У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 грудня 2018 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань -- ОСОБА_2 ,
заявника -- ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Луцької місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
26.12.2018 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Луцької місцевої прокуратури.
Скарга мотивована тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000794 від 01.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 350 КК України, в рамках якого його визнано потерпілим. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ним було встановлено, що ухвали слідчого судді від 18.06.2018 за №161/9155/18, 161/9153/18 та від 10.09.2018 №161/10965/18 про надання доступу до документів, які містять інформацію про встановлення телефонних з`єднань абонентів, уповноваженою на те особою виконані не були. У зв`язку з чим, ним, 11 грудня 2018 року до Луцької місцевої прокуратури було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. Однак, після отримання його заяви жодних дій, які передбачені ст.214 КПК України, посадовою особою Луцької місцевої прокуратури не вчинено. Просить скаргу задовольнити та зобов`язати посадову особу Луцької місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.
Прокурор скаргу заперечив.
Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали скарги та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Судом встановлено, що 14.12.2018 Луцькою місцевою прокуратурою отримано заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

17.12.2018 прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 було надано мотивовану відповідь щодо відсутності підстав для початку досудового розслідування та внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою.

Та обставина, що відомості станом на дату розгляду скарги в суді не внесені до ЄРДР не заперечувалася прокурором безпосередньо в судовому засіданні.

Як вбачається зі змісту поданої скарги, заявником оскаржується бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Чинним КПК України передбачено, які саме діяння є кримінальними правопорушеннями (злочинами), в чому полягає їх об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Дослідженням поданої скарги та матеріалів кримінального провадження, встановлено, що подана ОСОБА_3 до Луцької місцевої прокуратури заява не відповідає вимогам ст.214 КПК України, по суті заява зводиться до оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а також недотриманням слідчим розумних строків під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у своїй ухвалі від 8 січня 2008 року «Щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» (п. 2) наголошує, що право на доступ до національного суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Практикою Суду визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб не суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі Guerin v. France, 29 липня 1998 року, Reports 1998-V, п. 37).
Таким чином, кожна особа має право на реалізацію гарантованих законом прав, однак способи такої реалізації не можуть бути фактично наданою їй можливістю для маніпулювання.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 306-307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Луцької місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1