Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/2694/18
Провадження № 1-кп/572/117/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області
під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 0000623 від 12 червня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,-

В С ТА Н О В И В:
10 червня 2018 року, о 20 год. 00 хв. перебуваючи у спальній кімнаті будинку по АДРЕСА_1 , під час суперечки зі своїм батьком ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, обома руками штовхнув останнього, в наслідок чого ОСОБА_5 упав та ударився лівою частиною тулуба об дерев`яне било ліжка та отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу (синця) лівої переднє-бокової поверхні грудей з проекційно йому розташованим крововиливом у м`які тканини, перелому 8-го лівого ребра та ушкодження селезінки (розрив по діафрагмальній поверхні), які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, від отримання яких останній упродовж, приблизно, наступних 2-6 годин помер на місці події.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.119 КК України визнав повністю та пояснив, що приблизно о 18 год. 00 хв. перебуваючи у спальній кімнаті будинку по АДРЕСА_1 , під час суперечки зі своїм батьком ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та сварився на ОСОБА_4 , коли той збирав свої речі, ОСОБА_4 обома руками штовхнув останнього, в наслідок чого ОСОБА_5 упав та ударився лівою частиною тулуба об дерев`яне било ліжка. Вказував, що про вчинене дуже шкодує та щиро кається, не хотів таких наслідків, неодноразово просив вибачення в матері, ходив на кладовище до покійного батька та ОСОБА_4 просив врахувати пом`якшуючі покарання обставини та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка була дружиною покійного ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що із ОСОБА_5 не проживала сім років. Повідомила також суд, що ОСОБА_5 надмірно вживав спиртні напої. Про подію, яка відбулась між її чоловіком ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_4 їй розповів по телефону ОСОБА_4 . Претензій до ОСОБА_4 , який є її сином не має. При обранні міри покарання просить суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 встановлені судом обставини вчинення ним вбивства ОСОБА_5 через необережність підтверджується перевіреними і дослідженими судом доказами, зокрема:

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 09 червня в період часу з 19 год до 20 год., він та ОСОБА_4 їхали з озера та заїхали додому до ОСОБА_4 , щоб він взяв одяг. ОСОБА_4 пішов до будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та повернувся через приблизно три хвилини в схвильованому стані. На запитання свідка повідомив що батько знову сварився, проте, що між ними відбулась якась бійка нічого не казав. Тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у ОСОБА_4 не помітив. Того дня, ОСОБА_4 ночував у ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_7 суду також пояснив, що на наступний день він та ОСОБА_8 приїхали до ОСОБА_4 додому та зайшовши до будинку, побачили, що на підлозі біля дивану лежить батько ОСОБА_4 , який був блідий, вухо заклеєне, під оком був помітний синець. ОСОБА_4 подзвонив в поліцію та викликав швидку допомогу.

Показання вищевказаного свідка, допитаного в судовому засіданні не викликає сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 12.06.2018 року та ілюстрованих таблиць до нього, з якого встановлено, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_5 , 1972 року народження з пошкодженнями верхніх тканей шкіри у вигляді синців. ( а.п.12-15);

- протоколом огляду місця події (додаткового із застосуванням відеозапису) від 12.06.2018 р. з ілюстративними таблицями до нього, з якого встановлено що біля входу в господарство, яке розташоване в АДРЕСА_1 виявлено ПЕТ пляшку, двох отворів на ґрунті біля будинку та двох дерев`яних дощок, а також плям бурого кольору, виявлених на постільній білизні у постільній білизні у спальній кімнаті ОСОБА_5 (а.п. 16-24);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_5 від 12.06.2018 року та ілюстративних таблиць до нього, з якого встановлено, що під час поверхневого огляду тіла трупа було виявлено не давнє за зовнішніми ознаками тілесне ушкодження на лівій боковій поверхні грудної клітки по середньо-оксилярній лінії в проекції 8 ребра, у вигляді синця темно-фіолетового кольору видовженої форми, розташований майже горизонтально, розміром 9,5х1,5 см. Також виявлено давні за зовнішнім виглядом тілесні ушкодження на задній поверхні правого ліктьового суглобу 2 садна вкриті кірочкою нижче рівня не ушкодженої шкіри, розмірами 3,8х1,5 і 1,8х1,5 см. На задньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя у вертикальному напрямку на шкірі дві смужки медичного пластиру, при знятті яких виявлено поверхневі садна видовженої форми, орієнтовані вертикально, розмірами 5,5х0,6 та 4,8х0,5 см. В лобній ділянці голови справа над бровою два садна неправильної округлої форми вкриті кірочкою бурого кольору вище рівня неушкодженої шкіри розміром 5,5х0,6 см. І 1х0,5 см. Аналогічного характеру садно біля зовнішнього кута правого ока розміром 2,5х0,9 см. Аналогічного характеру садно на внутрішньому завитку правої вушної раковини розміром 1,8х0,9 см. Аналогічного характеру шість саден на задній поверхні ліктьового суглобу розміром від 0,6х0,5см до 1,9х0,8 см. Синець синьо-зеленого кольору на верхній поверхні лівого ока ближче до зовнішнього краю розміром 2,8х2,3 см. Аналогічного характеру синець у лівій підочній ділянці розміром 1,9х1,2 см. ( а.п.32-33);

- висновком судової медичної експертизи № від 20.07.2018 року трупа ОСОБА_5 , відповідно до якого встановлено підшкірний крововилив (синець) лівої передньо-бокової поверхні грудей з проекційно йому розташованим крововиливом у м`які тканини, переломом 8-го лівого ребра та ушкодженням селезінки (розрив по діафрагмальній поверхні). Ці ушкодження, з огляду на їх вид (синець, перелом, розрив органу) та розташування в одній площині проекційно одне-одному, утворилися одномоментно в результаті одноразової дії тупого предмета з обмеженою, дещо видовженою контактуючою поверхнею.

Судово-медичні дані (характер і форма синця лівої бокової поверхні грудної клітки: (видовжений по ходу ребер), наявність розриву на діафрагмальній (верхній) поверхні селезінки), встановлені в ході проведення експертизи трупа ОСОБА_5 , в частин: механізму отримання ним смертельних тілесних ушкоджень, вцілому не суперечать показам свідка ОСОБА_4 , викладеним у протоколі його допиту від 14 червня 2018 року та протоколі проведення за його участю слідчого експерименту (із застосуванням відеозапису) від 18 червня 2018 року, тобто є цілком можливим утворення травми грудей і живота у ОСОБА_5 внаслідок насильницького (з прискоренням) його падіння з наступним співударянням лівою боковою поверхнею грудної клітки об видовжене било дерев`яного ліжка, на що є посилання у наданих на експертизу матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось в вбивстві, вчиненому через необережність доведена повністю, а тому суд вважає вірною кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 119 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відтак, загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду й розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 119 КК України у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , визначені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що тяжким наслідком вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , хоча й з необережності, є смерть людини, а відповідно до приписів ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на основі засад законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує пом`якшуючу покарання обставину, тяжкі наслідки, що настали при вчиненні злочину середньої тяжкості, а також те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, після вчиненого, не переймаючись подальшою долею свого батька, поїхав ночувати до товариша. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, після вчинення кримінального правопорушення не вчиняв будь яких можливих дії для надання медичної допомоги потерпілому, суд приходить до висновку, що доцільно з врахуванням вищевикладеного, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України, оскільки інше менш суворе покарання, на думку суду, не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів. Вищенаведені обставини виключають підстави для застосування положень ст.69, 75 КК України та пом`якшення обвинуваченому покарання.

У кримінальному провадженні потерпілою цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 119 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- Два фрагменти вузлів відбитків рук, наволочку та простирадло з ліжка, ПЕТ, об`ємом 0,5 л. з залишками рідини з запахом алкоголю, дві дерев`яні штахети, одна з яких в нижньому краю зламана, які були залишені на зберіганні на території Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області знищити

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1