справа №619/4813/18
провадження №1-кп/619/599/18
ВИРОК
17 грудня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем по трудовому договору в АТ «Біофарм», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України,
25 вересня 2018 року приблизно о 14год 30хв, ОСОБА_6 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 , а саме в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись моментом коли ОСОБА_7 вийшов до сусідньої кімнати, шляхом вільного доступу взяв до рук мобільний телефон марки «Xiomi» модель «Redmi 5», який належить ОСОБА_7 , та в ході його огляду знайшов у додатку «Контакти» пін-код до банківської картки останнього. Далі, ОСОБА_6 переслідуючи корисливу мету наживи, з раптово виниклого злочинного умислу спрямованого на викрадення офіційного документу, а саме платіжної картки, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що дана банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, скориставшись тим, що господаря у кімнаті не має, взяв до рук чоловічу сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_7 , та виявив в ній банківську картку ПАТ «Кредіт Агріколь Банк» з № НОМЕР_1 , після чого реалізовуючи свій злочинний умисел заволодів вказаною банківською карткою з метою подальшого збагачення, привласнив її та полишив місце вчинення злочину для подальшого використання викраденого ним платіжного документу, тобто банківської картки ПАТ «Кредіт Агріколь Банк» з № НОМЕР_1 на власний розсуд. Реалізуючи свій злочинний умисел, 25 вересня 2018 року, у період з 15год 00хв до 20год 00хв, точний час в ході досудового розслідування на даний час не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи на залізничній станції в смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою зняття грошових коштів з банківської картки, яка належить ОСОБА_7 , сів на електропотяг сполученням «Козача Лопань-Харків», та направився до м.Дергачі Харківської області.
25 вересня 2018 року приблизно 20год 28хв ОСОБА_6 , прибувши на залізничний вокзал м.Дергачі Харківської області, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, прослідував до банкомату ПАТ «ПриватБанк», який знаходиться за адресою: Харківська область м. Дергачі вул.Сумський шлях (колишня вул. Петровського), №159, та скориставшись викраденою банківською карткою, яку вставив до банкомату, ввів пін-код, який попередньо дізнався під час огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , та п`ятьма платежами таємно викрав з рахунку приватного клієнта ПАТ «Кредіт Агріколь Банк» № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , грошові кошти на загальну суму 6000,00грн, після чого полишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд. В результаті злочинних дій з боку ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 був спричинений матеріальний збиток на суму 6000,00грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися у викраденні офіційного документу, а саме платіжної картки, суд кваліфікує за ч.1 ст.357 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України визнається обставинами, яка пом`якшують його покарання.
Суд зазначає, що щире каяття полягає у належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки. При цьому домінуючим є внутрішнє ставлення винного до скоєного, що знаходить зовнішній прояв у його словесному осуді, вибаченні перед потерпілим, вжитті заходів для відшкодування шкоди. Така оцінка власних дій була виражена обвинуваченим протягом усього судового розгляду.
Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, працює за трудовим договором, має на утриманні сина ОСОБА_5 , 2014р.н.
Відповідно до змісту ст.ст. 50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009, далі - Постанова), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з принципів справедливості, засади співмірності та індивідуалізації призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Відповідно доч. 1 ст. 8 Конституції Українив Україні діє принцип верховенства права.Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, більш тяжкий з яких являється злочином середньої тяжкості, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.357 та ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, в межах санкції частин цих статей.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_6 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд, крім даних про особу винного та обставину, яка пом`якшує покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн. (вісімсот п`ятдесят гривень);
-за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00грн (одна тисяча сімсот гривень);
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00грн (одна тисяча сімсот гривень).
Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1