Справа № 545/2615/18
Провадження № 1-в/545/605/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання засудженої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Любашівка, Одеської області, мешканки: АДРЕСА_1 , сімейний стан: не заміжня, освіта початкова,
про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернулася засуджена ОСОБА_4 , з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона відбула більшу частину призначеного покарання і стала на шлях виправлення відповідно до вимоги ст. 107 КК України.

На адресу суду від засудженої надійшла заява про розгляд подання без її участі, подання підтримує та просить його задовольнити.

Представник державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував, так як засуджена не довела своє виправлення, має непогашене стягнення, а тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотання, подану заяву засудженого, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/3 строку покарання.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судима:
1) 12.03.2007 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.1, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.
2) 20.06.2008 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.
3) 29.01.2009 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнилась 17.05.2012 року з виправної колонії №74 за відбуттям строку покарання.
4) 14.08.2012 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки. Звільнена 11.09.2014 року за відбуттям строку покарання.
5) 24.09.2012 року Кривозерським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3 КК України - 3 років позбавлення волі. Звільнилась 04.10.2013 року з виправної колонії №44 Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2013 року до досягнення дитиною трьох річного віку.
6) 16.08.2016 року Кривозерським районним судом Миколаївської області за ст.190 ч.2, 83 ч.6, 71 КК України - 3 років позбавлення волі, штраф 850 грн.
За дійсною справою засуджена: 08.12.2016 року вироком Апеляційного суду Миколаївської області, яким вирок Кривозерського районного суду Миколаївської області від 16.08.2016 року скасовано, призначено покарання за ст. 190 ч.2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 16.01.2017 року.
Кінець строку відбування покарання: 16.07.2019 року.
Засуджена ОСОБА_4 з 06.02.2017 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».
Згідно статті 118 КВК України засуджена працевлаштована на підприємстві установи у виробничій бригаді № 42, швачкою. До роботи відноситься добросовістно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджена за час відбування покарання в установі допускає порушення вимог режиму відбування покарання. Мала два заохочення, 2 стягнення - одне з яких не погашено в установленому законом порядку. На даний час засуджена ОСОБА_4 не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Засуджена пристосувалася до умов відбування покарання та на даний час не досягла бажаного ступеня виправлення. Усвідомлює тяжкість скоєного злочину, визнає себе винною частково.
Комісією установи 29.11.2017 року (протокол №30) та 17.04.2018 року (протокол №9) розглядалися питання щодо застосування до засудженої передбаченої законом пільги згідно ст. 101 КВК України та 82 КК України, проте комісія прийняла рішення не застосовувати вказані пільги, оскільки засуджена не стала на шлях виправлення.
Згідно Характеристики виданої державною установою «Надержинщинська виправна колонія (№65)» засуджена ОСОБА_4 не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно статті 81 Кримінального кодексу України.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України ( 2341-14 ) (далі - КК).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ).

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що засуджена ОСОБА_4 своєю посередньою поведінкою не довела своє виправлення і у суду відсутні підстави для її умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України, ст. 537 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1