Справа № 603/181/19
Провадження № 1-кп/603/80/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000024 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2019 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвинів Бережанського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, освіти середньої, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
в с т а н о в и в:

01.03.2019 року близько 21 год. 35 хв., по місцю спільного проживання в приміщенні будинку, що в с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_4 , через тривалу особисту неприязнь, виник словесний конфлікт під час якого в ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на умисне завдання ударів ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока та один удар кулаком лівої руки в ділянку лівого ока.
Внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_4 відчула фізичну біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримала.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю та надав показання, що повністю узгоджувалися із викладеними в обвинувальному акті обставинами.
Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово наголошував, що жалкує за вчиненим, просив вибачення у потерпілої, демонстрував готовність понести за вчинене діяння справедливе покарання. Зважаючи на необхідність виїзду на сезонні роботи за межі території України, просив призначити покарання у виді штрафу.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні обвинувачення в інкримінованому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України, підтримала повністю й надала показання, що повністю узгоджувалися із викладеними в обвинувальному акті обставинами.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення останнього до вчиненого ним діяння, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України - умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
У разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), суд у відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України, окрім іншого, зазначає мотиви призначення покарання.
Відповідно до положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності вперше (а.м.к.п. 21), за місцем проживання характеризується позитивно (а.м.к.п. 23), на обліку в лікаря нарколога та під наглядом лікаря психіатра не перебуває (а.м.к.п. 22).
До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить, щире каяття та активне сприяння у розкриті злочину.
До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину щодо колишнього подружжя.
Судом враховується також і посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , який сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину, неодноразовим публічним вибаченням перед потерпілою за свою провину. Також суд враховує й поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, що наповнена сумом з приводу вчиненого ним злочину, демонстрацією готовності понести справедливе покарання.
Суд також зважає на думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання. Натомість, позиція потерпілого хоча і може бути врахована судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною, оскільки покарання має бути співмірним вчиненому діянню.
Отже, враховуючи усі без виключення вищевказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в максимальному його розмірі.
Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігатиме вчиненню новим злочинам, а також відповідатиме принципам справедливості, невідворотності покарання за вчинене діяння.
Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
На основі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Монастириський районний суд Тернопільської області.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1