вСправа № 304/1789/18 Провадження № 1-в/304/3/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про речовий доказ у кримінальній справі про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючої, одруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

із Закарпатського апеляційного суду надійшов речовий доказ, а саме розкладний ніж, по кримінальній справі щодо ОСОБА_4 для прийняття рішення відповідно до вимог ст. 409 КПК України (в ред. 1960 року).

У судовому засіданні прокурор просив вирішити питання про долю речового доказу у відповідності до вимог чинного на момент постановлення судового рішення законодавства, а саме ст. 81 КПК України 1960 року, знищивши такий.

ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву, в якій просили розглянути питання щодо речового доказу без їх участі та залишили його вирішення на розсуд суду.

Інші учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому суд відповідно до ч. 2 ст.411 КПК України (в редакції 1960 року) розглядає питання щодо речового доказу у їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно із п. 11 Перехідних положень до КПК України (2012 року) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, у порядку передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати питання про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 2 листопада 2007 року відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, призначено примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом (а. с. 168-170).

Разом з цим, матеріалами справи встановлено, що постановою слідчого від 06 липня 2007 року речовим доказом, зокрема, визнано вилучений у ОСОБА_4 розкладний ніж, який постановлено зберігати при кримінальній справі № 1304507 (а. с. 25), однак при постановлені ухвали питання щодо такого вирішено не було, а тому воно підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 411 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року).

Відповідно до ст. 78 КПК України (1960 року) речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, й всі інші предмети, які були засобами розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року передбачено, що питання про речові докази, крім вироку може бути вирішено ухвалою або постановою суду, зокрема знаряддя злочину, що належать обвинуваченому, конфіскуються, а речі, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, знищуються.

Таким чином, розкладний ніж, вилучений у ОСОБА_4 06 липня 2007 року, який знаходиться при матеріалах справи, слід знищити.

Керуючись ст. ст. 324, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

речовий доказ у кримінальній справі № 5-129/10 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме розкладний ніж, що знаходиться при матеріалах кримінальної справи знищити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Головуючий: ОСОБА_1