Справа № 404/7536/18
Номер провадження 1-кп/404/760/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в залі суду клопотання у кримінальному провадженні №0007606 про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2018 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 із чоловіком на ім`я ОСОБА_8 та своєю співмешканкою ОСОБА_9 гуляв містом та під час перебування біля магазину «АТБ» по вул. Є. Тельнова у м. Кропивницькому вони познайомилися з раніше невідомою їм дівчиною ОСОБА_10 . Надалі, гуляючи містом, ОСОБА_5 почала користуватися своїм мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J7» та у цей час ОСОБА_3 вирішив заволодіти цим телефоном шляхом обману. Перебуваючи в дворі по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 обманюючи потерпілу ОСОБА_5 , попрохав надати йому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, на що ОСОБА_5 погодилася та передала ОСОБА_3 свій мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» 16 Gb (SM-J730FZKNSEK) BLACK вартістю 5613 грн. 33 коп. У подальшому, діючи з метою заволодіння чужим майном та з корисливих міркувань, ОСОБА_3 під приводом здійснення телефонного дзвінка, відійшов від своїх знайомих та потерпілої ОСОБА_5 , ввівши останню в оману, після чого зник з місця події та розпорядився мобільним телефоном ОСОБА_5 на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 5613 грн. 33 коп.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У судовому засіданні ОСОБА_3 , змінюючи свої пояснення, остаточно повідомив обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, згідно з якими він за часу та обставин вказаних в клопотанні, познайомився із потерпілою, якій на її прохання позичив кошти в сумі 500 грн. Потерпіла обіцяла їх одразу повернути в цей же день, але цього не робила, тому він під приводом телефонного дзвінка взяв у неї телефон, із яким пішов з місця події та надалі продав його. Також під час судового розгляду ОСОБА_3 просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру, не пов`язані з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Вина ОСОБА_3 у вчинені суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , у яких вона повідомила обставини вчинення ОСОБА_3 діяння, які відповідають обставинам, зазначеним у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, показавши також, що свій мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» 16 Gb передала ОСОБА_3 05.09.2018 року приблизно о 23:00 по АДРЕСА_2 на його прохання для дзвінка. Після цього, ОСОБА_3 , обманувши її, відійшов для дзвінка та надалі залишив місце події з її телефоном, коли вона відволіклася. Також місце події одночасно залишили друзі ОСОБА_3 , а вона у зв`язку із цим викликала поліцейських. Крім цього вона заперечує будь-які боргові зобов`язання перед ОСОБА_3 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 у суді, згідно з якими вона була співмешканкою ОСОБА_3 та 05.09.2018 року вечором вони відпочивали спільно із чоловіком на ім`я ОСОБА_8 та потерпілою, із якою познайомилися, перебуваючи біля магазину «АТБ» по вул.Є. Тельнова у м. Кропивницькому. Коли вони йшли вулицею в районі двору по АДРЕСА_2 , то вона відійшла за фізіологічними потреба в сторону, повернувшись після чого не виявила, ні потерпілу, ні ОСОБА_3 . Через деякий час, коли вона зустрілася з ОСОБА_3 , зрозуміла зі слів останнього, що він забрав у потерпілої телефон, оскільки остання не хтіла повертати йому борг;

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 05.09.2018 року, яка повідомила працівників поліції про заволодіння о 23 год. 00 хв. її телефоном шахрайським шляхом (т.1 а.п.13);

- заявою потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якою до кримінального провадження долучено як речовий доказ коробку від мобільного телефону із його найменуванням, яким заволодів ОСОБА_3 , яку оглянуто згідно з протоколом огляду предметів від 17.10.2018 року (т.1 а.п.19-22);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2018 року, під час якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка 05.09.2018 року близько 23 год. 00 хв. по вул. Волкова, 4/3, у м. Кропивницькому під приводом здійснення телефонного дзвінка заволоділа її мобільним телефоном «Samsung Galaxy J7» (т.1 а.п.24-25);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2018 року, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка приблизно 06.09.2018 року продала йому мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» (т.1 а.п.31-33);

- довідкою від 24.09.2018 року №1846/9 ПТ «Ломбард «Гроші тут», згідно з якою мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» 07.09.2018 року закладався до ломбарду ОСОБА_11 (т.1 а.п.35);

- протоколом огляду предмета від 11.10.2018 року із долученим оптичним диском, згідно з яким диск містить відеозаписи, якими зафіксовано спілкування потерпілої, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ще одного чоловіка 05.09.2018 року біля магазину «АТБ» по вул. Є. Тельнова у м. Кропивницькому (т.1 а.п.37-39);

- висновком судової товарознавчої експертизи №853 від 23.10.2018 року, яким встановлено, що вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J7» 16 Gb станом на 05.09.2018 року може складати 5613 грн. 33 коп. (т.1 а.п.61-64).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто кваліфікованого як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння за обставин, встановлених судом, підтверджується прямим доказом показаннями потерпілої, які є логічними та послідовними під час досудового розслідування та судового розгляду. При цьому потерпіла раніше до події із ОСОБА_3 не знайома, особистих причин оговорювати його у справі не має, не наполягає на застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру. Натомість показання потерпілої узгоджуються із іншими раніше вказаними доказами, у тому числі показаннями свідка ОСОБА_9 в частині обставин знайомства та спільного перебування, вказують на протиправне вилучення ОСОБА_3 з її володіння мобільного телефону шляхом обману під приводом телефонного дзвінка, що і кваліфікується як суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів у кримінальному провадженні, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені в ухвалі фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурор наполягав на застосуванні стосовно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння в стані неосудності.
Аналізуючи надані докази та доводи клопотання, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з п.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Правилами ч.ч. 1, 4 ст.94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру, як, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, яка може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Як встановлено висновком судово-психіатричної експертизи № 404 від 26.10.2018 року, ОСОБА_3 в момент вчинення правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі: параноїдна шизофренія безперервний тип перебігу, параноїдний синдромом (згідно з МКХ-10, F-20.0), що істотно впливало на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відношенні до інкримінованого правопорушення ОСОБА_3 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду (т.1 а.п.68-70).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 повністю підтвердив вказані висновку експертизи, роз`яснивши, що комісія прийшла до відповідних висновків, що ОСОБА_3 внаслідок хронічного психічного захворювання під час вчинення суспільно небезпечного діяння не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними. При наданні висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 такого виду примусових заходів медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом враховано характер вчиненого ним не вперше суспільно небезпечного діяння, тяжкість захворювання ОСОБА_3 та його суспільну небезпеку. При цьому експерти врахували, що ОСОБА_3 раніше більше 10 разів лікувався у Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, неодноразово вчиняв аналогічні суспільно небезпечні діяння, у зв`язку із чим до нього також неодноразово застосовувалися примусові заходи медичного характеру, які вказують про свою недостатню ефективність, тому існує необхідність застосування запропонованого виду примусових заходів медичного характеру.

Висновки експерта в частині захворювання, не усвідомлення та не керування своїми діями ОСОБА_3 не містять суперечностей з іншими доказами, а також обставин, які б ставили їх під сумнів.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в стані неосудності.

Також суд, зважаючи на висновки судово-психіатричної експертизи, підстави ставити які під сумнів не встановлено, вважає, що ОСОБА_3 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування в умовах посиленого нагляду, а тому не бере до уваги доводи законного представника та ОСОБА_3 щодо можливості застосування до ОСОБА_3 примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При цьому суд також враховує характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності останнього, стосовно якого неодноразово застосовувалися примусові заходи медичного характеру у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечних діянь, що не запобігло вчиненню ним нового суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, а тому вважає необхідним застосувати вид примусового заходу медичного характеру, потреба в застосуванні якого визначена у висновку судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку, тому підстави до стягнення з ОСОБА_3 відповідних витрат, наявних у кримінальному провадженні, відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Речові докази:
- коробку від мобільного телефону залишити ОСОБА_5 як власнику;
- оптичний диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1