Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1771/17
Провадження № 1-кп/674/29/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, особи з інвалідністю третьої групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , обіймаючи посаду завідуючого Великожванчицькою дільничною лікарнею ветеринарної медицини Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини, являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими повноваженнями у період часу з 20.10.2016р. до 25.12.2016р. та з 15.01.2017 до 30.04.17року, вніс до офіційних документів-табелів обліку використання робочого часу завідома неправдиві відомості про відпрацювання провідним лікарем, дільничної лікарні ОСОБА_7 в загальному 759 годин робочого часу., хоча ОСОБА_7 за вказаний період часу не працював і був відсутній на роботі, так як знаходився за межами України.
Внаслідок чого ОСОБА_7 незаконно виплачено заробітну плату в сумі 24131грн. 54коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України визнав повністю, а винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, не визнав, і пояснив суду, що він з червня 2011 року працював завідувачем Великожванчицької дільничної лікарні ветеринарної медицини Дунаєвецької ветлікарні, до складу якої також входив ветлікар ОСОБА_7 .
В його обов`язки як завідуючого дільничної ветлікарні входило ведення табелів обліку використання робочого часу щодо працівників дільниці.
При складанні табелів, він надавав у бухгалтерію райветлікарні інформацію, що за період часу з 20.10.2016 р. до 25.12.2016. та з 15.01.2017. до 30.04.2017р. лікар ОСОБА_7 був на роботі, хоча ОСОБА_7 за цей період часу взагалі не працював і на роботі був відсутній. Спочатку ОСОБА_7 повідомив його, що на роботу не виходить через хворобу, а пізніше повідомив, що був за кордоном у Польщі.
За час відсутності ОСОБА_7 на роботі, він особисто виконував його роботу, а нараховану заробітну плату отримала дружина ОСОБА_8 .
Службовою особою він не являється, оскільки організаційно-розпорядчих повноважень не мав, в основному виконував тільки лікарську роботу, повноваженнями щодо прийняття та звільнення з роботи працівників дільничної лікарні не наділений, також не мав повноважень розпорядженням майном та коштами лікарні.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України ґрунтується на сукупності наведених нижче доказах, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст.22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч.1 ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Так, свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він з червня 2011 року працював лікарем Великожванчицької дільничної ветлікарні, завідувачем якої був ОСОБА_3 .
У період часу з 20.10.2016р. до 25.12.2016 р. та з 15.01.2017р. до 30.04.2017р. він на роботі був відсутній так як перебував за кордоном, знаходився у Польщі на заробітках.
Спочатку він повідомляв ОСОБА_3 що на роботу не виходить оскільки хворіє, а пізніше повідомив, що знаходиться за кордоном.
Нараховану йому зарплату за нього отримала його дружина.
Аналогічні покази дала і свідок ОСОБА_9 - дружини ОСОБА_7 .
Показами свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона працює головним бухгалтером Дунаєвецької районної ветеринарної лікарні, в її обов`язки входить складання фінансової звітності, контроль роботи бухгалтерів і фінансової діяльності.
Нарахування заробітної плати працівників здійснюється згідно табеля обліку використання робочого часу. В дільничних лікарнях табелювання здійснює завідуючий дільничною лікарнею, який відповідальний за складання табеля, підписує його, контролює вихід на роботу працівників дільниці.
Показами свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що працює бухгалтером Дунаєвецької райветлікарні, в її обов`язки входить нарахування заробітної працівникам і ведення товарно-матеріальних цінностей лікарні.
Нарахування зарплати здійснюється згідно табелів обліку використання робочого часу. Табеля із дільничних лікарень надавалися у бухгалтерію райветлікарні завідуючими дільниць два рази на місяць.
Оскільки на дільницях немає оргтехніки, фактично табеля складалися у бухгалтерії районної лікарні. Вона особисто роздруковувала їх на комп`ютері, але інформацію про вихід на роботу працівників дільниці надавав завідуючий дільничної лікарні, який після складання табеля підписував його, після чого табель подавався на підпис начальнику райветлікарні.
Чи виходив на роботу лікар дільничної лікарні ОСОБА_7 , їй відомо не було. Контроль за цим здійснював завідуючий дільничною лікарнею ОСОБА_3 , який при складанні табеля вносив до нього відповідну інформацію.
Показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що з 2010 року до 1 червня 2017 року він працював на посаді начальника Дунаєвецької державної районної лікарні ветеринарної медицини. В цей час ОСОБА_3 працював на посаді завідуючого Великожванцицької дільничної ветлікарні, яка являлася структурним підрозділом районної лікарні. Він являвся посадовою особою структурного підрозділу. Крім обов`язків лікаря, в посадові обов`язки ОСОБА_3 входило керівництво діяльністю дільничної лікарні, організація роботи, розпорядок обов`язків між спеціалістами лікарні, ведення табелів обліку використання робочого часу, відповідний контроль за роботою працівників лікарні, складання помісячних звітів про виконану роботу лікарями.
Як завідуючий ОСОБА_3 , отримував більшу зарплату ніж лікар дільничної лікарні.
Повноважень щодо прийняття чи звільнення з роботи працівників лікарні, застосування до них заохочувань чи стягнень по роботі, розпорядження майном та коштами лікарні у завідуючого дільничною лікарнею не було, це входило до повноважень начальника районної лікарні.
Речовими доказами: табелями обліку використання робочого часу за жовтень 2016р. квітень 2017р. Великожванчицької дільничної ветлікарні, з яких видно, що за період часу з 20.10.2016р. до 25.12.2016р. та з 15.01.2017р. до 30.04.2017р. лікарю ОСОБА_7 зараховано 120 робочих днів (759 робочих годин).
Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 13.12.2017р. (а.п.158-168), підписи в даних табелях за вказаний період часу виконанні завідуючим Великожванчицькою дільничною лікарнею ОСОБА_3 .
Відомостями нарахування заробітної плати, з яких видно, що за період часу з 20.10.2016р. до 25.12.2016р. та з 15.01.2017р. до 30.04.2017р. лікарю ОСОБА_7 нараховано заробітну плату в сумі 24131 грн. 54 коп.
Посадовими обов`язками завідуючого дільничною лікарнею державної ветеринарної медицини, згідно яких завідуючий, крім лікарських обов`язків, керує діяльністю лікарні, визначає ступінь відповідальності підлеглих, організовує роботу лікарні, розподіляє обов`язки між спеціалістами ветмедицини, відповідає за зберігання і використання матеріальних цінностей лікарні.
Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні службового підроблення доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 366 КК України, оскільки будучи службовою особою, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, яке полягає у тому, що він, обіймаючи посаду завідуючого Великожванчицькою дільничною лікарнею ветеринарної медицини Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини, являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими повноваженнями, зловживаючи своїм службовим становищем, у період часу з 20.10.2016р. до 25.12.2016р. та з 15.01.2017р. до 30.04.2017р. вніс до офіційних документів табелів обліку використання робочого часу завідомо неправдиві відомості про відпрацювання провідним лікарем дільничної лікарні ОСОБА_7 в загальному 759 годин робочого часу, хоча ОСОБА_7 у вказаний період часу взагалі не працював і був відсутній на роботі, так як знаходився за межами України. Внаслідок чого ОСОБА_7 було незаконно виплачено заробітну плату в сумі 24131 грн. 54 коп. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив розтрату бюджетних коштів на вказану суму, що належить обласному бюджету Департаменту агропромислового комплексу, чим спричинив збитків.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 6.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», звертається увага на те, що у статті 191 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним одержанням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.
Предметом злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України у частині привласнення та розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем є чуже майно, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні.
Майно, яке було ввірене винному чи перебувало в його відданні це майно, що знаходиться у винного на законних підставах і стосовно якого він здійснював певні повноваження (господарського відання, оперативного управління, розпорядження, управління, доставку, використання, зберігання тощо) на підставі відповідних документів (статут підприємства, посадова інструкція, товарно-транспортна накладна, акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, договір про повну матеріальну відповідальність, договори підряду, оренди (найму), комісії, прокату, перевезення, зберігання, тощо).
Розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем це протиправне та безоплатне відчуження (продаж, дарування, обмін тощо), витрачення (мається на увазі обмін високоліквідних товарів (грошей, цінних паперів, дорогоцінних матеріалів тощо)та інші товари, роботи чи послуги чи або споживання (вживання і їжу продуктів харчування, використання речей, які швидко зношуються, тощо) службовою особою чужого майна, яке знаходиться в її правомірному володінні якщо це діяння здійснюється нею з використанням службових повноважень або службового становища всупереч інтересам служби.
Специфіка розтрати, як однієї з форм незаконного повноваження з майном обумовлена тим, що винний у період правомірного володіння чужим майном вчиняє з ним дії, у результаті яких воно або переходить у фактичне володіння інших осіб, або взагалі перестає існувати.
Згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України, предметом цього злочину є кошти, виділені на заробітну плату ветлікарю дільничної лікарні ОСОБА_13 за виконану ним роботу.
Судом встановлено, що дані кошти завідуючого дільничною лікарнею ОСОБА_3 ніяким чином не були ввірені і не перебували в його віданні, і він взагалі не мав службових повноважень щодо розпорядження як цими коштами так і іншими коштами лікарні.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВС України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», звертається увага судів на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.191 КК України, передбачає три різні форми його вчинення: привласнення чужого майна розтрату чужого майна заволодіння чужим майно шляхом зловживання службовим становищем.
При цьому обвинувачена особа не є сторонньою до цього майна, яке вона заволодіває,. Майно має бути ввірене особі, перебувати в її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження до цього майна.
Між тим з обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_3 вбачається, що він звинувачується одразу в двох формах розтрата чужого майна та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що не узгоджується зі змістом ч.2 ст.191 КК України та є неможливим з аналізу норми кримінального закону, а також говорить про відсутність в діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
У постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14.11. 2013 року у справі № 5-30кс13 викладено правову позицію за змістом якої визначальною ознакою, яка виокремлює (відмежовує) заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем від інших форм посягання на чужу власність, полягає у тому, що безоплатне обернення чужого майна на користь винної особи чи на користь іншої особи (осіб) відбувається через умисне протиправне використання можливостей службового становища. Злочинне використання службового становища може виявлятися у формі рішень, вказівок чи іншої спонукальної (зобов`язальної тощо) інформації.
Пасивне замовчування ОСОБА_3 факту невиходу на роботу свого підлеглого працівника ОСОБА_14 , надання працівникам бухгалтерії установи, які йому не підпорядковувались неправдивої інформації про виконання роботи ОСОБА_14 протягом робочого часу при заповненні табелів обліку робочого часу, виконання за відсутнього підлеглого в повному об`ємі покладеної на нього роботи, за формою та змістом не були активними, не супроводжувались формуванням зобов`язальних актів, не створювали умов та обстановки, за яких кошти обласного бюджету, які не були в його господарсько-оперативному підпорядкуванні виділені на заробітну плату ОСОБА_14 через його особистий вплив безоплатно опинились у адресата з порушенням умов визначених чинним трудовим законодавством України, дають підстави суду зробити висновок про те, що в даному випадку ОСОБА_3 не вчиняв дій пов`язаних з використанням свого службового становища, які б перебували у причинному зв`язку з наслідками.
Стороною обвинувачення не надано належних, достовірних та допустимих доказів, які б спростовували викладенні вище обставини.
Також, стороною обвинувачення не доведено наявності самої розтрати цих коштів і заподіяння відповідної матеріальної шкоди, що є складовою цього злочину, оскільки встановлено, що у відсутності лікаря ОСОБА_7 , його робота, на яку і передбачалися ці кошти як оплата праці була виконана іншим лікарем дільничної лікарні, а саме ОСОБА_3 що підтверджується відповідним звітами та актами про виконання робіт по Великожванчицкій дільничній лікарні.
Якщо зловживання службовою особою своїм службовим становищем виступає способом заволодіння майном підприємства, при якому винний незаконно вилучає його з наявних фондів та безоплатно привласнює, використовуючи своє службове становище як спосіб такого заволодіння, то має місце спеціальний склад службового зловживання, який належить кваліфікувати за ст. 191 КК України. Якщо ж службове зловживання не супроводжується заволодінням майном, не пов`язане з протиправним вилученням та безоплатним обертанням майна у свою власність, а призвело до здобуття іншої вигоди (корисливий мотив або інші особисті інтереси), яка не входить до складу об`єкта посягання, то може мати місце склад іншого злочину.
Окрім того, кошти обласного бюджету Департаменту агропромислового комплексу, з яких сформовано фонд заробітної плати Дунаєвецької районної держаної лікарні ветеринарної медицини, які були виплачені лікарю Великожванчицької дільничої лікарні ветеринарної медицини не були ввірені завідуючому дільничої лікарні ОСОБА_3 чи перебували у його віданні, так як він безпосередньо без участі начальника Дунаєвецької районної держаної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_12 та головного бухгалтера цієї установи ОСОБА_10 не міг заволодіти чи розтрати вказані кошти.
Відтак, така форма злочину, як розтрата грошових коштів обласного бюджету Департаменту агропромислового комплексу, які виділялись на заробітну плату ОСОБА_7 , що інкримінуються стороною обвинувачення ОСОБА_3 , у його діянні відсутня, а друга форма злочину, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, що вміняється обвинуваченому ОСОБА_3 є не конкретизованою, не розмежовано, якими саме коштами і в якому розмірі він заволодів, не встановлено та не доведено умислу на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, адже обвинувачений, як встановлено в ході судового слідства, виконував в повному об`ємі роботу за ОСОБА_7 на його ділянці обслуговування, тим самим жодним чином не міг заподіяти реальної шкоди, що узгоджується з нормами ст.191 КК України, за змістом якої відповідальність наступає та має місце заподіяння збитків лише тоді, коли робота взагалі не виконувалась.
Слід також зазначити, що в обвинувальному акті чітко не зазначено кому ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду, що є порушенням права на захист від пред`явленого йому обвинувачення.
Судова практика Європейського суду з прав людини щодо конкретності саме змісту обвинувачення у рішенні за справою «Маттоці проти Італії» від 25 липня 2000 року, відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
У рішенні від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Крім того, Вищим спеціалізованим судом України в справі №301/2178/13-к скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції в своїй ухвалі звернув увагу суду на наступне: «під час судового розгляду справи має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру також має бути належним чином підтверджено (в т.ч. цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву».
За змістом ч.2 ст.191 КК України у результаті розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем для власника цього майна виникають наслідки у вигляді тільки реальної майнової шкоди, прямих майнових збитків, які носять характер нестачі.
А ще враховуючи те, що в ході судового розгляду кримінального провадження судом не було встановлено, що на час вчинення злочинних дій, а саме в період часу з 20.10.2016 року по 30.04.2017 року ОСОБА_3 був наділений організаційно-розпорядчими функціями щодо коштів, які виділялись з обласного бюджету Департаменту агропромислового комплексу для виплати заробітної плати працівникам Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини, що вчиняв дії всупереч покладених на нього обов`язків, які безпосередньо входять до кола його службових повноважень, то в силу положень ч.2 ст.191 КК України ОСОБА_3 не є спеціальним суб`єктом складу вказаного злочину.
Зважаючи на наведене, в діях ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням по ч.2 ст.191 КК України відсутній склад злочину за кваліфікуючими ознаками розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
У зв`язку з чим, за даним обвинуваченням він підлягає виправданню.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, є недостатніми та непереконливими, а інших беззаперечних доказів, які б без будь-якого сумніву доводили його вину у цьому злочині, стороною обвинувачення не надано.
В силу вимог ч.7 ст.284, ч.1 п. 3 ст. 373 КПК України, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, оскільки прокурором не доведено, що в діянні ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст. 191 КК України.
При признанні виду покарання обвинуваченому за ч.1 ст.366 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого, що злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, що обвинувачений раніше не судимий, характеризується позитивно, має сім, в якій двоє неповнолітніх дітей.
Злочин вчинив вперше, активно сприяв його розкриттю, завдані збитки відшкодував, є особою з інвалідністю третьої групи, що суд визнає одними з обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого доцільно та достатньо застосувати покарання у виді штрафу з врахуванням матеріального та сімейного стану. Також слід застосувати і додаткове покарання, яке є обов`язковим, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків.
Підстав для призначення більш тяжкого покарання з врахуванням скоєного та особи обвинуваченого суд не знаходить.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати у провадженні :витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 1979 грн.20 коп., відповідно до ст. 124 КПУ України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави;
витрати за проведення судової економічної експертизи в сумі 618 грн. 50коп., враховуючи, що обвинувачений за ч.2 ст.191 КК України виправдовується, слід віднеси на рахунок держави.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.191 КК України та виправдати його у зв`язку з не доведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч.1 ст.366 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень, із позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків строком на один рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в дохід держави в сумі 1979 грн. 20 коп.
Процесуальні витрати за проведення судової економічної експертизи в сумі 618 грн. 50 коп. віднеси на рахунок держави.
Речові докази: положення про Дунаєвецьку районну державну лікарню ветеринарної медицини на 5 аркушах; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб на 1 аркуші; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи на 1 аркуші; колективний договір між уповноваженою особою і трудовим колективом Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини на 7 аркушах; положення про преміювання та інші соціальні виплати працівникам районної державної лікарні ветеринарної медицини Дунаєвецького району Хмельницької області на 7 аркушах; книгу наказів за 2011 рік на 150 аркушах посадові обов`язки начальника Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_12 на 2 аркушах; посадові обов`язки головного бухгалтера Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_10 на 2 аркушах; посадові обов`язки завідуючого Великожванчицькою дільничною лікарнею державної ветеринарної медицини ОСОБА_3 на 1 аркуші; посадові обов`язки провідного ветеринарного лікаря Великожванчицькою дільничною лікарнею державної ветеринарної медицини ОСОБА_7 на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за першу половину жовтня 2016 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за жовтень 2016 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину жовтня 2016 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за жовтень 2016 року на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за першу половину листопада 2016 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за листопад 2016 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину листопада 2016 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за листопад 2016 року на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за грудень 2016 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуш, відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за грудень 2016 року на 2 аркушах; табель обліку використання робочого часу за першу половину січня 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за січень 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину січня 2017 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної держаної лікарні ветеринарної медицини за січень 2017 року на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за першу половину лютого 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за лютий 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівникамиДунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину лютого 2017 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за лютий 2017 року на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за першу половину березня 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за березень 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину березня 2017 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за березень 2017 року на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за першу половину квітня 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; табель обліку використання робочого часу за квітень 2017 року Великожванчицької ДЛВМ на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за першу половину квітня 2017 року на 1 аркуші; відомість про нарахування та отримання заробітної плати працівниками Дунаєвецької районної державної лікарні ветеринарної медицини за квітень 2017 року на 1 аркуші; наказ від 15.02.2017 року №2 «Про надання відпустки ОСОБА_7 » на 1 аркуші; заява ОСОБА_15 про надання відпустки від 14.02.2017 року на 1 аркуші; наказ від 14.03.2017 року №3 «Про надання щорічної основної відпустки ОСОБА_7 » на 1 аркуші та заява ОСОБА_15 про надання відпустки від 15.02.2017 року, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - повернути Дунаєвецькій районній державній лікарні ветеринарної медицини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/ Згідно з оригіналом: Голова Дунаєвецького районного суду ОСОБА_1