Справа № 520/4993/18
Провадження № 1-кп/520/284/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року Київський районний суду м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

представників потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000241 від 25.03.2017 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Омськ Російської Федерації, громадянина України, росіянина, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення проти безпеки руху за наступних обставин.

24.03.2017 о 14.44 год. водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 2.3 б), п. 18.1, «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення виразились в тому, що в зазначений день та час водій ОСОБА_8 , в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому асфальтобетонному покриттю, в правій смузі проїжджої частини вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, на якій організований двосторонній однорядний рух, збоку вул. Левітана в напрямку вул. Ак.Вільямса та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти буд. № 4 вул. Ільфа і Петрова, позначеного відповідними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та 1.33 «Діти», вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки свого транспортного засобу не вжив, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка пересікала проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку середнього ступеня з лінійним переломом потиличної кістки; травматичний розрив барабанної перетинки справа з розвитком правосторонньої змішаної туговухості 1 ст.; гематома в правій та лівій тім`яно-потиличних ділянках; перелом гілки правої сідничної кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 367 від 13.03.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищевикладених обставинах, а саме: 24.03.2018 року приблизно о 15:30 годині керував автомобілем Рено державний номер НОМЕР_1 по вул.. Ільфа і Петрова у напрямку вул. Академіка Вільямса в м. Одесі зі швидкістю приблизно 40-50 км/г. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, побачив що у зустрічному напрямку перед та після вказаного переходу стояли автомобілі, проте попереду та після пішохідного переходу не бачив, продовжував рух у зазначеному напрямку не змінюючи напрямку та швидкості руху, після чого скоїв наїзд на пішохода дівчинку. Через деякий час на місце пригоди приїхала швидка допомога, яка забрала пішохода до медичного закладу, пізніше приїхали працівники поліції. У скоєному кримінальному правопорушення щиро розкається та просить строго його не наказувати.
У судовому засіданні допитаний представник потерпілої ОСОБА_4 пояснив, що він очевидцем дорожньо-транспортної події не був, та просить задовольнити цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 в повному об`ємі.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:
-витягом з ЄРДР № 0000241 від 25.03.2017року;
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з схемою та фото таблицею від 24.03.2017 року з якого вбачається, що на пішохідному переході по вул. Ільфа і Петрова, який розташований перед вул. Костанді в м. Одесі стався наїзд на пішохода;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2017 року ознак сп`яніння у ОСОБА_7 не виявлено;
-постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2017 року;
-постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2017 року;
-висновок № 17-1215 судової автотехнічної експертизи по дослідженню системи керування та ходової частини автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 від 05.12.2017 року з якого вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, дозволяли здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективність, не мали несправностей, що призводять до раптової для водія відмові, раптовому відведенню автомобіля у бік при русі й гальмуванні;
-висновком № 17-1212/6158/6159 комплексної судової відео технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду Renault Logan державний номер НОМЕР_1 на пішохода з якого вбачається, що в передній частині автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючи частини передка в центральній частині автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 з подальшими закиданням тіла пішохода на вітрове скло. 2. Слідами гальмування автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 в умовах події відповідає швидкість близько 58-61 км/г.3. Наїзд на пішохода стався в місті вказаному зі слів очевидців в районі пішохідного переходу по ходу розповсюдження слідів гальмування автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 .;
- висновком експерта № 367 від 13.03.2018 року з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 2004 року народження і даних медичної документації на неї, проходжу до наступних підсумків: 1. У ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку середнього ступеня з лінійним переломом потиличної кістки; травматичний розрив барабанної перетинки справа з розвитком правосторонньої змішаної туговухості 1 ст.; гематома в правій та лівій тьмяно політичних ділянках; перелом гілки правої сідничної кістки. Вказані ушкодження спричинені ударною дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода). Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 24.03.2017 р. Всі вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, згідно з п. 2.1.3 «б» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що ОСОБА_4 показала та підтвердила обставини скоєння наїзду на неї автомобілем Renault Logan державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7
- висновком експерта № 339-А від 27.03.2018 року з якого вбачається, що для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в постанові про призначення судової експертизи, в даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault Logan державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування екстреного гальмування. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, яка, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події пригоди.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України.
Таким чином, відповідно до ст. 94 КПК України, з урахуванням досліджених доказів, характеру дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності та не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає: повне визнання вини, щиросердне каяття в скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Аналізуючи в сукупності зібрані вищезазначені обставини, характер скоєного злочину, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у скоєному розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, на утриманні є мати похилого віку, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та приймає до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження його волі.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Також, суд приймає до уваги, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 призвели до тяжких наслідків, а саме: потерпіла отримала тяжки тілесні ушкодження, суд вважає за необхідне позбавити його права керувати транспортним засобом.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12 404, 79 (дванадцять тисяч чотириста чотири гривні сімдесят дев`ять копійок) та моральної шкоди у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч гривен).
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Ураховуючи наведене, а саме, те, що в наслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 малолітній потерпілій заподіяна майнова шкода в розмірі 12 404, 79 (дванадцять тисяч чотириста чотири гривен сімдесят дев`ять копійок), сума підтверджена копіями квитанцій. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги адвоката ОСОБА_5 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 суми завданої моральної шкоди в розмірі 250 000 гривень підлягають частковому задоволенню. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 250 000 гривень на користь потерпілій ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 малолітній потерпілій ОСОБА_4 інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_9 , була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу наїзду; у порушенні звичного способу життя ОСОБА_4 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, вік та матеріальне становище малолітньої потерпілої та її батьків, яка по теперішній час проходить медичну реабілітацію. Таким чином, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України малолітній потерпілій ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 125 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити часткового в розмірі 125 000 грн.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: скасувати арешт на автомобіль «Renault Logan», р/н НОМЕР_1 та вважати автомобіль повернутим за належністю обвинваченому ОСОБА_7 ..
Стягнути на користь держави за проведення судових експертиз з ОСОБА_7 у розмірі 5814 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392- 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , не обирався.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інд. код НОМЕР_2 матеріальну шкоду в сумі 12 404, 79 гривень, та моральну шкоду в сумі 125 000 гривень на користь ОСОБА_9 , ІНН НОМЕР_3 законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2017 року про накладення арешту на автомобіль «Renault Logan», р/н НОМЕР_1 .

Речовий доказ - автомобіль«Renault Logan», р/н НОМЕР_1 . вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 .
Речові докази ком пакт диск «НР ivent», який містить відеозапис обставин ДТП, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути на користь держави за проведення судових експертиз з ОСОБА_7 у розмірі 5814 гривен.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1