Провадження № 1-кп/679/5/2019
Справа № 679/756/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні захисник обвинуваченого подав угоду про примирення, укладену 05.02.2019 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та просив суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, наполягав на затвердженні угоди.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просили суд затвердити укладену угоду про примирення. Також потерпілі, кожен окремо, зазначили, що розуміють надані їм законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. При цьому зазначили, що щодо відповідності змісту угоди вимогам законодавства та визначеної в ній міри покарання обвинуваченому вони покладаються на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні при вирішенні питання щодо затвердження зазначеної угоду поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Стаття 471 КПК України передбачає зміст угоди про примирення.
Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
За обвинувальним актом від 06.05.2016 року в даному кримінальному провадженні близько 23 год. 20 хв. 04 квітня 2016 року в м.Нетішин, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на 9 поверсі коридору загального користування будинку АДРЕСА_1 , умисно, з метою перешкоджання виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків, вчинив опір слідчому Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №1о/с від 07.11.2015 року, старшому оперуповноваженому Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітану поліції ОСОБА_6 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №41о/с від 07.11.2015 року та інспектору Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_8 , призначеного на посаду Наказом по особовому складу ГУНП в Хмельницькій області №18о/с від 17.02.2016 року, які перебували в форменому одязі співробітників МВС України, та відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», є працівниками правоохоронного органу та відповідно до «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року несли службу в складі слідчо-оперативної групи Нетішинського ВП.
Так, о 08 год. 00 хв. 04.04.2016 року згідно розстановки нарядів Нетішинського ВП, затвердженої начальником Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_9 , слідчий Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 , старший оперуповноважений Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , спільно з інспектором Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_10 та іншими працівниками Нетішинського ВП заступили на службу В складі слідчо-оперативної групи.
Цього ж дня о 23 год. 20 хв. до чергової частини Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від невстановленої особи, про те що в м.Нетішин по проспекту Курчатова, 1, мешканці кімнат №914 та №912 вчинили сварку. Після отриманого повідомлення, відповідно до п.2.1 «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року слідчий Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 , старший оперуповноважений Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , спільно із інспектором Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_10 направились на виклик за вищевказаною адресою.
Прибувши на місце, з кімнати №912 вийшов ОСОБА_4 , який, усвідомлюючи, що перед ним стоять працівники поліції, схопив правою рукою інспектора ОСОБА_11 за формену куртку, а лівою рукою схопив слідчого ОСОБА_12 за формену куртку та почав голосно ображати поліцейських словами брудної лайки. Слідчий ОСОБА_7 , старший оперуповноважений ОСОБА_6 та інспектор ОСОБА_13 відповідно до ст.43 Закону України «Про національну поліцію» попередили ОСОБА_4 , що якщо він не припинить вчиняти протиправні дії, то до нього буде застосовано фізичну силу, однак обвинувачений поводив себе агресивно, кричав, обзивав працівників поліції, у зв`язку з чим слідчий ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_13 відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення особистої безпеки здійснили ОСОБА_4 залом рук за спину. Після цього вищевказані працівники поліції попередили обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він вчиняє протиправні дії та про необхідність їх припинити, однак останній на законну вимогу працівників поліції не реагував та продовжував свої протиправні дії відносно них. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не виконав законну вимогу працівників поліції припинити вчиняти протиправні дії, передбачені ст.178 КУпАП (поява у громадських місцях у п`яному вигляді) відповідно до ст.260 КУпАП з метою припинення адміністративного правопорушення, яке вчиняв останній, встановлення його особи, оскільки він у той час не назвав себе, а також з метою доставлення ОСОБА_4 до Нетішинського ВП для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на місці вчинення правопорушення даний протокол скласти не було можливості, працівниками поліції було прийнято рішення затримати ОСОБА_4 . Після цього працівники поліції попередили обвинуваченого про те, що він затриманий та було висунуто вимогу разом з ними направитись до Нетішинського ВП, на що ОСОБА_4 також відповів відмовою у грубій формі. В подальшому, переконавшись, що останній не буде виконувати законні вимоги працівників поліції відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_4 було попереджено про застосування відносно нього фізичної сили та надано час для припинення своїх дій, на що останній не реагував та продовжував протиправні дії. У зв`язку з цим відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» слідчий ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_13 з метою припинення правопорушення, а також затримання обвинуваченого застосували до нього прийом залом рук за спину, чим обмежили його фізичний супротив. На це ОСОБА_4 почав чинити активний фізичний опір слідчому ОСОБА_7 та інспектору ОСОБА_8 , що виражався у розмахуванні ногами, намаганні завдати ними ударів, видиранні рук, чим перешкоджав виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків. Такі дії обвинуваченого супроводжувались обзиванням працівників поліції, штовханиною, розмахуванням руками. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 почав чинити опір законній вимозі працівників поліції припинити вчиняти протиправні дії, відповідно до п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» для затримання та доставлення останнього до Нетішинського ВП старшим оперуповноваженим ОСОБА_6 була здійснена спроба застосувати до обвинуваченого кайданки, однак на це він також чинив опір, а саме пручався, тобто активно фізично протидіяв законному застосуванню сили та спеціальних засобів. Через деякий час старший оперуповноважений ОСОБА_6 все ж таки одягнув кайданки ОСОБА_4 , чим було обмежено його можливість протидіяти законним вимогам, однак останній не заспокоївся та перебуваючи в наручниках, падав на підлогу, підводився і кричав, ображав працівників поліції, намагався завдати ударів головою в область обличчя для слідчого ОСОБА_7 та інспектору ОСОБА_14 .
В подальшому, працівники поліції супроводжували ОСОБА_4 до виходу з будинку АДРЕСА_1 , та коли вони зайшли в шахту ліфта вказаного будинку, підсудний з метою перешкоджання виконання ОСОБА_6 службових обов`язків, вкусив останнього в область правого ліктьового суглоба, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми та внутрішньо шкірних крововиливів в ділянці зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 намагався завдати удару головою в область обличчя для слідчого ОСОБА_7 , проте останній ухилився від удару. Вийшовши з вищевказаного будинку працівники поліції разом із ОСОБА_4 направились до службового автомобіля, де запропонували останньому самостійно без застосування сили пройти до службового автомобіля, на що останній відмовився у грубій формі. Тому працівники поліції попередили ОСОБА_4 , що якщо він не виконає законну вимогу, то відносно нього буде застосовано фізичну силу, на що ОСОБА_4 також відмовився у грубій формі. Після цього відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» для припинення опору працівникам поліції, відносно ОСОБА_4 було застосовано фізичну силу та поміщено в службовий автомобіль.
В подальшому обвинуваченого було доставлено на приймальне відділення ДЗ СМСЧ №4 МОЗ України для освідчення на стан сп`яніння. Перебуваючи в кімнаті огляду хворих ОСОБА_4 з метою перешкоджання виконання спідчим ОСОБА_7 службових обов`язків, наніс удар лівою ногою в праву частину голови останнього, в результаті чого він вдарився лівою частиною голови об стіну. Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого, ОСОБА_7 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівої тім`яної ділянки голови, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.342 КК України як вчинення опору працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними своїх службових обов`язків, щодо охорони громадського порядку, та за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків за наступних обставин.
Суд перевіривши угоду про примирення приходить до висновку, що узгоджена в угоді про примирення міра покарання не відповідає встановленим обставинам кримінального провадження, а також інтересам суспільства.
Зокрема, відповідно до п.10 угоди, сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яку має понести обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України:
- ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;
- за ч.2 ст.345 КК України, з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.;
- за ч.2 ст.345 КК України, з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.;
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.
Водночас, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, а не трьох як це передбачає угода про примирення.
При цьому суд зазначає, що зміст угоди про примирення, поданої захисником для суду на затвердження, не містить даних щодо наявності в діях обвинуваченого обставин, які обтяжуть покарання, передбачених ст.67 КК України; при цьому, на думку суду, сторонами належним чином не обґрунтовано підстав застосування положень ст.69 КК України при призначенні міри покарання за інкримінованими ОСОБА_4 кримінальними правопорушеннями; текст угоди, як процесуального документу, містить безліч орфографічних помилок, що на переконання суду є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для затвердження угоди про примирення, укладеної 05.02.2019 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілими - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 05.02.2019 року - відмовити та продовжити судове провадження по даному кримінальному провадженню.
Судове засідання по кримінальному провадженню відкласти на 15 годину 30 хвилин 27 лютого 2019 року про що повідомити учасників судового процесу.
Ухвала про відмову в затвердженні угоди оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1