Провадження № 1-кс/520/3718/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000909 від 23.11.2017 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Балта Одеської області, громадянки України, не одруженої, з вищою освітою, працюючої директором ПП «Адванс-Т», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 наприкінці березня та на початку квітня 2018 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, переслідуючи корисливі мотиви, будучи обізнаною у сфері незаконного переправлення осіб через державний кордон України по підробленим документам, з метою приховання своєї незаконної діяльності вирішила організувати і очолити злочинну групу.

Розуміючи, що самостійно виконати дії, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, вона не зможе та їй потрібні співучасники, ОСОБА_5 на початку квітня 2018 року, більш точний час та місце не встановлено в ході досудового розслідування, запропонувала ОСОБА_7 , який являвся директором ПП «Астек», та невстановленій слідством особі на ім`я Нахель, вступити в очолювану нею злочинну групу, яких посвятила у свій злочинний план незаконного переправлення осіб через кордон по підробленим документам за грошову винагороду, на що останні надали свою згоду на участь у групі, та розподілили між собою ролі для досягнення злочинного результату.

Зазначена група мала стійкий характер, високий ступінь організованості, відрізнялася чітким плануванням, підготовкою до вчинення злочинів, розподілом ролів та функцій між її учасниками.

ОСОБА_5 як організатор злочинної групи, постійно керувала її членами, розподіляла між ними функціональні обов`язки і ролі, проводила інструктажі з учасниками групи про спосіб і методи вчинення злочинів, сама брала безпосередню участь у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: підшукувала іноземних громадян, які планували, не виконуючи вимоги законодавства України, будь-яким способом отримати посвідки на тимчасове проживання на території України, зустрічала їх на території України, керувала їх діями, отримувала від них документи, необхідні для нібито їх оформлення на роботу, які разом з останніми передавати до компетентних державних органів України (територіального центру зайнятості, Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ДМС), Державної фіскальної служби (ДФС, тощо), іншим чином сприяла виготовленню документів, на підставі яких вони отримували право перетину державного кордону України, отримувала здобуті злочинним шляхом грошові кошти, розподіляла їх між учасниками групи.

До злочинних обов`язків ОСОБА_7 входило складання завідомо підроблених офіційних документів, а саме: фіктивних проектів трудових контрактів між іноземним громадянином та ПП «Астек», директором якого він являвся, заяв про отримання роботодавцем дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, які надають право отримання візи в консульстві категорії «D» (довгострокові), використання завідомо підроблених документів, шляхом подання їх до територіального центру зайнятості, проведення з іноземними громадянами інструктажів щодо поводження під час зустрічей з посадовими особами в органах ДМС, тощо.

До злочинних обов`язків невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_8 згідно розробленого злочинного плану організованої групи входило підшукування іноземних громадян які планували, не виконуючи вимоги законодавства України, будь-яким способом перетнути державний кордон України та отримати посвідки на тимчасове проживання на території України,отримання від них грошових коштів та передачу їх як ОСОБА_5 , так і співробітникам державних органів, які без участі іноземних громадян, підготовлювали документи про дозвіл на тимчасове проживання на території України, передача документів громадян інших держав до органів територіального центру зайнятості, ДМС, тощо, оплачувати відповідні збори і податки, забезпечувати усний переклад при спілкуванні та переклад документів, необхідних для звернення до державних органів з іноземної мови на українську.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 26.03.2019 року повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, а також можливість призначення такого покарання у разі визнання її винною, знаходячись на волі, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності підозрювана може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, долучивши письмові заперечення на клопотання, які підтримав у повному обсязі. Крім того, захисник вказав, що стороною обвинувачення не наводиться жодних обґрунтувань щодо не можливості застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, аніж запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стороною обвинувачення поза увагою залишено ті обставини, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки в місці її постійного проживання, оскільки остання має родину та дітей, що перебувають на її утриманні, має постійне місце роботи, не має судимостей, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалася, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень не має, має незаплямовану репутацію порядної людини, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами, в конфліктних ситуаціях з сусідами помічена не була, а навпаки дружелюбна і по можливості надає їм допомогу, позитивно характеризується. В цілому, пред`явлена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою, як і зазначені стороною обвинувачення ризики. З огляду на викладене, в задоволенні клопотання сторони обвинувачення просив відмовити.

Підозрювана в судовому засіданні з пред`явленою їй підозрою не погодилася, проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також документи, надані захисником в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 26.03.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів організованою групою; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів неправдивих відомостей, вчинене у складі організованої групи; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація використання завідомо підроблених документів, вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб у складі організованої групи.

Згідно п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 14.02.2019 року, ОСОБА_10 від 14.02.2019 року, ОСОБА_11 від 14.02.2019 року, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.02.2019 року, 19.02.2019 року та 25.02.2019 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.05.2018 року та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

З огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку визнання її винною у їх вчиненні, за які, зокрема, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дев`яти років з конфіскацією майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, в частині наявності ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваної на свідків в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість вказаного ризику, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовується, на підставі та в зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення прийшла до вказаних переконань, як і не зазначається на яких конкретно свідків може впливати підозрювана.

Щодо ризику можливого вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя також приходить до переконання про необґрунтованість вказаного ризику, оскільки підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується, має місце роботи, постійне джерело прибутку, що з огляду на ті обставини, що сторона обвинувачення в обґрунтування вказаного ризику обмежилася посиланням виключно на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , свідчить про не доведеність існування такого ризику.

Згідно п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п. 76 рішенням ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії», п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Буров проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Letellier v. France», можливість того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, не є достатнім виправданням тримання під вартою, якщо можна отримати гарантії його явки до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні документів, підозрювана має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, має постійне джерело доходу, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася.
З огляду на відсутність у клопотанні сторони обвинувачення жодного обґрунтування не можливості запобігання наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до переконання про можливість запобігання ризику у вигляді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, шляхом застосування іншого, більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
На підставі викладеного, враховуючи характеризуючі дані підозрюваної, наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, вважаючи, що вказаний запобіжний захід в повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а також запобігти встановленому в судовому засіданні ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000909 від 23.11.2017 року відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши її не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 29.05.2019 року, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , строком до 29.05.2019 року наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СУ ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням покладених на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків покласти на прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1