Справа № 307/2529/16-к
Провадження № 1-кп/307/88/18
УХВАЛА

10 грудня 2018 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.3 ст.135, ч.1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.3 ст.135, ч.1 ст. 296 КК України.
У зв`язку з призначенням нового судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів з тих підстав, що строк цілодобового домашнього арешту закінчується, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили відмовити в клопотанні прокурора щодо продовження строків цілодобового домашнього арешту, при цьому захисники просили змінити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби з наданням їм можливості працювати та утримувати себе і рідних, при цьому покладені на них судом процесуальні обов`язки вони будуть виконувати в повній мірі.
Заслухавши з цього приводу думку інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Вирішення питання судом запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд враховує, що з часу застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту останні з`являлися в судове засідання та виконували покладені на них процесуальні обов`язки.

При цьому, суд вважає, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики, на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час застосування щодо них запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, обов`язки, покладені на них судом при застосуванні даного запобіжного заходу не порушували, продовження цілодобового домашнього арешту обмежує право обвинувачених на працевлаштування, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши їм залишати місце свого проживання, в період з 21 години по 07 годину наступного дня, і такий запобіжний захід забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження та є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та досягнення виконання завдань кримінального судочинства

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку домашнього арешту з визначенням періоду часу заборони покидати постійне місце проживання відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 60 днів, з покладенням на них відповідних процесуальних обов`язків.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід задовольнити частково і застосувати щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їм залишати місце свого проживання, в період з 21 години по 07 годину наступного дня.

А тому керуючись ст.ст. 177, 178,181, 183,196, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.
Продовжити відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.3 ст.135, ч.1 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 України, у період з 21 години по 07 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 24 години 8 лютого 2019 року.
Продовжити відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , України, у період з 21 години по 07 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 24 години 8 лютого 2019 року.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні обов`язки:
- прибувати до прокурора і суду за кожною вимогою;

- утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілою і свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню Тячівським відділом поліції ГУНП в Закарпатській області справ після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направити до Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та оголошено 14 грудня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_1