Справа № 182/9167/18
Провадження № 1-кп/0182/939/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0003148 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, українки, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, на утриманні нікого не має, без реєстрації та постійного місця мешкання, раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 04.10.2018 року приблизно о 18:30 годин знаходячись на задньому сидінні, позаду водія, в салоні автомобіля марки «ГАЗ 2410» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля автобусної зупинки «Міськвиконком» розташованої навпроти будівлі №42Г, по вул. Електрометалургів в м. Нікополь Дніпропетровської області, під керуванням ОСОБА_6 , який належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 , в правій зовнішній кишені останнього, побачила належний йому мобільний телефон, оскільки до нього був приєднаний дріт живлення, після чого у ОСОБА_3 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в той час коли почала виходити з автомобіля після його зупинки, діючи умисно, з корисливих мотиві, з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 , незаконно заволоділа мобільним телефоном «XIOMI REDMI S-2» імей1: НОМЕР_2 имей2: НОМЕР_3 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №461 від 24.10.2018 року складає 2825,00 грн., який належав ОСОБА_6 .

В цей час, її дії були помічені потерпілим ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 , не зважаючи на вимоги останнього припинити протиправні дії, вискочивши з вище вказаного автомобіля, з місця вчинення злочину зникла у невідомому напрямку, таким чином умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволоділа майном потерпілого, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про примирення від 28.11.2018 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 . Згідно угоди обвинувачена ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину, пояснивши, що вона сама викрала телефон, а потім чула, що потерпілий ій щось кричав. Також її бачив водій автомобіля, що стояв позаду.
Потерпілий ОСОБА_6 усвідомлює, що підписання угоди позбавляє його права змінити вимоги щодо спричинених збитків кримінальним злочином та вимагати в подальшому повторного притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за відповідний злочин.
Згідно угоди, сторони погодилися на повне визнання підозрюваною винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та на призначення їй покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (НМДГ), що складає 850 гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена та потерпілий просили затвердити укладену угоду та просили про це суд.
Прокурор також вважав можливим затвердити угоду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до злочину середньої тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину та розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого її обвинувачують, при цьому вона має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачена також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_6 також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Угода про примирення, укладена 28.11.2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК і КК України.
Кримінальний злочин, вчинений ОСОБА_3 має правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 186 КК України. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.
Речові докази, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у його користуванні.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою слід скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 листопада2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003148.

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 850 гривень).

Речові докази, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у його користуванні.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти у залі суду.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок суду може бути оскаржений відповідно до вимог ч.4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1