Провадження № 1-кп/522/703/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002478 від 05 серпня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Колхозабад, Республіки Таджикистан, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2004 року за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 5-ти років позбавлення волі, із конфіскацією майна; Звільнився 12.06.2009 у зв`язку з відбуттям покарання,

- вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 11.06.2012 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 5-ти років позбавлення волі, із конфіскацією майна;

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаїв від 16.11.2012 року за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 5-ти років 2-х місяців позбавлення волі, із конфіскацією майна;

- вироком Центрального районного суду м. Миколаїв від 20.02.2013 року за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до 5-ти років 2-х місяців позбавлення волі; Звільнився 19.03.2013 у зв`язку з відбуттям покарання,

- вироком Заводського районного суду м. Миколаїв від 13.03.2013 року за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до 5-ти років 2-х місяців позбавлення волі; Звільнився 20.05.2016 у зв`язку з відбуттям покарання,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №11 /А по вул. Романа Кармена в м. Одесі, побачив автомобіль марки «Фольксваген Т-4» темно зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований біля вищевказаного будинку. При виді зазначеного у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеного транспортного засобу, який належить потерпілому ОСОБА_13 .
З зазначеною метою ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «Фольксваген Т-4» темно зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 та шляхом вільного доступу, через незачинені двері - водія, проник до нього та за допомогою викрутки запустив двигун, тим самим, встановив контроль над транспортним засобом та рушив з місця в невідомому напрямку, тим самим почав переміщувати транспортний засіб у просторі без дозволу потерпілого, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду, на загальну суму 75000 гривень.
В подальшому, того ж дня приблизно о 19 годині, співробітниками Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, разом з потерпілим ОСОБА_13 , прибувши за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, де біля бази відпочинку «Сокіл», був зупинений автомобіль марки «Фольксваген Т-4» темно зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , де останній був затриманий.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнав та показав, що він до його вчинення не причетний. Щодо вказаних обставин показав, що 05 серпня 2016 року, він з ранку та до обіду знаходився на Іллічівському судноремонтному заводі, де проходив практику.

Вказаний автомобіль він придбав з ранку перед тим як мав їхати на завод на практику, та мав після обіду отримати документи на вказаний автомобіль та номери, однак його затримали, тому він вважає що це була афера відносно нього, його обманули. Та пояснив, що він був за кермом вказаного автомобіля тому, що він його придбав.

Обвинувачений ОСОБА_4 з приводу придбання вказаного автомобіля показав наступне, що 05 серпня 2016 коли він прибув до автобусної зупинки, біля бази відпочинку «Сокіл», автобусів не було, потім він побачив, як під`їхав вказаний автомобіль марки «Фольксваген Т-4», він поцікавився у водія автомобіля чи не зможе він його підвести, нащо той відповів що ні, він не їде, а буде продавати машину. Після чого він запропонував продати йому вказаний автомобіль, щоб доїхати на практику, викликати таксі у нього можливості не було, був відсутній телефон, тому він вирішив купити автомобіль марки «Фольксваген Т-4» темно зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 за 500 доларів США, однією з осіб які йому продали автомобіль був потерпілий ОСОБА_13 , далі він передав гроші за автомобіль, завів машину викруткою та поїхав на практику на вказаному автомобілі. Документи на автомобіль, номера та ключи від нього йому не дали, а сказали що передадуть йому після обіду. Однак після обіду, коли він мав забрати документи на автомобіль, його затримали та почали бити та заставили себе оговорити.

Однак, не зважаючи на не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується:

-протоколом огляду місця події від 05.08.2016 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було оглянуто заасфальтовану ділянку місцевості (проїжджа частина) яка розташована біля бази відпочинку «Сокіл» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, під час якого було виявлено автомобіль марки «Фольксваген Т-4» забарвлення камуфляж, без номерних знаків.

-протоколом огляду предмету від 06.08.2016 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого слідчим було оглянуто автомобіль марки «Фольксваген Т-4», з номерним знаком НОМЕР_1 , під час якого автомобіль знаходився на чотирьох колесах у металевому корпусі темно зеленого кольору.

-протоколом огляду місця події від 05.08.2016 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було оглянуто ділянку заасфальтованої дороги 3*4 м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Р. Кармена, 11 «А», під час якого не було виявлено слідів шин або будь-яких предметів, чим встановлена відсутність вказаного автомобіля, в місці де його залишив потерпілий, та підтверджуються покази потерпілого про викрадення вказаного автомобіля.

-постановою про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 06.08.2016 р., згідно якої автомобіль марки «Фольксваген Т-4» темно-зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 показав, що він в серпні місяці знаходився в м. Одесі на курсах, та знімав квартиру по вул. Романа Кармена, приїхав до м. Одеси на автомобілі, яким він користувався для евакуації поранених. Одного разу, коли він збирався на навчання, він побачив що автомобіля немає. Після чого він звернувся до поліції, ГСП та до волонтерів. Далі близько обіду, до нього звернулися волонтери та попросили подивитися автомобіль, який він впізнав по фотографії, прибувши на місце, біля бази відпочинку «Сокіл», вони автомобілями заблокували автомобіль, який у нього викрали, за кермом сидів ОСОБА_4 , який сказав що він власник автомобіля. Після чого ОСОБА_4 затримали та передали працівникам поліції.

Разом з цим, потерпілий ОСОБА_13 показав, що коли він приїхав до викраденого автомобіля, то замок водійської двері було виламано, а в замку запалення була викрутка.

Показання потерпілого ОСОБА_13 щодо викрадення вказаного автомобіля підтверджуються протоколом огляду місця події від 05.08.2016 року, а саме, ділянки заасфальтованої дороги 3*4 м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Р. Кармена, 11 «А», яким встановлено факт викрадення вказаного автомобіля.

Також, показання потерпілого ОСОБА_13 щодо виявлення ОСОБА_4 за кермом викраденого вказаного автомобіля, узгоджуються в показами самого обвинуваченого ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 показав, що цього дня, він був на дачі та йшов з донькою на море близько 12 години дня. Вранці він побачив оголошення, що викрадено автомобіль. А потім коли йшов на море в дворі за будкою охоронця він побачив цей автомобіль, що був викрадений, він його сфотографував і відправив фото автору оголошення, яке прочитав в ранці. Потім йому зателефонували і повідомили що це саме цей автомобіль, що було викрадено. Потім він побачив, що автомобіль починає рухатись звідти, де він його побачив і зателефонував товаришу ОСОБА_15 , щоб перекрити виїзд з місця. Свідок вказав, що особисто бачив хто був з кермом, далі друзі йому повідомили, що вони зупинили автомобіль і за кермом був ОСОБА_16 , і вони його пересадили в свою машину, щоб він не втік. Також в машині була жінка охоронця, яка вийшла і пішла з машини. Фізичної сили до обвинуваченого вони не застосовували.

Свідок ОСОБА_17 показав, що в цей день йому зателефонував ОСОБА_18 і повідомив, що побачив машину, яка була на той момент викрадена та попросив допомогти наздогнати та затримати, машина знаходилася дачний кооператив ветеран. Коли він приїхав туди, він побачив, як машина уже рухалася, тому він не бачив хто був за кермом, вони рухалися позаду, але хто саме був за кермом, він не бачив, тому що як вони під`їхали ОСОБА_16 уже сидів у машині ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , хлопців які також допомагали затримати машину. Мухтожова затримали ОСОБА_15 та ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_21 показав, що йому зателефонував його товариш та повідомив, що викрали машину волонтерів і потрібно допомогти її затримати. Все відбувалося 05.08.2018 року. Вони їхали на місце де її знайшов ОСОБА_18 , потім їм повідомили, що машина виїхала з того місця і вони як раз їхали на зустріч цій машині. Там вузько і обвинувачений проїхати не зміг, вони йому показали спинитися. Він не спинився і почав їхати машиною назад. Він через 50-100 метрів наздогнав його і обвинувачений зупинився, потім обвинувачений вийшов з машини і сказав що він уже приїхав. Також приїхали інші товариші. Це відбулося в обідню пору. З обвинуваченим в машині була жінка, вона нічого не пояснила. Потім вони обвинуваченого пересадили в машину ОСОБА_15 , далі приїхали їх друзі ОСОБА_18 з ОСОБА_22 та хазяїн машини. Опір обвинувачений не чинив. Затримували обвинуваченого вони вдвох з ОСОБА_15 , а потім приїхали інші. Фізичної сили до обвинуваченого вони не застосовували.

Свідок ОСОБА_23 показав, що в ранці він побачив на сторінці фейсбук, що викрадено машину учасника АТО і не придав уваги, потім зателефонував ОСОБА_18 і повідомив, що він бачив цю машину, як йшов на море та що вона справді викрадена. Потім він виїхав з подвір`я разом з ОСОБА_20 і саме побачив цю машину, як вона поїхала, і почав показувати водієві, щоб він зупинився, однак він не зупинився, його товариш ОСОБА_20 вийшов з машини і зупинив його, та посадив в його машину. Це відбулося 05.08.2016 року. За кермом був обвинувачений, він його впізнає, поки чекали поліцію він з ним спілкувався, він повідомив, що він придбав машину за 500 доларів США, що документів немає, а заводить він її викруткою, тому що йому так зручно. Потім приїхати ОСОБА_18 та ОСОБА_24 та інші люди. Обвинуваченого не били. В машині також була жінка, після того як вони зупинили обвинуваченого вона вийшла з машини і пішла в місто. Він та ОСОБА_25 були на місці приблизно 40 хв., а потім вони поїхали. Щодо ключів обвинувачений сказав що він заводить машину викруткою.

Таким чином, незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого, суд провівши судове слідство, щодо епізоду відносно потерпілого ОСОБА_13 , у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів, показів свідків та потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеною. Дане переконання суду засноване на дослідженні всіх доказів у справі в їх сукупності, які повністю підтверджують винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю заперечував свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та стверджував, що він не викрадав вказаний автомобіль, а придбав його, а ОСОБА_13 його обмовив, суд виходить з того, що досліджені докази по справі повністю підтверджують його провину у скоєному, а підстав не довіряти потерпілому ОСОБА_13 , який викрив ОСОБА_4 в скоєні ним злочину у суду немає.

Зазначена версія обвинуваченого ОСОБА_4 є голослівною, нічим не підтвердженою.

Крім того, вона спростовується показаннями, свідків, потерпілого ОСОБА_13 , та дослідженими доказами по справі, а підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 .

Невизнання ж обвинуваченим своєї провини, на думку суду, продиктовано його прагненням не притягнення його до кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Суд не погоджується з запереченнями захисника ОСОБА_11 , викладеними в поясненнях до судових дебатів, щодо того, що не доведено стороною обвинувачення що ОСОБА_13 законно користувався автомобілем марки «Фольксваген Т-4», з номерним знаком НОМЕР_1 . Так як, судом встановлено, що ОСОБА_13 на момент викрадення вказаного транспортного засобу мав право керувати ним, а отже, є законним користувачем вказаного автомобіля.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації, середню-спеціальну освіту, офіційно не працює, неодружений, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

На підставі викладеного, при відсутності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував реальний строк покарання, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали703 гривні 68 копійки за проведення НДЕКЦ в Одеській області МВС України, судової трасологічної експертизи;

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаної експертизи, в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи, що останній вчинив злочини до 20 червня 2017 року (включно) вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту затримання обвинуваченого 05 серпня 2016 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 65, 68, 70, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_4 , рахувати з 05 серпня 2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 , термін його попереднього ув`язнення, з 05 серпня 2016 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок, за проведення НДЕКЦ в Одеській області МВС України, судової трасологічної експертизи.

Речові докази: автомобіль марки «Фольксваген Т-4» з номерним знаком НОМЕР_1 вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_13 , як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя:

07.11.2018