Справа № 716/663/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , який обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.186 ч.2, ст.357 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Заставнівського районного суду Чернівецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.186 ч.2, ст.357 ч.2 КК України, внесеного в ЄРДР за №0000091 від 03.04.2018 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обраного ухвалою слідчого судді від 05.04.2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави. Клопотання мотивує тим, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ст.186 ч.2, ст.357 ч.2 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та середньої тяжкості. Також вважає, що існують ризики передбачені ст.177 ч.1 п.п.1, 3, 5 КПК України, які свідчать про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість впливу на потерплу та свідків, а також вчинення нових злочинів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, вказала, що на даний час є підстави для застосування більш м?якого запобіжного заходу до обвинуваченого у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 31.07.2018 року.
Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017 вказано про те, що Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи, які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканість, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, повязаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження.
Згідно п.5 зазначеного Рішення, під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст.178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочинів, в яких обвинувачується особа та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження №0000091 від 03.04.2018 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.186 ч.2, ст.357 ч.2 КК України.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.04.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 52860 грн. до 01.06.2018 року, з обмеженнями, передбаченими п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України. Ухвала аналогічного змісту також була винесена 31.05.2018 року, дію запобіжного заходу продовжено до 31.07.2018 року.
Судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки такий обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.186 ч.2, ст.357 ч.2 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та середньої тяжкості злочинів, зокрема за перший законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьої до шести років. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він не має місця роботи. Вчинив дії про які йдеться в обвинувачення в період не знятої та не погашеної судимості. Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий, відбував реально міру покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
А тому суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його звязки з суспільством.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст.7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
На підставі викладеного, суд вважає, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини у справі, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м?якого запобіжного заходу. Саме тому, суд дійшов висновку, що заявлені при продовженні запобіжного заходу ризики, які не зменшились, відтак застосування до нього більш м?якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 199, 314, 315, 331, 372 КПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецька установа виконання покарань (№33)» обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном до 29 вересня 2018 року, з можливістю внесення застави в розмірі 52860 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень та покладенням у зв?язку із внесенням застави обов?язків, що визначені в ухвалі слідчого судді від 05.04.2018 року передбаченими п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити ДУ «Чернівецькій установі виконання покарань №33», за адресою: м. Чернівці, Соборна Площа,6.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1