Справа № 567/1397/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Острозі Рівненської області кримінальне провадження за №0000405 від 23.09.2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оженин Острозького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оженин Острозького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,-

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст121 КК України,-

сторонами кримінального провадження є:
прокурор ОСОБА_5

представник потерпілого адвокат ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9

представник служби у справах дітей Острозької РДА ОСОБА_10

встановив
23.09.2017, близько 01 год. 35 хв., ОСОБА_3 , та неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , діючи групою осіб, умисно заподіяли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, за наступних обставин.

23.09.2017, близько 01 год. 35 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 , діючи на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки у грудну клітину та один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_11 , від яких останній впав спиною на асфальтоване покриття свого подвір`я. Коли ОСОБА_11 перебував у лежачому положенні, ОСОБА_3 наніс два удари взутою правою ногою по тулубу потерпілого.

В цей час, близько 01 год. 45 хв., в момент побиття ОСОБА_11 ОСОБА_3 , на подвір`я названого будинку зайшов неповнолітній ОСОБА_4 , який усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_3 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому один удар взутою правою ногою по тулубу зліва.

З метою подальшого заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_3 , спільно із неповнолітнім ОСОБА_4 , вивели потерпілого в поле, яке розташоване поблизу АДРЕСА_3 , де, діючи групою осіб, нанесли ОСОБА_11 , який перебував у лежачому положенні, не менше 8 ударів кулаками рук та взутими ногами в різні ділянки тіла та голови.

В результаті вчинених ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 протиправних дій, ОСОБА_11 спричинено комплекс тілесних ушкоджень, які відобразилися у вигляді: забою-осаднення м`яких тканин тулуба і кінцівок (синців: на лівому плечі по зовнішній поверхні в верхній третині, на правому плечі по зовнішній поверхні в верхній третині та в середній третині; відшарування епідермісу з оголенням рожевої дерми на правому ліктьовому суглобі (слід від садна), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо та і в своїй сукупності, а також важкої закритої черепно-мозкової травми, забою-компресії головного мозку важкого ступеня, гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, травматичного внутрішньо-мозкового крововиливу лівої скроневої долі головного мозку, забою-осаднення м`яких тканин голови (синців: в лобній ділянці голови зліва, на нижній повіці лівого ока, по всій передній поверхні лівої вушної раковини з переходом на кут нижньої щелепи, в лівій тім`яно-скроневій ділянці), які відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 172 від 27.10.2017, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав частково та пояснив, що 22.09.2017, ближче до вечора, він з своїм товаришем ОСОБА_12 вирішили сходити на станцію купити квитки на електричку, оскільки мали їхати в м. Київ на роботу. В магазині поблизу залізничної станції купили дві пляшки горілки та пішли до ОСОБА_13 в гараж, відсвяткувати від`їзд. В тому гаражі вже були ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . ОСОБА_11 , та вони почали розпивати горілку. Через годину-півтори до них приєднався син ОСОБА_16 . Спиртні напої він не розпивав, в гаражі він побув хвилин 40, після чого ОСОБА_17 попросив його поспілкуватися з ним на дворі. За час перебування в гаражі між ОСОБА_11 та ОСОБА_18 виник серйозний словесний конфлікт. Коли вони вийшли на вулицю з ОСОБА_4 до них підійшов ОСОБА_11 та почав говорити всяку нісенітницю. Вони йому в грубій формі сказали щоб він йшов геть та не займав їх. Після цього ОСОБА_11 сказав, що повбиває їх .Прийшов з дому з дерев`яною качалкою в руках. Вони з ОСОБА_4 , побачивши це, заховалися за блоками в будинку навпроти. ОСОБА_11 зайшов в гараж, однак там їх не побачив.
Пізніше, коли він почав тікати від ОСОБА_11 , то забіг в його двір. Він вдарив ОСОБА_11 один раз кулаком в обличчя, в бороду та кулаком в груди, після чого ОСОБА_11 впав та лежачи тримався правою рукою за паркан. В момент коли ОСОБА_11 лежав на землі він наніс ще 5-6 ударів правою ногою по його тілу. В цей момент ОСОБА_4 стояв збоку однак , після того як він побив ОСОБА_11 ногами, ОСОБА_4 забіг в двір та наніс ОСОБА_11 ще один удар ногою по тілу. Після цього він почав кричати до ОСОБА_11 , щоб той вставав, відразу після цього він піднявся та вони потягнули його в сторону поля. ОСОБА_11 нормально йти в цей час вже не міг, оскільки він ледь-ледь перебирав ногами. Відтягнувши його до стежки вони кинули його на землю та вдарили ногами близько 3 разів кожен. Після нанесення цих ударів вони знову підняли потерпілого та поволокли його далі в поле. На полі він вдарив ОСОБА_11 в обличчя рукою, в якій на той момент був телефон 2 рази, та почав до нього кричати, щоб він вставав. В цей час ОСОБА_4 почав бити його ногами по тілу, він наніс йому близько 5 ударів. Він в цей момент почав шарпати його за кофту та плескати по обличчю, щоб привести ОСОБА_11 до тями. Стверджує, що на телефоні диктофон увімкнувся сам та почав записувати те, що відбувається. Після цього вони підняли ОСОБА_11 на ноги та почали волокти його назад. За декілька метрів від дороги вони зупинилися, ОСОБА_11 став на ноги та сперся на його плече, в цей час ОСОБА_19 наніс удар ліктем в голову для нього. Після даного удару ОСОБА_11 впав на землю, спочатку він ще щось намагався говорити, а потім заснув. Вони спочатку намагалися його розбудити, однак після того як це не вдалося, взявши ОСОБА_11 за руки та ноги почали нести додому, однак через те, що він був важкий він волочився спиною по землі. Спочатку вони поклали його біля воріт в його дворі, а потім пішли покликали його жінку та поклали його в веранду. Після цього вони з ОСОБА_4 пішли додому. Стверджує, що останній удар в голову він потерпілому не наносив. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих. Заявлені цивільні позови визнає в частині матеріальної шкоди, в частині розміру моральної шкоди просив керуватись принципом розумності та справедливості.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав повністю та пояснив, що 22.09.2017, близько 19.00 год. він прийшов до свого батька, допомагати ремонтувати автомобіль. Близько 21.00 год. до батька прийшов допомагати ОСОБА_11 , який вже на той час був у стані алкогольного сп`яніння. Він пішов в село та повернувся до гаража близько 22.30 год. На той час там знаходився його батько, ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Всі, окрім його батька, вживали спиртні напої. Також в цей час ОСОБА_23 сварився із ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_3 вийшов на вулицю, та за 10 хв. він підійшов до нього. Вони сиділи на лавочці та розмовляли. В цей момент побачили, що з гаража вийшов ОСОБА_11 ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_11 в образливій формі про його сексуальну орієнтацію, на що ОСОБА_11 відповів ОСОБА_3 також у образливій формі. Після цього ОСОБА_11 пішов до батька в гараж. ОСОБА_3 залишився сидіти на лавочці. Пізніше ОСОБА_11 вийшов з свого двору із дерев`яною качалкою, та не побачивши їх, пішов назад до свого подвір`я.
Він знову повернувся до гаража, а ОСОБА_3 пішов за ОСОБА_11 до нього в двір. В цей час, приблизно 01.37 год. йому подзвонив його товариш і запитав, що робиться на вулиці поблизу його будинку. Він відповів, що не знає та зараз вийде гляне. Вийшовши з гаража він побачив як ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_11 рукою по обличчю. Внаслідок удару ОСОБА_11 впав на землю на спину Він бачив у ОСОБА_3 в руках дерев`яну качалку. Після цього ОСОБА_3 почав підіймати ОСОБА_11 та вимагати від останнього стати на коліна. ОСОБА_11 сказав, що не буде ставати на коліна, після чого ОСОБА_3 наніс йому ще один удар ногою по тілу. Внаслідок цього удару ОСОБА_11 впав та встаючи присів на коліна. В цей момент у ОСОБА_3 впав телефон на землю, та він з даного приводу пред`явив претензії ОСОБА_11 , ніби то останній його вибив з рук. Після цього ОСОБА_3 знову наніс удар ногою по грудній клітці ОСОБА_11 , який впав та лежав на землі. Після цього ОСОБА_3 наніс йому ще декілька ударів ногами по тілу. Він сказав ОСОБА_3 , щоб він не бив ОСОБА_11 в нього у дворі, та слід підти десь на поле. ОСОБА_3 підняв ОСОБА_11 та тримаючи за плече, вивів його з двору та повів в сторону поля. ОСОБА_11 йшов сам, однак хитався. Поки вони йшли на поле, ОСОБА_3 сказав ОСОБА_11 , що він зараз буде рити собі яму та ставати на коліна на що той відповів, що ніколи не буде ставати на коліна. Дійшли до поля, ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_11 та сказав копати яму. Останній від поштовху впав на коліна та мовчав. Після цього ОСОБА_3 підійшов та вдарив ОСОБА_11 по обличчю долонею руки, він впав. ОСОБА_3 сказав відійти в сторону та почекати доки ОСОБА_11 стане йти додому. Вони присіли та почекали поки ОСОБА_11 почав вставати, в цей момент до нього підійшов ОСОБА_3 та знову почав вимагати стати на коліна, а коли ОСОБА_11 відмовився, то ОСОБА_3 вдарив кулаком в грудну клітку. Внаслідок цього удару ОСОБА_11 знову впав і не вставав. ОСОБА_3 почав бити його по обличчю та приводити в почуття щоб ОСОБА_11 прийшов до тями. Вони взяли його попід руки та повели дому. Не дійшовши додому, ще на полі, він вдарив його в область лівого плеча. Від цього удару ОСОБА_11 знову впав. ОСОБА_3 наніс йому останній удар з долоні по обличчю, внаслідок чого ОСОБА_11 втратив свідомість та почав хропіти. Після цього вони занесли ОСОБА_11 до нього додому, де поклали на землю. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих. Заявлені цивільні позови визнає.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України (2012 р.).

Дослідження судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 ч.1 п.3, п.15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд у відповідності до засад кримінального провадження визначених у главі другій КПК України, забезпечуючи змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і доведеність перед судом їх переконливість, передбаченими положеннями ст.22 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження показань, речей і документів визначених положеннями ст.23 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження на засадах публічності, диспозитивності, гласності та відкритості у відповідності до положень ст.ст.25, 27 КПК України, з дотримання положень ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, дослідивши всі докази надані суду на підставі свідчень свідків, кожний з яких був попереджений судом про кримінальну відповідальність у відповідності до положень ст.ст.352, 353 КПК України, досліджених письмових доказів та матеріалів провадження, які узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, приходить висновку, про доведеність вини обвинувачених у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб на підставі наступних доказів, досліджених під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_24 показала суду, що потерпілий ОСОБА_11 є її братом. Він ніде не працював, інколи випивав. 23.09.2017 близько 14:00 години, до неї зателефонував його сусід і повідомив, що у її брата ОСОБА_11 стався інсульт і його забирають в лікарню. Вона одразу подзвонила до іншого брата, який наступного дня повідомив їй, що ОСОБА_11 побили і він лежить в комі. Лікування ОСОБА_11 оплачувала вона, ОСОБА_24 та її брат. Зараз ОСОБА_11 в лежачому стані знаходиться за її місцем проживання та потребує постійного догляду. Зауважила, що час від часу він згадує події, які відбулися з ним 23.09.2017, а за хвилину починає говорити якусь нісенітницю.Одного разу ОСОБА_11 сказав їй, що його побив ОСОБА_21 та син ОСОБА_25 , він розповів їй, що його били по голові та тілу, але причини бійки він не пам`ятає. На даний час батько обвинуваченого ОСОБА_4 відшкодував -18 886,89 грн., ОСОБА_3 надав 2040 грн. матеріальної допомоги на лікування. Просить задовольнити заявлений нею цивільний позов про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди з врахуванням відшкодованих сум. В подальшому в судові засідання не з`явилася подала суду заяви, в яких просить справу розглянути без її участі.
Представник потерпілої ОСОБА_6 цивільний позов потерпілої підтримав в повному об`ємі і зазначив, що в результаті вчинених ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 протиправних дій, потерпілому ОСОБА_11 спричинено комплекс тілесних ушкоджень, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 172 від 27.10.2017, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання.
Вказав, що ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні спочатку в Острозькій ЦРЛ, де в послідуючому був транспортований в Центральну міську лікарню м. Рівне. Також він перебував на лікуванні в ТОВ Медичний центр «РЕАВІТА»
Окрім витрат, які були понесені лікувальним закладом, значні витрати на його лікування були витрачені також його сім`єю, що підтверджується відповідними доказами - квитанціями та товарними чеками на придбання ліків, квитанціями на сплату благодійних внесків, а також товарним чеком за спеціалізовану медичну практику. Всього витрачено на лікування 39679 грн. 30 коп.
Таким чином, з урахуванням рекомендацій лікувального закладу, також будуть понесені значні витрати на його подальше лікування та відновлення загального стану здоров`я. Просив стягнути з обвинувачених на користь ОСОБА_24 матеріальну та моральну шкоду шкоду з врахуванням виплачених сум.
Крім того, зазначив, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_11 зазнав непоправних, фізичних, психофізичних та психологічних травм. Його фізичний та психічний стан значно порушені. ОСОБА_11 тривалий час перебував на лікуванні, на даний час він не має змоги нормально самостійно рухатися та працювати, та тим самим заробляти собі гроші на проживання. Більше того, всі наявні заощадження були витрачені на лікування. Окрім того, на лікування також були запозичені грошові кошти і близьких сім`ї людей та рідних. Тому ОСОБА_24 та її сім`я на даний час переживає значне моральне та матеріальне потрясіння. Потерпілій важко адаптуватися до звичного режиму свого життя, через що, вона змушена буде звертатися за психологіною допомогою до лікаря.
Наголосив, що відповідно до рекомендацій, які були надані при виписці із лікувального закладу, а саме: соціальна реабіліцітація, а також необхідність проведення пластики кісткового дефекту. Всі ці обставини змушують ОСОБА_24 і надалі порушувати її життєві плани та режими побуту, створюють дискомфорт її рідним, які змушені постійно доглядати та допомагати ОСОБА_11 .
Вважає, що перенесені потерпілою фізичні, емоційні та психологічні страждання через пережиту подію стали наслідком вимушених змін у її житті та житті сім`ї. Враховуючи характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань, необхідність подальшої реабілітації та лікування, розмір моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідачів ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 його довірителька оцінила у 100 000 гривень та вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності та співрозмірності. Тому просить стягнути з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 100 000 грн. моральної шкоди в солідарному порядку. Щодо покарання - просив не позбавляти волі неповнолітнього ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_26 суду показала, що у вечері наступного дня після скоєного кримінального правопорушення, в неї на кухні сиділа її дочка разом з її друзями ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . В цей час пролунав телефонний дзвінок адресований дочці від ОСОБА_29 , котра переключила дзвінок на гучномовець. ОСОБА_29 , повідомила, що до неї телефонував ОСОБА_4 і просив, щоб її донька повідомила, що ввечері 22.09.2017 він був у неї в дома, так як є її хлопцем. Вона взяла у доньки телефон і повідомила ОСОБА_4 , що їм не потрібні проблеми, і її дочка не буде давати неправдивих свідчень.
Свідок ОСОБА_29 дала свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_30 .
Свідок ОСОБА_31 суду повідомив, що 22.09.2017 до нього зателефонував ОСОБА_8 та попросив прийти до нього допомогти поставити міст на автомобіль. Погодившись на прохання він прийшов до нього близько 20:00 години, де зустрів ОСОБА_11 . Через деякий час до них приєднався його син ОСОБА_19 та син ОСОБА_8 . Пізніше до них прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_22 . Побувши трохи хлопці пішли, а він лишився ремонтувати автомобіль, приблизно до 00:00 години. В той час коли автомобіль було полагодженою до них повернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_32 з пляшкою горілки та попросили ОСОБА_8 випити її в нього в гаражі. Отримавши дозвіл вони всі разом розпили горілку і ОСОБА_11 пішов нікому нічого не сказавши. Приблизно через півгодини пішов ОСОБА_3 та ОСОБА_33 . Вказав, що ніякі тілесні ушкодження ОСОБА_11 при ньому не наносились.
Свідок ОСОБА_34 суду показала, що вона проживала разом з ОСОБА_11 в його будинку близько двох років. Вказала, що ОСОБА_11 часто зловживає алкогольними напоями. 22.09.2017 близько 02:00 години в хату зайшли ОСОБА_3 . ОСОБА_4 і попросили забрати до хати ОСОБА_35 . Вона разом з хлопцями вийшла на двір, де біля воріт лежав її співмешканець, підійшовши до нього вона декілька разів вдарила чоловіка долонями по обличчю. На її прохання хлопці віднесли його до веранди. В чоловіка з одного вуха та ротової порожнини текла кров. За її словами в ночі вона декілька разів вставала до нього подивитися як він себе почуває. Пояснити, чому до обіду наступного дня вона не викликала швидку медичну допомогу не змогла. В подальшому ОСОБА_11 , автомобілем швидкої медичної допомоги забрали до Острозької районної лікарні. Коли вона переодягала його то побачила, що його спина була подерта, а грудна клітка вкрита гематомами.
Свідок ОСОБА_36 суду показав, що з ОСОБА_37 він товаришує понад п`ять років. Близько 21:00 години 22.09.2017 вони з ОСОБА_3 вирішили сходити купити квитки до Києва, оскільки мали їхати на роботу. Після придбання квитків купили пляшку горілки і пішли до спільного знайомого ОСОБА_13 в гараж, щоб допомогти йому в ремонті автомобіля. В гаражі їх пило п`ятеро: ОСОБА_36 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_11 . Під час того, як вони розпивали спиртні напої в гаражі, до них зайшов ОСОБА_4 , між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, він накричав на ОСОБА_11 та порадив йому йти додому, а він в свою чергу погодився. Час від часу, ОСОБА_3 виходив з гаражного приміщення та розмовляв по телефону. Сидячи в гаражі він чув, як ОСОБА_3 кричав на ОСОБА_11 однак, що саме він кричав не знає оскільки в суть конфлікту не вникав. За 7-10 хвилин після сварки з ОСОБА_3 , ОСОБА_11 повернувся в гараж, з дерев`яною качалкою в руках. Після цього ОСОБА_11 пішов у невідомому напрямку. Близько 15:00 години 23.09.2017 до нього на велосипеді приїхав ОСОБА_3 та привіз свою сумку з речами. Через деякий час вони замовили таксі на залізничну станцію, в 16:10 год вже були в електричці, що прямувала до Києва. Вказав, що в 21:00 годині до ОСОБА_3 зателефонувала його мама та розповіла, що до нього приїздила поліція. ОСОБА_3 поклав слухавку та розповів про ситуацію, що склалася. За словами ОСОБА_3 він зустрів ОСОБА_11 з качалкою в руках та між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 його вдарив, а потерпілий впав, після чого він забрав качалку та викинув її в сторону. П`яний ОСОБА_11 продовжував в цей час щось кричати до ОСОБА_3 , після чого той вдарив його ще раз та з кимось взяли чоловіка під руки та відвели додому, але з ким не уточняв.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 показав, що син росте добрим, ввічливим, слухняним, завжди допомагає по господарству. Вказав, що не знав, що син вчинив правопорушення. Зобов`язується надалі посилити контроль за поведінкою сина. Вказує, що після розкриття вчинення його сином правопорушення, його поведінка змінилася, він шкодує про вчинене і йому соромно за його вчинки.
Суду повідомив, що 22.09.2017 він міняв міст в автомобілі в своєму гаражі. ОСОБА_11 попрацював з ним до 22:00. Також йому допомагав його син ОСОБА_4 . Близько 21:40 до нього в гараж прийшов ОСОБА_3 та ОСОБА_22 та запитали в нього чи можна їм посидіти в його гаражі. Близько 22:00 години ОСОБА_11 пішов додому. Всі інші продовжували сидіти в гаражі. Він продовжував ремонтувати автомобіль до 02:00 години. Син періодично виходив та повертався назад близько 3-4 разів. ОСОБА_3 також періодично виходив з гаража та повертався назад. 23.09.2017 близько 9:00 він побачив своїх сусідів, які сказали йому, що ОСОБА_11 лежить у веранді свого будинку та йому зле. Для його співмешканки порадили викликати швидку медичну допомогу. Близько обіду приїхала швидка медична допомога, він допоміг лікарям занести ОСОБА_11 у автомобіль. Про факт нанесення тілесних ушкоджень він дізнався від працівників поліції, а згодом від свого сина. За словами сина тілесні ушкодження для ОСОБА_11 наніс ОСОБА_3 .
Виключно позитивно характеризує свого сина на сьогоднішній день, просить не позбавляти його волі, зазначає, що ним частково була відшкодована матеріальна шкода щодо моральної шкоди просив керуватись принципом розумності та справедливості.
Неповнолітній свідок ОСОБА_38 в присутності законного представника ОСОБА_39 суду показав, що 23.09.2017 близько 01:20 перебуваючи в одній з кімнат свого помешкання, з вулиці він почув крики ОСОБА_3 . Він з цікавості відчинив вікно, де побачив ОСОБА_3 разом з ОСОБА_11 . ОСОБА_11 тримав в руках дерев`яну палицю, схожу на качалку, ОСОБА_3 світив йому в очі ліхтариком, чоловіки спілкувалися між собою нецензурною лексикою, при цьому ОСОБА_11 йшов до ОСОБА_3 , а той в свою чергу відходив назад. Під час цього вони підійшли до будинку ОСОБА_11 , де ОСОБА_3 почав казати йому, щоб той викинув палицю і вони вийшли «один на один». ОСОБА_11 викинув палицю і підійшов до ОСОБА_40 , однак їхніх дій він вже не бачив, а лише чув, як ОСОБА_11 стогнав від удару, а ОСОБА_41 з усміхом сказав, що він вдарив його лише лівою. Після цього чоловіків не бачив і лише чув як на подвір`ї ОСОБА_11 билась об щось разів десять хвіртка, але об що саме не знає. Він зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив, що ОСОБА_3 б`є ОСОБА_11 , той в свою чергу повідомив, що в курсі цієї справи і зараз йде до них і поклав слухавку. Він знову зателефонував до ОСОБА_4 і запитав, що в них там відбувається, на що той лише кликав його приєднатися до них, він відмовився і поклав трубку. Згодом було чути, що ОСОБА_3 сказав для ОСОБА_11 , щоб той став на коліна. Через хвилину він побачив, що чоловіки йдуть в напрямку поля, а один із них тримав в руках лопату, тому він знову зателефонував до ОСОБА_19 і запитав, що вони роблять, а той в свою чергу жартома повідомив, що ОСОБА_11 буде собі копати яму та запросив його приєднатися, але він відмовився.
Свідок ОСОБА_42 суду показала, що працює практичним психологом у НВК «Оженинська ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ (ясла-садок)» ім. Т.Г. Шевченка з 2012 року. Повідомила, що ОСОБА_4 навчається у 10 А класі вище згаданої школи. Психолог веде з ним бесіду протягом останніх двох років, адже хлопець не систематично відвідував школу та загострював відносини з вчителями. Таким чином, був віднесений до групи школярів, які потребують особливої педагогічної уваги. Проте, хлопець не піддавався критиці і виконував дії, які йому на той час здавалися правильними. На даний час поведінка хлопця покращилася з початком нового навчального року, про це свідчить зменшення агресії та систематичне відвідування школи. На покращення поведінки неповнолітнього вплинув авторитет батька, який почав приділяти сину більше уваги. Запевнила, що поведінка ОСОБА_4 після подій 23.09.2017 не змінилася, проте хлопець повністю усвідомлює свої дії та не піддається негативному впливу інших школярів.
Представник служби у справах дітей Острозької РДА ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, на обліку в службі не перебував. Зазначив, що права неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 порушені не були. Вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Свідок ОСОБА_43 суду показала, що вона працює в Острозькій підстанції ЕШМД та медичних катастроф черговим лікарем. 23.09.2017 в 13 год 40 хв надійшов виклик в с. Оженин до ОСОБА_11 . Хворий лежав на плитці в коридорі. Зі слів співмешканки хворого Політики, ОСОБА_11 притягнули додому п`яного вночі. При огляді він не говорив, не реагував ні на що, тільки водив очима. При огляді у нього був тиск 200/100.При огляді був встановлений діагноз гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, гостре порушення мозкового кровообігу, права сторона не реагувала. Інших ушкоджень, крім осаднення грудної клітки, ними виявлено не було.
Судово-медичний експерт ОСОБА_44 показав, що на виконання постанови від 13 жовтня 2017 року ним була проведена судово-медична експертиза щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , їх характеру, локалізації, механізму утворення та визначення ступеня тяжкості. Вказав, що йому для дослідження були надані всі необхідні дані. За результатами проведеної експертизи ним був складений висновок за результатами якого у гр-на ОСОБА_11 було виявлено симптомокомплекс ушкоджень у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, забою-компресії головного мозку важкого ступеню, гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, травматичного внутрішньо- мозкового крововиливу лівої скроневої долі головного мозку, забою-осаднення м`яких тканин голови (синці: в лобній ділянці голови зліва, на нижній повіці лівого ока, по всій передній поверхні лівої вушної раковини з переходом на кут нижньої щелепи, в лівій тім`яна-скроневій ділянці, який виник не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання.
Будь-який причинний зв`язок з раніше перенесеними ОСОБА_11 у 2013 році хворобами і отриманими ним тілесними ушкодженнями відсутній, і попередні хвороби не могли вплинути на тяжкість отриманих тілесних ушкоджень потерпілим.
Крім повного визнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 та часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 та їх показань про обставини вчинення злочину, їх винуватість у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Із матеріалів кримінального провадження встановлено наступне:
23.09.2017 Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області внесені відомості до ЄРДР по кримінальному провадженні №0000405 за ч.2 ст.121 КК України ( т.2 а.с.1).
Згідно протоколу огляду місця події від 23.09.2017 року та ілюстративною таблицею до нього, оглянуто територію будинку за адресою АДРЕСА_3 (т.2 а.с.10-15).
Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.09.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000405 наступні речі: кофту жовто-коричнево-зеленого кольору, штани чорного кольору, які належать ОСОБА_11
( т.2 а.с.16).
Згідно висновку експерта №155 від 28 вересня 2017 року встановлено, що при судово-медичній експертизі у неповнолітнього ОСОБА_4 виявлено садно на лівому колінному суглобі, яке могло виникнути як при само падінні з подальшим ударом лівим колінним суглобом об тупий предмет ( без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні) ( на що вказав ОСОБА_4 при огляді), так і при нанесенні ним удару(ів) сторонній особі в термін зазначений в постанові. Морфологічні властивості садна не дають достовірно встановити механізм та давність виникнення даного тілесного ушкодження, так як від моменту само падіння та відомими обставинами справи пройшов короткий проміжок часу. Вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_4 могло утворитись незадовго до проведення судово-медичної експертизи, а саме 22.09.-23.09.2017 року ( т.2 а.с.46-47).
Згідно висновку експерта №156 від 28 вересня 2017 року встановлено, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_3 виявлено синці на правому колінному суглобі, 3-4 ому пальцях правої кисті по зовнішній поверхні, які могли виникнути внаслідок нанесення ним ударів сторонній особі та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності. Судово-медичних даних за взаємне розміщення ОСОБА_3 і потерпілого при нанесенні тілесних ушкоджень останньому немає.Враховуючи забарвлення синців можна зазначити, що вказані тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до проведення судово-медичної експертизи, а саме 23.09.2017 року ( т.2 а.с.51-52).
Згідно протоколів огляду місця події/предметів від 24.09.2017 року, оглянуто особисті речі які належали відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які останні добровільно надали для огляду ( т.2 а.с.56,57).
Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24 вересня 2017 року, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G1» імеі НОМЕР_1 , імеі 2 - НОМЕР_2 , взуття (пара кросівок) та одяг (штани та куртка), які належать неповнолітньому ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «LG» імеі 1 - НОМЕР_3 , імеі 2 - НОМЕР_4 , взуття (пара кросівок) які належать ОСОБА_3 ( т.2 а.с.58).

Згідно протоколу огляду предметів від 28.09.2017 року та ілюстративної таблиці до нього, об`єктом огляду був мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G1» імеі НОМЕР_1 , імеі 2 - НОМЕР_2 , належний н/л ОСОБА_4 ( т.2 а.с.77-80).

Згідно протоколу огляду предметів від 28.09.2017 року, об`єктом огляду був мобільний телефон марки «LG» імеі 1 - НОМЕР_3 , імеі 2 - НОМЕР_4 , належний ОСОБА_3 ( т.2 а.с.81-83).

Відповідно до довідки Рівненського НДКЦ витрати на проведення судової експертизи становлять 742,20 грн. ( т.2 а.с.91).
Згідно висновку експерта №2.2-261/17 від 09 жовтня 2017 року та доданої ілюстративної таблиці встановлено, що кров ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А анти-В системи АВО (т.2 а.с.92-94).
Відповідно до довідки Рівненського НДКЦ витрати на проведення судової експертизи становлять 989,60 гривень. ( т.2 а.с.165).
Згідно висновку експерта №2.2-268/17 від 11 жовтня 2017 року та доданої ілюстративної таблиці встановлено, що кров ОСОБА_3 відноситься до групи В(11) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВО. Кров неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 відноситься до групи В (111) з ізогемаглютиніном анти-А системою АВО (т.2 а.с.166-170).
Відповідно до довідки Рівненського НДКЦ витрати на проведення судової експертизи становлять 5948,80 гривень. ( т.2 а.с.175).
Згідно висновку експерта №2.2-269/17 від 11 жовтня 2017 року та доданої ілюстративної таблиці а) б). походження виявленої крові в об`єкті № 3 як від підозрюваного ОСОБА_3 так і від неповнолітнього ОСОБА_4 не виключається.Походження домішків крові в об`єкті № 2 як від підозрюваного ОСОБА_3 та і від неповнолітнього ОСОБА_4 також не виключається. Походження виявленої крові в об`єкті № 1 як від підозрюваного ОСОБА_3 та і від неповнолітнього ОСОБА_4 виключається, в) походження виявлено в крові в об`єкті № 1 від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. Походження домішків крові в об`єкті № 2 від потерпілого ОСОБА_11 також не виключається. Походження виявлено крові в об`єкті № 3 ОСОБА_11 виключається (т.2 а.с.176-181).
Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 останній поступив у відділення ЦМЛ м. Рівне 23.09.2017 року з діагнозом при госпіталізації ЗЧМТ, забій головного мозку, судомний синдром ( т.2 а.с.196-197).
Згідно виписки із іменної карти Рівненської ЦМЛ ОСОБА_11 , повний діагноз- ЗЧМТ, забій головного мозку, судомний синдром. Набряк головного мозку. Кома 1-11 ст. Множинні садини шкіряних покровів тулуба і кінцівок. Забій грудної клітини зліва. Внутрішньочерепна гематома під знаком ? ( т.2 а.с.198-199).
Згідно висновку експерта № 172 від 13.10.2017 у ОСОБА_11 виявлено: синці: в лобній ділянці голови зліва, на нижній повіці лівого ока, по всій передній поверхні лівої вушної раковини з переходом на кут нижньої щелепи, в лівій тім`яна-скроневій ділянці, на лівому плечі по зовнішній поверхні в верхній третині, на правому плечі по зовнішній поверхні в верхній та середній третинах; відшарування епідермісу з оголенням рожевої дерми на правому ліктьовому суглобі (слід від садна). Симптомокомплекс ушкоджень у ОСОБА_11 у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, забою-компресії головного мозку важкого ступеню, гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, травматичного внутрішньо- мозкового крововиливу лівої скроневої долі головного мозку, забою-осаднення м`яких тканин голови (синці: в лобній ділянці голови зліва, на нижній повіці лівого ока, по всій передній поверхні лівої вушної раковини з переходом на кут нижньої щелепи, в лівій тім`яна-скроневій ділянці виник не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання.
Тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді забою-осаднення м`яких тканин тулуба та кінцівок (синці: на лівому плечі по зовнішній поверхні в верхній третині, на правому плечі по зовнішній поверхні в верхній третині та в середній третині; відшарування епідермісу з оголенням рожевої дерми на правому ліктьовому суглобі (слід від садна)) виникли не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні) та згідно із п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності.
Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у гр-на ОСОБА_11 , виникнення їх внаслідок падіння та подальшого ударяння об тверду поверхню, а саме асфальтоване покриття або внаслідок самопадіння із висоти власного зросту - маловірогідно. Враховуючи наявність клінічної картини важкої закритої черепно-мозкової травми, яка підтверджена даними КТ головного мозку та основи черепа, проведення оперативного втручання за життєвими показами, можна зазначити, що вказані ушкодження у гр-на ОСОБА_11 могли утворитись незадовго до поступлення його на стаціонарне лікування в Рівненську ЦМЛ, в зазначений в постанові термін, а саме 23.09.2017 року.
(т.2 а.с.211-213).
Згідно висновку експерта № 194 від 22 листопада 2017 року, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з н/п підозрюваним ОСОБА_4 від 04.10.2017 року можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , який показав н/п підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення з ним слідчого експерименту не суперечить судово- медичним даним виникнення. (т.2 а.с.231-232).
Згідно висновку експерта № 193 від 22 листопада 2017 року, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 від 02.10.2017 року можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , який показав підозрюваний ОСОБА_3 під час проведення з ним слідчого експерименту не суперечить судово- медичним даним виникнення. (т.2 а.с.234-235).

Згідно довідки ЦМЛ м. Рівне від 27.11.2017 року № 7681/202/02/08-2017 року розрахунок вартості перебування ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 23.09.2017 року по 24.10.2017 року, що складає 31 ліжко-день, медична карта стаціонарного хворого № 17966, сума витрат лікарні становить 11671,35 гривень. ( т.2 а.с.263).

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0758376 ОСОБА_11 встановлено першу групу інвалідності з 11.01.2018 року строком до 01 лютого 2020 року, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ЦНС ( т.3 а.с.63).

Згідно епікризу № 4031 ВАІТ ОСОБА_11 поступив 23.09.2017 року з діагнозом ЧМТ. Струс головного мозку. Ускладнення: судомний синдром. Набряк головного мозку. Кома 11-ст.Внутрішньо-черепна гематома під знаком ?. ( т.1 а.с.80).

Згідно епікризу № 17966 ЦМЛ м. Рівне ОСОБА_11 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 23.09.2017 року по 24.10.2017 року з діагнозом: важка закрита ЧМТ. Забій компресія головного мозку важкого ступеня. Гостра субдуральна гематома лівої гемісфери головного мозку. Травматичний внутрішньо мозковий крововилив лівої скроневої долі головного мозку. Забій осаднення м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок (S 06.5). Алкогольне сп`яніння. ( т.1 а.с.81).

Судом досліджені речові докази по справі, а саме аудіозапис та відеозаписи слідчих експериментів від 02.10.2017, 04.10.2017.
Згідно досліджених в судовому засіданні аудіозаписів та відеозаписів слідчих експериментів від 02.10.2017, 04.10.2017 за участю підозрюваних, під час даної слідчої дії здійснювалася відеофіксація за допомогою відеокамери- характер та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 , вивчення даних протоколу проведення слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_3 та н/п ОСОБА_4 вбачається, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , не суперечить судово- медичним даним виникнення.
При перегляді відеозапису слідчих експериментів вбачається спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 підозрюваним ОСОБА_3 та н/п ОСОБА_4 .
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинувачених та визнання їх винуватості, оскільки останні відповідають вимогам КПК України.
Крім того, висновки експертизи суд вважає обґрунтованими і правильними, оскільки вони об`єктивно підтверджують обставини справи.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Позиція захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 зазначеного злочину не вчиняв, доказів його вини немає, суд рахує як таку, що нічим не обґрунтовується і направлена на створення підстав для уникнення його підзахисним відповідальності.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.
Оцінюючи вищенаведені докази, суд доходить висновку про їх достовірність, приймаючи до уваги, що вони є логічними і послідовними, доповнюють один одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких досліджена в судовому засіданні.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу часткового визнання вини та того, що він не наносив потерпілому останній удар в голову суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене та є способом реалізації гарантованого ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України права на захист, тому не може бути враховано при призначенні покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до положень ст. 69 КК України, суд посилається на п. 8 Пленуму Верховного Суду України, який у своїй Постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зазначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

У відповідності до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ними злочин відноситься до категорії тяжких, відповідно до вимог ст.12 КК України.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України суд враховує часткове відшкодування завданої шкоди, щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд бере до уваги характер суспільної небезпеки скоєного ним злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують його покарання, та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Пояснення обвинуваченого про те, що він має на утриманні батька інваліда І групи нічим не доводиться, крім того, судом враховується, що відповідно до довідки про склад сім`ї поданої обвинуваченим, у ньогов сім`ї є ще повнолітні брати і сестри, які проживають разом з його батьком.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.
Таким чином, із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільної небезпечності вчиненого, конкретних обставин його вчинення, умисний протиправний характер діяння, його наслідки, а саме те, що злочинні дії обвинуваченого призвели до нанесення тяжких тілесних ушкоджень вчинених групою осіб, форму й ступінь вини, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, якостей та властивостей, що характеризують його соціальний статус, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, існує декілька обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Одночасно судом враховується належна поведінка потерпілого щодо обвинуваченого, та дана обставина є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Дані обставини з урахуванням особи ОСОБА_3 , суд вважає такими, що вказують на можливість застосування ст. 69 КК України та дозволяють призначити покарання нижче від найвищої межі встановленої в санкції Особливої частини Кримінального кодексу.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України - відсутні.
Обставини, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім, суд враховує часткове відшкодування завданої шкоди, щире каяття.
ОСОБА_4 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання посередньо. Згідно інформації ССД на обліку не перебував. Відповідно до висновку органу пробації виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.

З 01 вересня 2008 року ОСОБА_4 навчається в НВК Оженинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ДНЗ ім. Т.Г. Шевченка. За місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше несудимий, згідно інформації ССД на обліку не перебував.
Неповнолітній ОСОБА_4 знаходиться в здоровому соціальному оточенні, стосунки з рідними та членами сім`ї довірливі. Любить займатися спортом, у вільний час допомагає батькам по господарству. Однак, не проявляє необхідного інтересу до навчання. Обвинувачени ОСОБА_4 врівноважений, не конфліктний трудолюбивий, відповідальний за доручену справу, життєві погляди мають соціальне спрямування. Проблемні питання особистості та його життєдіяльності відсутні, психологічних відхилень немає, з криміногенними елементами суспільства не контактує, має стійкі моральні цінності.

Таким чином, існує декілька обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Дані обставини з урахуванням особи винного ОСОБА_4 , суд вважає такими, що вказують на можливість застосування ст. 69 КК України та дозволяють призначити покарання нижче від найвищої межі встановленої в санкції Особливої частини Кримінального кодексу.

Враховуючи наведені обставини, суд призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, умови його життя та виховання, надання показів в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчать про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого, та з врахуванням особи обвинуваченого, змісту досудової доповіді за якою передбачена можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, суд приходить до висновку, що дані обставини вказують на можливість виправлення ОСОБА_4 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та дозволяють звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75, 104 КК України.
Крім того, слід покласти на неповнолітнього ОСОБА_4 обов`язки відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зазначений вид кримінального покарання на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ними нових злочинів.
При вирішенні заявлених цивільних позовів суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення реалізації права потерпілої ОСОБА_24 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на підставах, передбачених законом (ст.ст.127,1166 ЦК України).
Оцінивши заявлений цивільний позов прокурора Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , а в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, з його батьків - ОСОБА_8 та ОСОБА_45 на користь держави в особі управління бюджету та фінансів виконавчого комітету Рівненської міської ради коштів за перебування потерпілого ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні в сумі 11671,35 грн. підлягають до повного задоволення з тих підстав, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України доведена та в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської міської лікарні, на що були витрачені кошти в сумі 11671 грн. 35 коп., що підтверджується довідкою центральної міської лікарні м. Рівне №1-9/3120 від 27.11.2017, тому обвинувачені повинні відшкодувати на користь держави в особі управління бюджету та фінансів виконавчого комітету Рівненської міської ради для перерахування центральній міській лікарні м. Рівне кошти за перебування ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні, в повному обсязі.

При вирішенні заявленого цивільного позову ОСОБА_24 дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , захисників, обвинувачених законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , суд прийшов до висновку, що така шкода знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненими обвинуваченими злочином.
Враховуючи часткове визнання обвинуваченими позовів та часткове відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до ст.1166 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та таким, що підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Заявлені позовні вимоги ОСОБА_24 про відшкодовування матеріальної шкоди підтверджуються витратами, які були понесені на лікування ОСОБА_11 , що підтверджується відповідними доказами - квитанціями та товарними чеками на придбання ліків, квитанціями на сплату благодійних внесків, а також товарним чеком за спеціалізовану медичну практику. Всього витрачено на лікування 39679, 30 коп.
Одночасно суд враховує вимоги ст.1179 ЦК України, згідно якої неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 подано квитанцію про переказ потерпілій 2040 грн. і вказаний факт визнається представником потерпілого, не заперечується потерпілою ОСОБА_24 .
В судовому засіданні законним представником обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 подано квитанції про переказ потерпілій ОСОБА_24 -18886,89 грн. і вказаний факт визнається представником потерпілого, не заперечується потерпілою ОСОБА_24 .
За вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_24 про відшкодовування матеріальної шкоди слід зменшити на зазначені суми.
При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відшкодування моральної шкоди передбачене ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до обґрунтувань потерпілої ОСОБА_24 щодо моральної шкоди, викладених в позовній заяві, завдана ОСОБА_11 моральна шкода полягає в тому, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_11 зазнав непоправних, фізичних, психофізичних та психологічних травм. ОСОБА_11 тривалий час перебував на лікуванні, на даний час він не має змоги нормально самостійно рухатися та працювати, та тим самим заробляти собі гроші на проживання. Більше того, всі наявні заощадження були витрачені на нього та його лікування. Окрім того, на лікування також були запозичені грошові кошти і близьких її сім`ї людей та рідних. Потерпіла та її сім`я на даний час переживає значне моральне та матеріальне потрясіння, які полягають перенесені нею фізичних, емоційних та психологічні страждань через пережиту подію, що стали наслідком вимушених змін у житті потерпілої, а також потягли за собою зміну загально побутового ладу. Враховуючи характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань, необхідність подальшої реабілітації та лікування, розмір моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідачів ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 оцінює у 100 000 гривень та вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності та спів розмірності.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами ст.23 ЦК України та виходячи з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, враховує характер правопорушення, глибину душевних і фізичних страждань позивача, ступінь вини осіб, які завдали моральну шкоду, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_24 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши солідарно із обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_24 80000 грн. відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 8670,20 грн., тому суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
При розподілі судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України та судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_24 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. в рівних частинах.
Вирішуючи питання про речові докази суд керується вимогами п.4,5,7 ч.9 ст.100 КПК України, при вирішенні питання про долю речових доказів, майно, яке немає ніякої цінності і не може бути використане, знищується, гроші, цінності та інше майно, які були предметом кримінального правопорушення, повертаються законному власнику, документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись ст. 369-374 КПК України, суд

засудив
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання з урахуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком шість років.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК та призначити йому покарання з урахуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі статтей 75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із встановленням іспитового строку два роки.
Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі управління бюджету та фінансів виконавчого комітету Рівненської міської ради для перерахування центральній міській лікарні м. Рівне до ОСОБА_3 ,неповнолітнього ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_46 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь держави в особі управління бюджету та фінансів виконавчого комітету Рівненської міської ради для перерахування центральній міській лікарні (індекс 33018, м. Рівне вул. Миколи Карнаухова,25/а, , р/р 0002 в ГУДКСУ у Рівненській області МФО 833017) коштів за перебування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні в сумі 11671 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят одну ) грн. 35 коп. в солідарному порядку.
Цивільний позов ОСОБА_24 до ОСОБА_3 неповнолітнього ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_24 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 18752( вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 41коп. та 80000 (вісімдесят тисяч )грн. моральної шкоди в солідарному порядку.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_24 понесені судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. в рівних частинах.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі по 4335 гривень 10 копійок з кожного.
Речові докази:
мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G1» імеі НОМЕР_1 , імеі 2 - НОМЕР_5 Y7, взуття (пара кросівок) та одяг (штани та куртка), які належать неповнолітньому ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «LG» імеі 1 - НОМЕР_3 , імеі 2 - НОМЕР_4 , взуття (пара кросівок) які належать ОСОБА_3 та які зберігаються у камері схову Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області повернути власникам;
-аудіозапис «AUD125.amr» записаний на диск для лазерних систем зчитування інформації, зберігати при матеріалах кримінального провадження;
-кофту жовто-коричнево-зеленого кольору та штани чорного кольору, які належать ОСОБА_11 , які зберігаються у камері схову Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області повернути ОСОБА_11 після вступу вироку в законну силу.
зразок крові потерпілого ОСОБА_11 , зразок крові ОСОБА_3 та зразок крові неповнолітнього ОСОБА_4 , які зберігаються у камері схову Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області знищити після вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, обраний ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 19 жовтня 2017 року та продовжений ухвалами суду- останньою 05.11.2018 року до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, обраний ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 19 жовтня 2017 року та продовжений ухвалами суду- останньою 05.11.2018 року до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1