Постанова
Іменем України
18 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 659/579/16-к провадження № 51-2073 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції виправданого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Верби Нижньосірогозького району Херсонської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 13 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 220 годин. Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 30 червня 2016 року приблизно о 14.00, перебуваючи у кімнаті житлового будинку на АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_9 майно на загальну суму 202,5 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30 травня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК. Натомість апеляційний суд, не дослідивши доказів кримінального провадження, дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, чим порушив принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів. Крім того, вказує, що апеляційний суд однією ухвалою поновив ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження і розглянув апеляційну скаргу по суті, не дотримавшись вимог ст. 398, ст. 401 КПК щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою та проведення підготовки до апеляційного розгляду.
Позиції учасників судового провадження
У письмовому запереченні на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 вказала на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та просила залишити її без зміни.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора. Захисник ОСОБА_7 та виправданий ОСОБА_6 заперечили проти її задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до приписів ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.
Проте під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався.
Так, за змістом статтей 117, 398, 399, 401 КПК процедура поновлення строку на апеляційне оскарження передує стадії відкриття апеляційного провадження та проведенню підготовки до апеляційного розгляду. Тобто, у випадку подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження апеляційний суд без вирішення питання про поновлення цього строку не вправі відкрити апеляційне провадження, натомість апеляційна скарга на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню особі, яка її подала.
Всупереч викладеному, незважаючи на пропуск ОСОБА_6 строку апеляційного оскарження вироку та подання заяви про його поновлення, апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, не поновивши останньому пропущений строк. При цьому поновлення такого строку під час розгляду апеляційної скарги по суті жодним чином не усуває допущених апеляційним судом порушень процесуального закону на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Крім того, виходячи з такої засади кримінального провадження як безпосередність дослідження доказів (п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК), апеляційний суд не вправі дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо доказів наданих стороною обвинувачення й захисту, не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження. Згідно ст. 94 КПК оцінка судом кожного доказу здійснюється на предмет його належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, обґрунтовуючи свій висновок щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, суд першої інстанції послався на безпосередньо досліджені в судовому засідання показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також дані протоколів слідчих дій та висновок експертизи. Дослідивши вказані докази, надавши їм відповідну оцінку, місцевий суд визнав їх достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Разом із тим, апеляційний суд, не досліджуючи обставин кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, дійшов протилежного висновку, вказавши, що наявні у кримінальному провадженні докази не підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна. Тобто, апеляційний суд фактично надав іншу оцінку обставинам кримінального провадження, ніж суд першої інстанції, без безпосереднього дослідження всіх доказів у справі.
Той факт, що жодна зі сторін не заявляла клопотання про повторне дослідження доказів, не виключало права апеляційного суду в цьому випадку безпосередньо дослідити докази, керуючись загальними засадами кримінального провадження. Так, згідно ч. 6 ст. 9 КПК у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені у ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто, якщо апеляційний суд при перегляді кримінального провадження убачає можливу недоведеність винуватості особи, він повинен за власною ініціативою забезпечити повноту дослідження доказів, адже до цього спонукають завдання кримінального провадження, вказані у ст. 2 КПК, та необхідність дотримання інших його засад, зокрема, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, і це не суперечить такій засаді кримінального провадження, як диспозитивність.
За таких обставин, висновок апеляційного суду про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, є передчасним, адже ухвалу про скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження апеляційним судом постановлено з порушенням передбаченої статтями 117, 398, 399, 401 КПК процедури апеляційного розгляду та принципу безпосередності дослідження доказів, що згідно з ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3