Код суду 233 Справа № 233/3780/17
Вирок
Іменем України
15 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, має неповну середню освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 29.01.2004 року Костянтинівським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76, 104 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробувальним строк на 1 рік; 22.01.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 296, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці, звільнився 09 квітня 2010 року за відбуттям покарання; 27.05.2015 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 03.02.2016 звільнений за відбуттям строку покарання ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього тримання під вартою з 29.02.2012 року по 04.08.2015 року, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Казанджик, Красноводської області, Туркменістан, громадянин України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працюючого різноробочим на ВАТ «С.В. «Строй»», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий: 13.06.2006 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком на 2 роки; 19.03.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці; 03.09.2010 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 24 дня із застосуванням ст. 81 КК України; 22.12.2014 року Димитровським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 29 січня 2016 року звільнений за відбуттям строку покарання ухвалою Селидівського міського суду Донецької області із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього тримання під вартою; 10.01.2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України-
В С Т А Н О В И В:
Приблизно на початку березня 2017 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, посягаючи на конституційні права та свободи громадян України, які затверджені ст. 3 Конституції України: «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю», а також посягаючи на вимоги ст. 28 Конституції України: «Кожен має право на повагу до його гідності», ст. 29 Конституції України: «Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість» та інші національні та міжнародні нормативно-правові акти, що регулюють права на свободу та особисту недоторканість особи, вирішив створити і очолити групу, діяльність якої полягала би у вимаганні і отриманні незаконної грошової винагороди у осіб, які мешкали на території Донецької області.
З цією метою, ОСОБА_6 розробив детальний злочинний план, відповідно до якого до складу групи в якості виконавців повинні були увійти особи, які не працюють та не мають постійного джерела для існування, здатні зберігати таємницю і беззаперечно підкорятися його волі, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб.
Так, 04.03.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, згідно злочинного плану, для вимагання передачі чужого майна, а саме грошових коштів, як необхідної умови для гарантування безпеки недоторканості життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та членів його родини, незаконного, умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , висунув останньому вимогу про передачу грошових коштів у сумі 6500 доларів США, а у випадку не виконання цих вимог, висловив погрози застосування до потерпілого ОСОБА_10 та членів його родини насильства, тілесних ушкоджень або смерті. Сприймаючи погрози, які висловлювались щодо потерпілого ОСОБА_10 реально небезпечними для свого життя та здоров`я та членів його родини, останній вимушений був погодитися на противоправні вимоги ОСОБА_7 , домовившись з ними про час та місце передачі грошей, як необхідної умови гарантування безпеки життя та здоров`я.
Продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, у період часу з 04.03.2017 року до 28.03.2017 року, систематично у різні часи доби телефонував потерпілому ОСОБА_10 , висловлюючи у його адресу погрози застосування до потерпілого ОСОБА_10 та членів його родини насильства, тілесних ушкоджень або смерті та вимогу про передачу вищевказаної суми частками у сумах та в строки їм визначених, призначивши зустріч для передачі грошових коштів йому та іншим членам групи на 28.03.2017 року. Сприймаючи погрози, які висловлювались щодо потерпілого ОСОБА_10 реально небезпечними для свого життя та здоров`я та членів його родини, останній вимушений був погодитися на противоправні вимоги ОСОБА_7 .
Після чого, 28.03.2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, отримавши згоду від потерпілого ОСОБА_10 про передачу грошових коштів на загальну суму 6500 доларів США, реалізуючи злочинний план, спрямований на отримання незаконної грошової винагороди, приїхав до центральної площі, розташованої у м. Торецьку (стара назва Дзержинськ), Донецької області, де діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів чужим майном, забравши у потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти на у сумі 1000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 28.03.2017 року становило 27 150 грн. 35 коп. Після чого з місця скоєння злочину поїхав та розподілив вищевказані грошові кошти між усіма членами групи за власним розсудом.
Продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, у період часу з 28.03.2017 року до 28.04.2017 року, систематично у різні часи доби телефонував потерпілому ОСОБА_10 , висловлючи у його адресу погрози застосування до потерпілого ОСОБА_10 та членів його родини насильства, тілесних ушкоджень або смерті та вимогу про передачу вищевказаної суми частками у сумах та в строки їм визначених, призначивши зустріч для передачі грошових коштів йому та іншим членам групи на 28.04.2017 року. Сприймаючи погрози, які висловлювались щодо потерпілого ОСОБА_10 реально небезпечними для свого життя та здоров`я та членів його родини, останній вимушений був погодитися на противоправні вимоги ОСОБА_7 .
Після чого, 28.04.2017 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, отримавши згоду від потерпілого ОСОБА_10 про передачу грошових коштів на загальну суму 6500 доларів США, реалізуючи злочинний план, спрямований на отримання незаконної грошової винагороди, приїхав до автобусної зупинки, яка знаходиться біля адміністративної будівлі Державного підприємства «Торецьквугілля» на перехресті вулиці Енгельса та вулиці Дружби у м. Торецьку (стара назва Дзержинськ), Донецької області, де діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів чужим майном, забравши у потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2000 гривень. Після чого з місця скоєння злочину поїхав та розподілив вищевказані грошові кошти між усіма членами групи за власним розсудом.
Продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, у період часу з 28.03.2017 року до 25.05.2017 року, систематично у різні часи доби телефонував потерпілому ОСОБА_10 , висловлюючи у його адресу погрози застосування до потерпілого ОСОБА_10 та членів його родини насильства, тілесних ушкоджень або смерті та вимогу про передачу вищевказаної суми частками у сумах та в строки їм визначених, призначивши зустріч для передачі грошових коштів йому та іншим членам групи на 25.05.2017 року. Сприймаючи погрози, які висловлювались щодо потерпілого ОСОБА_10 реально небезпечними для свого життя та здоров`я та членів його родини, останній вимушений був погодитися на противоправні вимоги ОСОБА_7 .
Зазначеними злочинними діями ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 12 000 гривень та 1000 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 28.03.2017 року становили 27 150 грн. 50 коп., а всього на загальну суму 39 150 грн. 50 коп.
Дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 189 КК України.
14 лютого 2019 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за попередніми письмовими згодами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони зазначили формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, співпрацювання обвинуваченого з прокуратурою Донецької області та СУ ГУНП в Донецької області у відкриті інших осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, узгодили покарання за ч. 2 ст. 189 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, передбачили можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, обвинувачений дав згоду на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, оговорили наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України визнав повністю та зазначив, що цілком розуміє надані йому права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що добровільно уклав її.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши надані документи, у тому числі надані потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України письмові згоди на укладення з обвинуваченим ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості, а також з`ясувавши думку прокурора, який зазначив, що розуміє наслідки укладення угоди, посилався на добровільність укладення угоди, просив її затвердити, захисника ОСОБА_12 , в присутності якого була укладена угода, що відповідає п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України, який також просив затвердити угоду про визнання винуватості, встановивши, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 погоджується з запропонованим йому покаранням в межах санкції ч. 2 ст. 189 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним не існують, очевидної неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_6 взятих на себе за угодою зобов`язань не встановлено, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті обвинуваченого (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), а також ті що обтяжують покарання рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України), особу обвинуваченого, який повністю визнав вину у вчиненому злочині, має родину та двох малолітніх дітей на утриманні, його критичного ставлення до скоєного, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання і дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена та виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбуття покарання, виходячи з викладених вище обставин кримінального правопорушення та особливостей кримінального провадження, маються наявні фактори щодо суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового розгляду кримінального провадження.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.
Обставиною, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає рецедив злочину.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6
14 лютого 2019 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за попередніми письмовими згодами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони зазначили формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, співпрацювання обвинуваченого з прокуратурою Донецької області та СУ ГУНП в Донецької області у відкриті інших осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, узгодили покарання за ч. 2 ст. 189 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, обвинувачений дав згоду на призначення покарання, оговорили наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України визнав повністю та зазначив, що цілком розуміє надані йому права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що добровільно уклав її.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши надані документи, у тому числі надані потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України письмові згоди на укладення з обвинуваченим ОСОБА_7 угоди про визнання винуватості, а також з`ясувавши думку прокурора, який зазначив, що розуміє наслідки укладення угоди, посилався на добровільність укладення угоди, просив її затвердити, захисника ОСОБА_5 , в присутності якого була укладена угода, що відповідає п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України, який також просив затвердити угоду про визнання винуватості, встановивши, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 погоджується з запропонованим йому покаранням в межах санкції ч. 2 ст. 189 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним не існують, очевидної неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_7 взятих на себе за угодою зобов`язань не встановлено, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті обвинуваченого (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), а також ті що обтяжують покарання рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України), особу обвинуваченого, який повністю визнав вину у вчиненому злочині, наявність у останнього родини та малолітньої дитини на утриманні, виходячи з викладених вище обставин кримінального правопорушення та особливостей кримінального провадження, маються наявні фактори щодо суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового розгляду кримінального провадження.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.
Обставиною, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає рецидив злочину.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2017 року за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, і в період іспитового строку знову вчинив кримінальне правопорушення, а тому суд, при призначенні йому покарання у відповідності зі ст. 71 КК України вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, враховуючи, що Великою Палатою Верховного суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
При цьому, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 необхідно зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення в період часу з 25 травня 2017 року по 18 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Також, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 необхідно зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення в період часу з 25 травня 2017 року по 05 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 11 ст. 182 КПК України, враховуючи відсутність підстав для звернення застави у дохід держави, внесеної застоводавцем ОСОБА_13 , згоди щодо звернення судом на виконання вироку в частині майнових стягнень до суду не надійшло, суд вважає за необхідне після набрання вироком суду законної сили повернути суму застави, внесеної ОСОБА_13 .
Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який змінений на запобіжний захід у вигляду домашнього арешту, строк дії якого сплинув 30 грудня 2018 року та на теперішній час підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні, тому початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 14 лютого 2019 року.
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення в період часу з 25 травня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Застава у розмірі 33 680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, внесена ОСОБА_13 18 серпня 2017 року на рахунок ТУ ДСА України в Донецькій області, визначена ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької від 17 серпня 2017 року, підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_13 відповідно до ст. 182 КПК України.
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 14 лютого 2019 року.
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до знову призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2017 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно визначити до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення в період часу з 25 травня 2017 року по 05 липня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні відсутній.
Речовий доказ диск CD-RV «VIDEX», який містить запис розмови потерпілого ОСОБА_10 з підозрюваним ОСОБА_6 , що мало місце 28.03.2017 року; два диски DVD-R «VIDEX» з інвентарними номерами 14/103нт та 14/107нт відповідно, що містять матеріали розсекречених проведених негласних слідчих (розшукових дій); диски DVD-R з інвентарними номерами 14/299, 14/302, 14/303, 14/309, 14/421, 14/423, 14/301, 14/307, 14/308, 14/311 відповідно, що містять матеріали розсекречених проведених негласних слідчих (розшукових дій); розписку, вилучену у ОСОБА_14 , які зберігаються в матеріалах наглядового провадження, зберігати в матеріалах наглядового провадження прокуратури Донецької області;
- мобільний телефон марки «Нокіа», модель - 515.2, з картками мобільних операторів: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 - відповідно, вилучений у ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Нокіа» модель RМ-1133 без сім карти, мобільний телефон марки «Нокіа» модель 105 RМ-908 з карткою мобільного оператора № НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Айфон» модель А-1428, з карткою мобільного оператора № НОМЕР_4 , вилучені у ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «S-tell», з карткою мобільного оператору: № НОМЕР_5 , вилучений у ОСОБА_13 ; мобільний телефон марки «Нокіа» модель 515.2, з картками мобільних операторів: № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 - відповідно, мобільний телефон марки «Самсунг» модель АЗ, вилучені у ОСОБА_15 ; мобільний телефон марки «Нокіа» модель RМ-908 без сім картки, мобільний телефон марки «Нокіа» модель i28, з сім картками мобільних операторів № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 - відповідно, мобільний телефон марки «Алкатель» модель Опе touch 918D, вилучені у ОСОБА_16 , які зберігаються в СУ ГУНП в Донецькій області, повернути власникам за належністю;
- мобільний телефон марки «Самсунг» модель GТ-S5610 з картою мобільного оператора № НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «Сігма» модель X- Stgle.68 вилучені у ОСОБА_14 , які зберігаються у потерпілого ОСОБА_14 вважати повернутими за належністю;
- купюру номіналом в 500 гривень, серія та номер якої ВЖ 0603187, вилучену у ОСОБА_7 ; грошові кошти в сумі 10 000 гривень, купюрами номіналом в 500 гривень, серія та номер яких: МБ 4023622, ЗБ 4676346, ЛБ 6073486, ВИ 7681388, МА 1902434, ЗИ 5347182, СГ 3180719, ФБ 4434606, ФД 1727591, ЛБ 6418919, МА 2700006, МА 4149693, ЗФ 4483461, ВЗ 9228450, ЗЗ 3587759, ЛГ 0048941, ЗД 6066803, ЛА 8216460, УД 2342301, УД 1694744, вилучених у ОСОБА_6 , поміщені в один сейф пакет СУ ГУНП в Донецькій області №2511408, які зберігаються в УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області, вважати повернутими за належністю УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області;
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Роз`яснити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення надіслати/вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1