Справа № 308/4061/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд, кримінальне провадження, відомості про яке 03.02.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2017 року близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в м. Ужгороді по вул. Минайській, позаду ТЦ «Сільпо», усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки знаходячись повернутим обличчям до потерпілого ОСОБА_5 , з метою спричинення фізичного болю, рукою зжатою в кулак, наніс один удар в область лівого ока, в результаті чого спричинив ОСОБА_5 , легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах лівої орбітальної ділянки потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів, тобто спричинив легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи не значної стійкої втрати працездатності, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я, та продовжуючи розпочаті ним протиправні дії, умисно наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , який не втримався на ногах, втратив рівновагу, і впав на поверхню асфальтобетонного покриття проїжджої частини дороги, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки зі зміщенням, в наслідок, протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 170 від 13 березня 2017 року спричинив тілесні ушкодження з середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щодо події, яка відбулася 02 лютого 2017 року близько 13 год. 30 хв. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 , немає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що обвинувачений прокурор та потерпілий, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши характеризуючи дані щодо обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання вини.

Обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки на думку суду таке покарання буде відповідати вимогам ст.50 КК України та достатнім для його виправлення.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим законом має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор не заперечив щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , на день набрання чинності цим Законом має неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , копія яких приєднана до матеріалів справи.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеженням волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

.

Звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного йому покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1