В И Р О К
іменем України

15 лютого 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000434 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм-експедитором ТОВ "С-Транс", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 25.04.2015 року близько 20:30 год. керував власним технічно справним автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Піщаній зі сторони вул. Левківської в напрямку вул. Новоселівської м. Зміїв Харківської області.
Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку №24, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди - та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя від яких помер у лікарні.
Згідно висновку комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи №281-КЕ/661/2015 від 10.09.2015, причиною смерті ОСОБА_6 стала сукупна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудної клітини та ушкоджень нижніх кінцівок.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилося у тому, що він керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ_2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку у вигляді виникнення небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину зліва на право по ходу його руху і якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Крім того, після скоєння вказаного правопорушення 25.04.2015 року, близько 20:30 год., в районі буд. 24 по вул. Піщаній у м. Зміїв Харківської області, водій ОСОБА_4 , після наїзду на пішохода, грубо порушив вимоги п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупини транспортних засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортних засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, - та суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями залишив потерпілого ОСОБА_6 у небезпечному для життя стані, нехтуючи моральними і правовими нормами, на місці дорожньо-транспортної пригоди не зупинився, не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив потерпілого в небезпеці у безпорадному стані, позбавивши його можливості до самозбереження, та з місця події зник.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Пояснив, що 25.04.2015 року близько 20:30 год. керував власним технічно справним автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Піщаній в м. Зміїв з увімкненим дальнім світлом зі швидкістю близько 60 км/год. Метрів за 70 побачив пішохода, який, коли автомобіль наблизився, почав перебігати через дорогу з ліва на право. Пішохід рухався в напрямку його автомобіля і він, не встигши зреагувати, збив його передньою правою частиною свого автомобіля. Від удару пішохід перелетів через автомобіль. Після, не зупинившись, поїхав додому, оскільки був у шоковому стані. Через деякий час він повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. Матеріальну шкоду відшкодував частково.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні відмовилася давати показання та просила проводити судовий розгляд за її відсутності.

Свідок ОСОБА_8 показала, що очевидцем ДТП не була, але відразу після ДТП вони з чоловіком побачила, як з лівого боку від проїзної частини лежав чоловік, а автомобіль, який його збив, поїхав далі. Вони намагалися наздогнати його, але марно. Після, повернулися на місце, де вже були інші люди, приїхала "швидка", чекали поліцію. Неподалік від місця знайшли номер від автомобіля та речі.
Свідок ОСОБА_9 показав, що 25.04.2015 року близько 20:00 год. вони з дружиною зібрались їхати у справах. Він сидів в автомобілі чекав дружину, поруч проїхав автомобіль і він почув сильний удар. Після, побачили як на узбіччі з лівої сторони лежить людина, автомобіль світлого кольору проїхав позв. Слідів гальмування не було. Хотіли наздогнати його, але не вдалося. Повернулися на місце ДТП, чекали "швидку" та поліцію.
Свідок ОСОБА_10 показала, що 25.04.2015, близько 20 год. 30 хв., вона, керуючи автомобілем Тайота-Ярис, рухалася по вул. Піщаній в м. Зміїв зі сторони с. Чемужівка в напрямку м. Зміїв. По проїзній частині, назустріч їй рухався пішим ходом чоловік, одягнений в одежу темного кольору. Несподівано, чоловік змістився в сторону її автомобіля, змінивши напрямок вона загальмувала, виїхала на зустрічну смугу руху, при цьому об`їхала пішохода. Коли поверталася, виявилося, що сталася ДТП і того чоловіка забрала "швидка".

Свідок ОСОБА_11 показав, що з обвинуваченим раніше працювали на молокозаводі. 25.04.2015 ОСОБА_4 допомагав йому з ремонтом машини і близько 20.00 год. поїхав на своєму автомобілі ВАЗ-2108. В цей день алкогольні напої вони не вжавали. Про ДТП дізнався від знайомих.
Свідок ОСОБА_12 показав, що постраждалий є його рідним братом. 25.04.2015 він бачив брата зранку, той поїхав на прийом до стоматолога. Увечері від матері дізнався, що брат в лікарні.
Свідок ОСОБА_13 показав, що працює слідчим в Зміївському відділі поліції. 25.04.2015 він був на чергуванні, надійшло повідомлення про ДТП, виїхали разом зі співробітниками на місце, де було встановлено, що автомобіль покинув місце ДТП, постраждалого забрала "швидка". Було проведено необхідні слідчі дії, складено схему місця ДТП. Під час огляду були присутні поняті. Слідів гальмування не виявлено. Міське освітлення на той момент працювало. Особу водія, причетного до ДТП, було встановлено вранці. Огляд на стан сп`яніння також проводився наступного дня вранці.
Свідок ОСОБА_14 показав, що був запрошений поліцейськими бути понятим під час проведення слідчого експерименту. Це було восени. Йому були роз`яснені права про що він поставив свій підпис. Детальних обставин він не пам`ятає за давністю події.
Свідок ОСОБА_15 показав, що приймав участь в проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 у якості понятого. Йому роз`яснювалися права, він підписував протокол, однак подій того дня не пам`ятає.
В судовому заіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він розслідував події вказаної ДТП. Підозрюваному ОСОБА_4 було роз`яснено право мати захисника при проведенні усіх слідчих дій, але він скороистався правом на самозахист у тому числі і при проведенні слідчого експерименту від 19.10.2015 року. При настпному слідчому експерименті від 22.06.2016 року, проведеного за участі захисника він змінив фактичні дані щодо механізму ДТП, зокрема, щодо темпу руху пішохода та відстані, яку подолав пішохід з часу коли його помітив водій та до часу зіткнення, що і призвело до протилежних висновків автотехнічних експертиз.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази, а саме:

Із копії витягу з кримінального провадження № 0000434, внесених до ЄРДР від 26.04.2015 вбачається, що 25.04.2015 в м. Зміїв Харківської області, в районі будинку №24 по вул. Піщаній ОСОБА_4 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер в Зміївській ЦРЛ. Крім того, за повідомленням ОСОБА_7 30.07.2015 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України. (а. с. 86 т. 1).

Заява ОСОБА_7 про внесення до ЄРДР відомостей про залишення в небезпеці ОСОБА_6 після наїзду на нього автомобілем ВАЗ-2108. (а. с. 125, 126 т. 1).

Рапорт чергового Зміївського РВ ОСОБА_17 від 25.04.2015 про надходження під час його чергування повідомлення фельдшера швидкої допомоги м. Зміїв Чаговець про те, що 25.04.2015 о 20:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, невстановлений автомобіль скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який був госпіталізований до реанімаційного відділення Зміївської ЦРЛ з діагнозом : кома, політравма, стан здоров`я тяжкий. (а. с. 87 т. 1)

Рапорт слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_16 від 30.07.2015 про надходження від ОСОБА_7 заяви про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України. (а. с. 127 т. 1).

Постанова від 30.07.2015 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань . (а .с 128 т. 1).

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.04.2015 року та додаток до нього з фототаблицями, згідно яких було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано обстановку. (а. с. 88-89, 90, 91, 92 т. 1).

Протоколи огляду транспортного засобу від 25.04.2015 та від 17.07.2015 автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого виявлено його зовнішнє пошкодження: деформовані капот, дах, рама лобового скла, права передня фара, решітка радіатора, лобове скло. (а. с. 93-96, 114-122 т. 1).

Висновок експерта (дослідження технічного стану транспортного засобу) №313/15 від 17.06.2015, який містить інформацію про те, що на момент експертного огляду та перед ДТП рульове керування та гальмівна система автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на їх вихідні дані. (а. с. 103-111 т. 1).

Постанову від 22.05.2015 про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня кримінального провадження №0000434 від 26.04.2015 СУ ГУМВС України в Харківській області. (а. с. 112-113 т. 1).

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2015 про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 та знаходиться на збереженні на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Пролетарська, 16. (а. с. 123-124 т. 1).

Протокол огляду трупа ОСОБА_6 від 26.04.2015, місце огляду - палата інтенсивної терапії реанімаційного відділення Зміївської ЦРЛ. (а. с. 97, 98 т. 1).

Висновок судово - медичної експертизи №140-Змт/15 від 25.06.2015 року, який містить інформацію про те, що у потерпілого ОСОБА_18 мали місце тілесні ушкодження: голови, обличчя, тулуба, кінцівок, які могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на пішохода) в строк та за обставин, вказаних в постанові слідчого. Причиною смерті ОСОБА_6 сукупна тупа травма тіла. На момент настання смерті ОСОБА_6 був в стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння, в крові виявлено етиловий спирт 2,22%. (а. с. 100-102 т. 1).

Висновок комісійної судово-медичної експертизи №281-КЕ/661/2015 від 10.09.2015, згідно якого встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 є сукупна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудної клітини та ушкоджень нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Отримані тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Згідно з результатами судово-токсикологічної експертизи №3531-Т/15/140-Змт/15 "...при судебно-токсикологической экспертизе газохроматографическим методом в крови трупа ОСОБА_12 обнаружен этиловый спирт в количестве 2, 22% ?...". Що згідно з офіційними таблицями відносно до живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.
Враховуючи механічні ушкодження на автомобілі ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме незначну деформацію переднього бамперу, правої його частини, руйнування правої передньої фари, передньої решітки радіатора, деформацію капоту двигуна в правій його частині з направленням деформації зверху вниз спереду назад, відсутність переднього вітрового скла, деформацію даху автомобіля в передній центральній частині, в місці з`єднання з лобовим склом та приймаючи до уваги тілесні ушкодження встановлені на тілі трупу, механізм їх утворення вбачається наступним: в момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному або близькому до цього положенні і був обернутий правою бічною поверхнею тіла до передньої правої частини автомобіля. Первинний контакт відбувся між правою частиною переднього бамперу автомобіля та правою гомілкою потерпілого. Від даного удару у пішохода сформувалися закриті переломи великої та малогомілкової кісток, а на автомобілі утворилася деформація бамперу. У подальшому при падінні тіла на автомобіль відбувся контакт між правою передньою фарою, передньою правою частиною капоту з правим стегном постраждалого, що призвело до утворення перелому правої стегнової кістки у потерпілого, та розтрощенню фари, правої частини решітки радіатору і деформації капоту. При пересуванні тіла постраждалого вздовж капоту автомобіля під деяким кутом відбувалося незначне обертання тіла відносно вертикальної осі за напрямком руху годинникової стрілки умовного циферблату годинника вздовж вітрового скла, що призвело до утворення множинних саден на передній поверхні тулуба, з подальшим контактом ділянкою лівого плеча та лівою бічною поверхнею грудної клітини, за рахунок чого утворилися деформації передньої частини даху автомобіля і руйнуванням переднього вітрового скла, що в свою чергу привело до утворення у потерпілого переломів ребер зліва та перелому голівки лівої плечової кістки. Потім відбулося скидання потерпілого на дорожнє покриття з утворенням ушкоджень на голові та інших тілесних ушкоджень за рахунок контакту з дорожнім покриттям. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень на тілі громадянина ОСОБА_6 та відсутність результатів дослідження його одягу та взуття, не можна достеменно вирішити питання "йшов, стояв чи біг", але можна припустити, що в момент первинного контакту з автомобілем постраждалий знаходився у положенні кроку, на що вказує наявність переламів обох кісток правої гомілки, тобто у момент первинного контакту з автомобілем права нога була опорною.
ОСОБА_6 перебував в небезпечному для життя стані за рахунок отриманої важкої сукупної травми тіла на що вказують її характер, локалізація та об`єм. Незалежно від того, чи була б надана громадянину ОСОБА_6 своєчасна кваліфікована медична допомога, життя потерпілого чи навряд вдалось би зберегти. (а. с. 131-138 т. 1).
Протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2015 за участю ОСОБА_4 , в ході проведення якого ОСОБА_4 показав та розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, проведено експериментальні заміри: автомобіль ВАЗ-2108 рухався прямолінійно на відстані 0,8 м.від правого габариту до правого краю проїзної частини по ходу свого руху; місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 1,7 м. від правого краю проїзної частини дороги на відстані 0,2 м. перед кутом будинку №24 по вул. Піщаній по ходу руху автомобіля ВАЗ-2108; пішохід перед початком руху знаходився на піску, на відстані 0,2 м. від лівого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля ВАЗ-2108; пішохід з моменту початку руху здолав відстань 4,5 м. за 3,0 с., 2,8 с., 3,0 с.; оглядовість дороги та її елементів при дальньому світлі фар автомобіля ВАЗ-2108 складала 78,1 м.; видимість пішохода в дальному світлі фар автомобіля ВАЗ-2108 на відстані 4,5 м. від місця наїзду, а також на шляху руху пішохода від місця початку руху до місця наїзду склала 83,2 м. (а. с. 139-143 т. 1).
Постанову про призначення судової автотехнічної експертизи від 21.10.2015. (а. с. 144-145).
Висновок автотехнічної експертизи №963/15 від 24.10.2015, відповідно до якого: - в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2 і 12.3 Правил дорожнього руху України; - водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху; - в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. (а. с. 146-148 т. 1).
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 13.10.2015. (а. с. 155-158 т. 1)
Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 27.10.2015. (а. с. 150-154 т. 1).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного о 08 год. 10 хв. 26.04.2015 стосовно ОСОБА_4 , відповідно до якого у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено. (а. с. 165 т. 1).
Висновок комісійної судової автотехнічної експертизи від 19.04.2018, відповідно до якого: - враховуючи обставини скоєння даної ДТП, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2., 12.3 ПДР; - в даній дорожній обстановці, за наведених в протоколі слідчого експерименту від 19.10.2015 параметрів зближення транспортного засобу на пішохода, водій автомобіля ВАЗ-2108 Штана Р,В. мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до лінії руху пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу і таким чином уникнути ДТП; - при встановлених параметрах зближення в протоколі слідчого експерименту від 19.10.2015 в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 з технічної точки зору, вбачається невідповідність його дій вимогам п. 12.3 ПДР України, і дана невідповідність, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; - в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 при встановлених параметрах зближення транспортного засобу та пішохода в протоколі слідчого експерименту від 22.06.2016, не мав можливості уникнути даного наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 ; - за варіантом розвитку даної ДТП, а саме параметрів зближення транспортного засобу та пішохода згідно протоколу слідчого експерименту від 22.06.2016 в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 з технічної точки зору, не відповідностей вимогам ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди не вбачається. (а. с. 194-201 т. 3).
Вказані висновки судово-медичних експертиз, дані протоколу проведення слідчого експерименту від 19.10.2015 підтверджують обставини, що мають значення для кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 85 КПК України є належними доказами. Судом не встановлено підстав для визнання їх відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 КПК України недопустимими.

Крім того, узгоджуються докази між собою в своїй сукупності. Зокрема за висновками комісійної судової автотехнічної експертизи від 19.04.2018,, враховуючи характер та локалізацію ушкоджень на тілі громадянина ОСОБА_6 та відсутність результатів дослідження його одягу та взуття, не можна достеменно вирішити питання "йшов, стояв чи біг", але можна припустити, що в момент первинного контакту з автомобілем постраждалий знаходився у положенні кроку, на що вказує наявність переламів обох кісток правої гомілки, тобто у момент первинного контакту з автомобілем права нога була опорною та показаннями свідка ОСОБА_10 .
Судом не приймається до уваги висновок судової автотехнічної експертизи № 8106 від 15.11.2016 року в частині визначення часу руху пішохода з моменту початку руху і до моменту наїзду за величиною, що склала 1,2 сек та відсутності в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з пригодою з тих підстав, що як зазначає експерт у дослідницькій частині висновку ці дані були встановлені понятими під час слідчого експерименту від 22.06.2016, а не обвинуваченим ОСОБА_4 (т.2 а.п.110)
Крім того, швидкість руху пішохода за висновком вказаної експертизи, перед наїздом становила 11,7 км/год, що відповідає граничній максимальній швидкій ході, а це спростовується показаннями ОСОБА_4 , перевіреними слідчим експериментом за його участі від 19.10.2015 року та узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що вона бачила, як пішохід йшов по проїжджій частині, що дало змогу експертним шляхом дійти висновку про те, що перед наїздом на пішохода той йшов зі швидкістю не більше 9 км/год.
Це гранична мінімальна швидкість руху чоловіка в стані алкогольного сп"яніння за табличними даними Ленінградського НДЛСЕ, 1966 р (дані комісійної судової автотехнічної експертизи № 18804/18805/17-52 Т.3 а.п. 200, зворот)

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 19.10.2015, а саме порушення права на захист, оскільки на момент його проведення підозрюваний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, якому були роз`яснені його права відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України, відмовився від захисника. Станом на 19.10.2015 відносно ОСОБА_4 не було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та, за пред`явленою підозрою не потребувалося обов`язкове залучення захисника відповідно до ст. 52 КПК України.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що слідчий експеримент 19.10.2015 проведено без обов`язкової участі двох понятих спростовується даними цього протоколу, де зазначеного він проводився за участю понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким згідно з ст. ст. 11, 13, 15, 223 КПК України, роз`яснені їх права та обов`язки. (а. с. 139-142 т. 1). Зазначені поняті допитані під час судового розгляду кримінального провадження.

Суд критично відноситься до наданих обвинуваченим ОСОБА_4 даних під час проведення слідчого експерименту 22.06.2016.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.06.2016 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 , старшого судового експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_19 в ході проведення якого якого ОСОБА_4 показав та розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, були проведені заміри: встановлена видимість проїзної частини при дальному світлі фар - 81,0 м.; в момент виявлення обвинуваченим ОСОБА_4 пішохода, останній стояв на проїзній частині на відстані 0,9 м. від лівого її краю по напрямку руху автомобіля; автомобіль рухався на відстані 1,8 м. від правого габариту до правого краю проїзної частини по ходу свого руху; до місця наїзду пішохід подолав відстань 3,9 м. за 1,2 с, 1,2 с, 1,2 с. ОСОБА_4 уточнив механізм контакту автомобіля з пішоходом: через передню праву частину кузова, праву частину капоту, праву частину скла, дах та подальше падіння на дорогу та вказав, що рухався зі швидкістю 60 км/год. як до так і після зіткнення, без гальмування. Щодо замірів відстані видимості пішохода, який стоїть на проїзній частині в місці, вказаному обвинуваченим в дальньому світлі фар автомобіля, то будь-яких даних не зазначено. (а. с. 37-40 т. 2).
Як вбачається з вказаного протоколу, складеного на підставі повідомлених обвинуваченим ОСОБА_4 обставин ДТП, його первинні дані, які він надав про проведенні слідчого експерименту 19.10.2015 відмінні від тих, які він надав 22.06.2016.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева» сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

Відповідно до висновоку судової автотехнічної експертизи №8106 від 15.11.2016, який надано на підставі вихідних даних, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 22.06.2016: - в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. При часі руху пішохода з моменту початку руху і до моменту наїзду 3 сек, як було встановлено при проведенні слідчого експерименту від 19.10.2015, водій автомобіля ВАЗ- 2108 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. При часі руху пішохода з моменту початку руху і до моменту наїзду 3 сек, як було встановлено при проведенні слідчого експерименту від 19.10.2015, дії водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з пригодою. При часі руху пішохода з моменту початку руху і до моменту наїзду 1,2 сек, як було встановлено при проведенні слідчого експерименту від 22.06.2016, водій автомобіля ВАЗ- 2108 ОСОБА_20 не мав технічної можливості запобігти наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. При часі руху пішохода з моменту початку руху і до моменту наїзду 1,2 сек, як було встановлено при проведенні слідчого експерименту від 22.06.2016, в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з пригодою, не вбачається. (а. с. 107-111 т. 2)
Зазначеними доказами неможливо спростувати фактичні обставини обвинувачення щодо механізму ДТП, викладеному в обвинувальному акту та дослідженні під час судового розгляду і перевірені сукупністю доказів, які є необхідними і достатніми в своїй сукупності для ухвалення обвинувального вироку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, наслідки, які наступили, особу обвинуваченого.

Судом досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого і встановлено, що він має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується також позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання судом визнається часткове відшкодування потерпілій витрат на поховання. Обвинувачений у судовому засіданні надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці. Під час досудового розслідування вчинив заходи щодо відшкодування витрат на поховання, про що не заперечувала сама потерпіла, та надала розспику від 31.12.2015.

Обставин, які, відповідно до статті 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд ураховує, що обвинувачений вчинив умисний злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, який за формою вини, відносно наслідків, що настали є необережним. Поведінку після скоєння злочину, яка виразилась в умисному залишенні потерпілого в небезпечному для життя стані. Також той факт, що водій ОСОБА_4 покинув місце ДТП, що в подальшому ускладнило встановлення дійсних обставин події органом досудового розслідування.

Окрім того, судом враховується той факт, що постраждалий ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню тяжкості та не міг контролювати свої дії, перебуваючи на узбіччі дороги..

За наведених обставин справи, з урахуванням обставини яка пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Призначаючи обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, суд вважає необхідним застосувати до них принцип часткового складання призначених основних покарань. Саме таке покарання є на думку суду необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 50 КК України.

Підстав для призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст.75 КК України, ст.69 КК України судом не встановлено.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту його взяття під варту, з зарахуванням в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення з 29.10.2015 по 06.10.2016.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону №838-VІІІ від 26.11.2015), у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 29 жовтня 2015 по 06.10.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 ,застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2015 - скасувати.

Автомобіль "ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , який зберігається на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Пролетарська, буд. 16, слід повернути власнику, яким, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування Зміївського та Нововодолазького районів Харківської області є - ОСОБА_4 .
Захід забезпечення кримінального провадження у виді вилучення у ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії "В", "С", "С1", "ВЕ", "СІЕ", СЕ", виданого ВРЕР №13 ГУМВС України в Харківській області 05.09.2008 на ім`я ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 залишити.

Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно, призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 15 лютого 2019 року. В строк відбуття покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 29 жовтня 2015 року по 06 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 29 жовтня 2015 року по 06 жовтня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки - виконувати самостійно.

Обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши під варту негайно в залі суду.

Судові витрати у розмірі 1473 (одну тисячу чотириста сімдесят три) грн. 12 коп. за проведення дослідження технічного стану транспортного засобу №313/15 від 17.06.2015 та автотехнічної експертизи №963 від 24.10.2015 року стягнути зі ОСОБА_4 на користь НДЕККЦ при ГУМВС України в Харківській області. Код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011. УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Судові витрати у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. за проведення судової автотехнічної експертизи №8106 від 15.11.2016 року стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Судові витрати у розмірі 7150 (сім тисяч сто п`ятдесят) грн. за проведення комісійної автотехнічної експертизи №18804/18805/17-52 від 19.04.2018 року стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави в особі Київського НДІСЕ.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 ,застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2015 - скасувати.

Автомобіль ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , який зберігається на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Пролетарська, буд. 16, повернути власнику, яким, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування Зміївського та Нововодолазького районів Харківської області є - ОСОБА_4 .
Захід забезпечення кримінального провадження у виді вилучення у ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії "В", "С", "С1", "ВЕ", "СІЕ", СЕ", виданого ВРЕР №13 ГУМВС України в Харківській області 05.09.2008 на ім`я ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1