володільцю).

Згідно ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація може бути застосована у випадках, коли цінності та інше майно були використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вирішуючи питання про повернення власнику речового доказу - автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог ст. 100 КПК України та ч. 1 ст. 96-2 КК України.

З матеріалів справи видно, що у даному кримінальному провадженні автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », на якому обвинуваченими перевозилося викрадене майно, та який перебував у користуванні ОСОБА_8 , був визнаний речовим доказом (а. с. 94).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.11.1993, власником автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » є ОСОБА_11 , проживаючий по АДРЕСА_5 (а. с. 97).
Ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 23.09.2016 було вирішено накласти арешт на вказаний автомобіль, що належить ОСОБА_11 (а. с. 98-100).
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що він керував вказаним автомобілем на підставі техпаспорту та не укладав угод купівлі-продажу даного транспортного засобу із його власником ОСОБА_11 , який також не дарував йому цей автомобіль та не знав про використання даного автомобіля для перевезення краденого майна.
Стороною обвинувачення у даній справі не надано суду доказів про те, що власником даного автомобіля є обвинувачений ОСОБА_8 , або що власник цього автомобіля ОСОБА_11 знав чи міг знати про використання даного автомобіля для перевезення краденого майна.
За таких обставин колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України при вирішенні питання про долю речового доказу - автомобіля «ВАЗ 21063» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: