Справа № 642/5882/17
Провадження № 1-кп/642/223/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єпіфанівка Кремінського району Луганської області, громадянина України, .українця, не одруженого, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:
06.02.2017 року близько 23 години 30 хвилин потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем мешкання, а саме у комунальній квартирі АДРЕСА_2 , почувши крики сусідів на загальному коридорі вищевказаної комунальної квартири, вийшов у вказаний коридор та відчув сильний запах гару та задимленість. З метою встановлення місця займання ОСОБА_5 , тримаючи у руках ліхтарик, вийшов за межі комунальної квартири на чорний вхід, що веде до горища, де, на його думку, знаходилось місце займання, проте в ході огляду вказаного горища ОСОБА_5 встановив, що пожежі там немає. Спускаючись по сходах з горища останній помітив, що задимленість та запах гару відчувається знизу, у зв`язку з чим направився на п`ятий поверх, де біля комунальної квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку помітив свого сусіда по під`їзду ОСОБА_7 , який у свою чергу відчинив двері комунальної квартири АДРЕСА_3 , що були обгорілі. Після цього ОСОБА_5 , з метою встановлення причини займання, запитав ОСОБА_7 , що сталося, на що останній у грубій формі відповів ОСОБА_5 , не повідомивши при цьому причини займання, у зв`язку з чим між ними зав`язався словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , та наніс йому удар кулаком правої руки в область лівої частини голови, який прийшовся потерпілому у ліве око та брову. Від вказаного удару ОСОБА_5 , втративши рівновагу, впав спиною на сходи. В свою чергу ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ще близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, зайшовши до своєї квартири АДРЕСА_4 , зачинивши за собою двері і залишивши потерпілого ОСОБА_5 на сходах.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198- ая/17 від 23.06.2017 року ОСОБА_5 заподіяно такі тілесні ушкодження: контузія лівого очного яблука, забита рана на нижньому повіці лівого ока, великі синці лівої половини обличчя, садна на обличчі та руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці та забита рана за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.02.2017 року. Контузія лівого очного яблука у ОСОБА_5 в своїй течії ускладнилась розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року за ступенем тяжкості забита рана, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року за ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука, яка в своїй течії ускладнилася розвитком травматичної катаракти, що призвело до необхідності оперативного лікування, відноситься до

ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яка викликала тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав, пояснив, що перебував у стані необхідної оборони проти протиправних дій потерпілого. Так, 6 лютого 2017 року вночі вдома він виконував скульптурні роботи, та кинув недопалок у пластмасове відро біля дверей на чорному ході, внаслідок чого сталось запалення та зайнялись двері його квартири. На задимлення вийшли сусіди, він вибачився, відчинив вікна на кухню і двері на чорний вхід для провітрювання, вогонь локалізував. Потім він почув зверху голоси, потерпілий спускався сходами з 6 поверху з ліхтариком. Потерпілий поводив себе неадекватно, став нецензурно лаятись, в грубій формі запитав, що він тут робить. Він сказав потерпілому прибрати ліхтарик, оскільки той світив в очі, та також відповів потерпілому нецензурною лайкою, відразу він не впізнав, що це сусід, думав, що це якийсь безхатченко, наркоман. Він став зачиняти двері на горище, а потерпілий, стоячи зверху, став кричати на нього нецензурно та спускатись сходами до нього. Коли потерпілий побачив, що він зачиняє двері, він заніс ногу для удару, намагався ногою двічі нанести йому - ОСОБА_7 удар, однак перший удар він заблокував своєю рукою, схопив потерпілого за ліву ногу та через плече відкинув його. Потерпілий упав на сходи, де був бетон, дерево, плитка, осколки, різний мотлох, однак як саме він впав, він не бачив, а лише почув гуркіт падаючого тіла. Від цього падіння у потерпілого і могли виникнути тілесні ушкодження. Він- обвинувачений- побачив електрошокер у потерпілого та злякався, сприймав погрозу своєму здоров`ю як реальну. Потерпілий п`ять разів намагався вдарити його в живіт електрошокером, однак йому це не вдалось. Відштовхуючись від електрошокеру, він наніс потерпілому приблизно два удари по корпусу, намагаючись зачинити двері, однак ніяких тілесних ушкоджень йому не наніс, лише відштовхувався, по обличчю він взагалі ніяких ударів потерпілому не наносив. В ході боротьби він- обвинувачений- вибив собі палець. Потерпілий схопив його за ногу, він ОСОБА_8 - впав, лікоть був у крові. Він- ОСОБА_8 був босий, у тапках, а потерпілий у взутті та одітий. В обличчя він не міг бити потерпілого в темряві, світла не було. Він відбивався в повній темряві від потерпілого, а останній світив ліхтариком, та щось бачив. Потім йому відалось зачинити двері та піти у свою квартиру. Вийшли сусіди, на питання сусідки - бабусі ОСОБА_9 він пояснив, що чоловік на нього напав з електрошокером, та бабуся забинтувала йому руку, яка була в крові. У нього- ОСОБА_8 - внаслідок вказаних подій був розбитий лікоть, синці на ногах, пошкоджені зв`язки, вибиті праві фаланги пальців, коли він блокував удари потерпілого, внаслідок чого він три місяці не міг працювати. На обличчі у нього не було ушкоджень. Прибули працівники поліції, сказали, що у потерпілого розбите обличчя. Через два місяці його викликали до слідчого. З приводу нанесення потерпілим йому тілесних ушкоджень він відразу не звертався до органів поліції, думав, що вони по-чоловічому розібрались та конфлікт вичерпано, а коли дізнався, що йдеться про притягнення його до кримінальної відповідальності, подав заяву до органів поліції щодо неправомірних дій ОСОБА_5 . Цивільний позов він не визнав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що проживає у комунальній квартирі АДРЕСА_2 .До вказаних подій не був знайомий з сусідом ОСОБА_7 6 лютого 2017 року він відпочивав вдома після роботи, почув сильний стук у двері, голосні розмови сусідів. Вийшовши в коридор, він побачив задимленість. Сусіди попросили його подивитись, чи не зайнялось горище. Він-потерпілий- є колишнім пожежним, зрозумів, що може бути пожежа. Він взяв ліхтарик та побіг на горище в домашніх тапках. На горищі він побачив, що там пожежі немає, став спускатись униз, зрозумів, що дим йде знизу, однак нічого не побачив, окрім світлої плями. Він став спускатись униз по сходах чорного ходу. Прохід по сходах вузький, сходи захаращене сміттям, старими речами мешканців 5 поверху. Він спускався повільно, оскільки не було освітлення, було задимлення, однією рукою тримався за перили, а другою - за стіну, та світив собі ліхтариком під ноги, щоб не впасти. Коли він дійшов до середини другого маршу сходів, побачив світло з відчиненої двері на 5-му поверсі. Двері були обгорілі, димили. Він побачив раніше незнайомого ОСОБА_8 , який щось робив з дверима. Він запитав, що сталося, може потрібна допомога, та у відповідь почув нецензурну лайку, ОСОБА_8 сказав, що сам розбереться, грубо відповів, щоб він уходив, та між ними зав`язалась словесна перепалка. Він- потерпілий- вирішив повернутись наверх та викликати пожежних, однак в цей час ОСОБА_8 несподівано наніс йому удар кулаком в область лівого ока. Від удару він втратив рівновагу та впав спиною на сходи. ОСОБА_8 підскочив та став добивати його ударами в голову. Він впав, закривався руками. ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів руками. Він- потерпілий- ударів ОСОБА_8 не наносив, лише відштовхувався від нього ногами, лежачи спиною на сходах та закриваючись від ударів руками. Ніякого електрошокеру у нього не було, він був лише з ліхтариком. ОСОБА_10 був у руці, однак від стрясання періодично гаснув, та він залишився в темряві на деякий час, потім ліхтарик включався. Потім ОСОБА_11 припинив побиття, сказав, що завтра з ним розбереться, зайшов в свою квартиру та зачинив двері. Він потерпілий - піднявся та пішов в свою квартиру. Сусіди запитали у нього, що сталось та викликали поліцію. Він намагався зупинити кровотечу з області ока. Приїхали два працівника поліції, один опитував його, а другий пішов на 5 поверх до ОСОБА_8 . Сусіди викликали швидку допомогу, його було доставлено до офтальмологічної клініки ім. Гіршмана. Він потерпілий - був лише у тапках, та до двері ОСОБА_8 зі сходів ногами він не міг дістати. Перший удар ОСОБА_8 наніс йому в область лівого ока, внаслідок чого у нього було розсічення брови, розрив нижнього лівого віка, сильна кровотеча. Приводу для таких дій ОСОБА_8 він не давав- не кричав, не лаявся, лише запитав, чи потрібна допомога, може викликати пожежних, та несподівано безпричинно обвинувачений напав на нього;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила в судовому засіданні, що проживає в одному будинку з потерпілим та обвинуваченим, у квартирі АДРЕСА_5 , на 6 поверсі. У лютому 2017 року о 23 год. 30 хвил. вона у кімнаті відчула запах диму, вийшла на кухню загального користування, де побачила густий дим, запах паленої органіки. На кухні була її дочка - ОСОБА_13 та сусід ОСОБА_5 . Вирішили, що щось горить на чорному ході, на горищі. ОСОБА_14 пішов туди, через 5-7 хвилин вона почула гуркіт, сторонній шум. Потім на кухню прийшов ОСОБА_5 з нахиленою головою, у нього з обличчя крапала кров. У ОСОБА_14 було розсічення. В руках у ОСОБА_14 нічого не було, він тримався за око, з якого текла кров. Чи був у нього ліхтарик, вона не бачила, однак він завжди ходив на горище з ліхтариком. Він завжди ходить в спортивному костюмі з кишенями. ОСОБА_14 розповів, що запитав у сусіда з 5 поверху - молодого чоловіка , що сталось, чи потрібна допомога, та той відразу наніс йому удар. Кров крапала на підлогу, та він пішов у ванну. Дочка викликала поліцію. Приїхали працівники поліції, відібрали пояснення. ОСОБА_14 спочатку не хотів викликати швидку допомогу, однак у нього було серйозно пошкоджене око, він поїхав у лікарню, близько 2 год. ночі повернувся з забинтованим оком. ОСОБА_14 є інтелігентною, спокійною дуже хорошою людиною. ОСОБА_8 вона до цього не бачила;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила в судовому засіданні, що проживає на 6-му поверсі в комунальній квартирі АДРЕСА_6 . З сусідом ОСОБА_8 бідь-які відносини відсутні, вони не спілкувались. Пізно увечері, після 23 год. ОСОБА_14 перебував в своїй кімнаті, а вона на кухні. Вона відчула запах гару, приміщення швидко заповнилось димом. Вона покликала ОСОБА_14 , він вийшов. Тягнуло гарем з чорного ходу, ОСОБА_14 взяв маленький ліхтарик, вони пройшли удвох, ОСОБА_14 відчинив двері на чорний хід та пішов наверх, а вона залишилась. Потім вона почула голосну розмову та якійсь гуркіт, ніби щось впало. Повернувся ОСОБА_14 , він тримався за своє обличчя, яке було в крові, кров крапала з обличчя на підлогу, у нього було розсічення над бровою та під лівим оком, кров не зупинялась. Спортивні штани у нього були брудні, нібито він впав. Він сказав, що спустився на чорний хід, запитав у сусіда, в чому причина задимлення, може потрібна допомога, а сусід його ударив, він впав. На кухні вже була її- свідка- мати. Вона- свідок ОСОБА_15 - викликала поліцію та швидку допомогу. З ОСОБА_14 по сусідству вона мешкає протягом 10 років, він є спокійною, не конфліктною людиною;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , інспектора УПП в Харківській області, який пояснив в судовому засідання, що у 2017 році він разом з напарником ОСОБА_17 прибув на виклик у будинок АДРЕСА_7 . Він побачив потерпілого ОСОБА_14 , у якого була гематома в області ока. Потерпілий пояснив, що у нього виник конфлікт с сусідом, та виникла бійка. Була викликана швидка допомога. Потерпілий обвинувачував ОСОБА_8 у конфлікті, а той потерпілого, кожен казав, що на нього напав інший. Він відібрав пояснення у потерпілого та свідків. Потерпілий розповів, що відчув запах гару, пішов перевірити, що сталось, та стався конфлікт з сусідом, той наніс йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 розповів, що сусід прийшов, став пред`являти претензії щодо задимлення та відразу напав на нього;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , інспектора УПП в Харківській області, який пояснив в судовому засідання, що у 2017 році він разом з напарником ОСОБА_16 прибув на виклик у будинок АДРЕСА_7 . Потерпілий пояснив, що сусід з нижнього поверху наніс йому тілесні ушкодження. Була викликана швидка допомога. ОСОБА_18 прийняв заяву потерпілого. Була викликана слідчо-оперативна група. Він- свідок- пішов до ОСОБА_8 для з`ясування обставин. ОСОБА_8 не заперечував наявність конфлікту з потерпілим. Він з`ясував, що потерпілий ОСОБА_5 думав, що виникла пожежа, та для з`ясування причини спустився на чорний хід. ОСОБА_8 розповів, що щось дерев`яне задиміло, хтось щось робив з деревом, він не заперечував, що було задимлення. У ОСОБА_5 було розбито обличчя, ліве око, брова. У ОСОБА_7 він тілесних ушкоджень не бачив. Потерпілий розповів, що прийшов до ОСОБА_8 запитати, в чому причина задимлення, а той наніс йому тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3198-ая/17 від 23.06.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 заподіяно такі тілесні ушкодження: контузія лівого очного яблука, забита рана на нижньому повіці лівого ока, великі синці лівої половини обличчя, садна на

обличчі та руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці та забита рана за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.02.2017 року. Контузія лівого очного яблука у ОСОБА_5 , в своїй течії ускладнилась розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні.

За ступенем тяжкості забита рана, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил визначення судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

За ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука, яка в своїй течії ускладнилася розвитком травматичної катаракти, що призвело до необхідності оперативного лікування, відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яка викликала тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) «Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.;

-протоколом слідчого експерименту, проведеного 21.08.2017 з участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході якого останній показав на місті та детально розповів про обставини, за яких ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_8 , яким чином наніс удар кулакомв область лівого ока, а потім, коли він присів на сходи на спину, ще наносив удари в різні частини обличчя;

-висновком судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №1575-ая/17 від 28.03.2017 року, відповідно до якого свідчення потерпілого ОСОБА_5 , на які він посилається я в ході проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 в частині механізму утворення ушкоджень, не суперечать судово-медичним даним. Характер, локалізація та кількість ушкоджень у ОСОБА_5 в різних анатомічних ділянках обличчя дозволяє виключити можливість їх утворення при одноразовому падінні потерпілого з висоти власного зросту на сходи;

-протоколом огляду 02.09.2017 у присутності понятих добровільно виданого потерпілим ОСОБА_5 ліхтарика чорного кольору у робочому стані, який вмикається при натисканні на кнопку, та фотознімками до протоколу, а також постановою слідчого про визнання ліхтарика речовим доказом.

З талону до супровідного листа № 811/105 до станції швидкої медичної допомоги вбачається, що за викликом 06.02.2017 о 23 год. 53 хвил. ОСОБА_5 доставлено з квартири до 14-ї лікарні о 0 год. 50 хвил., внесено запис «побитий сусідом».

З медичної документації стаціонарного хворого ОСОБА_5 вбачається, що з 15.02.2017 по 21.02.2017 він перебував на стаціонарному лікуванні в ХГКБ №14 ім. Гіршмана, йому поставлено діагноз - травматична катаракта (підвивих кришталика), вторинна гіпертензія лівого ока, початкова катаракта правого ока, у зв`язку з чим йому проведена операція - факоємульсифікація катаракти на лівому оці.

Згідно з витягами до ЄРДР № 0000424 від 08.02.2017 за заявою ОСОБА_5 за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень 6 лютого 2017 року о 23.30 невстановленою особою за адресою: АДРЕСА_7 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 125 КК України, та в подальшому здійснено перекваліфікацію на ч.1 ст. 122 КК України .

6 лютого 2017 року ОСОБА_5 подав заяву на адресу начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області щодо прийняття заходів до сусіда ОСОБА_19 , проживаючого в квартирі АДРЕСА_4 , який 06.02.2018 о 23 год. 30 хвил. наніс йому тілесні ушкодження.

Показання обвинуваченого ОСОБА_20 про те, що він лише оборонявся від протиправних дій потерпілого, який напав на нього з електрошокером, спростовані доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в ході проведення слідчого експерименту 2 листопада 2017 року з участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_21 , судово-медичного експерта ОСОБА_22 , статиста та двох понятих ОСОБА_7 показав на місті та дав пояснення щодо подій, які відбулись біля чорного ходу на сходах квартири АДРЕСА_3 , як він намагався зачинити двері, коли спускався потерпілий з ліхтариком в руках. Він показав, як останній підняв ногу та намагався нанести йому удар правою ногою у верхню частину тулубу, стоячи на 3-4 сходинці сходів у момент конфлікту, а він заблокував удар лівою рукою, після чого потерпілий намагався нанести йому удар лівою ногою, а він блокував удар, схопивши потерпілого за ліву ступню у взутті, та потягнувши на себе, відштовхнув його ногу угору, у зв`язку з чим останній впав на сходи, яким чином, він не повідомив. Потерпілий схватив його за ліву ногу, та він ОСОБА_8 впав на лівий бік, лежачи на підлозі, відчув удари ногами в область тулуба з боку потерпілого, який лежав на сходах поруч з ним, а він блокував удари. Він схопив за плечі потерпілого та почув тріск, побачив блимання електрошокеру, направленого йому у живіт, він ухилився та наніс потерпілому близько двох ударів в область тулуба, блокував удар, схопивши потерпілого.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №6950-ая/17 від 08.11.2017 року судово-медичного експерта ОСОБА_22 у ОСОБА_5 мали місце: контузія лівого очного яблука, забита рана на нижньому повіці лівого ока, великі синці лівої половини обличчя, садна на обличчі та руках, які утворилися від дії тупих твердих предметів, садна за механізмом та синці та забита рана за механізмом удару - стиснення, отримані не пізніш 06.02.2017 року і цілком можливо у строк, на який він посилається.

Контузія лівого очного яблука у ОСОБА_23 ускладнилася розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні.

За ступенем тяжкості забита рана, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. (п.п.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від року).

За ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука, яка в своїй течії ускладнилася розвитком травматичної катаракти, що привело до необхідності оперативного лікування, відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яка визвала тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом 103 України від 17 січня 1995 року) .

Свідчення потерпілого ОСОБА_5 , на які він посилається в ході проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 р. в частині обставин та механізму утворення ушкоджень, не суперечать судово- медичним даним.

При проведенні первинної експертизи будь-яких пошкоджень у ОСОБА_5 в ділянці грудної клітини та ніг не було, тому підтвердити показання ОСОБА_7 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 02.11.2017 р. про захоплення ним ніг потерпілого та ударів в грудну клітину не є можливим.

Механізм утворення групи пошкоджень на лівій половні обличчя у ОСОБА_5 . ОСОБА_7 пояснити не може, тому що під час конфлікту на сходах було темно, але він заперечує можливість нанесення ним пошкоджень в ділянку обличчя потерпілого.

Група пошкоджень на обличчі у ОСОБА_5 не могла утворитися при падінні його з висоти власного зросту на спину на сходини, а при падінні на сходини обличчям вниз утворення таких ушкоджень дуже малоймовірно, тому що ушкодження у ОСОБА_5 на обличчі розташовані в різних анатомічних частинах його і місце прикладання сили було різним. Садна на руках у ОСОБА_5 , виходячи з їх локалізації, могли утворитися і при падінні.

Садна на руках ОСОБА_5 виходячи з їх локалізації, могли утворитися при падінні з висоти власного зросту та сходини.

Згідно з висновками судово-медичного експерта ХОБСМЕ №941-ая/17 від 10.02.2017 та №1575-ая/17 від 28.03. 2017 року, на підставі даних судово-медичної експертизи та медичної документації у ОСОБА_5 мала місце контузія лівого очного яблука, великі синці лівої половини обличчя, садна на руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 06.02.2017 року і цілком можливо у той термін, на якій посилається ОСОБА_14 (06.02.2017 о 23-30).

За ступенем тяжкості синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

За ступенем тяжкості контузія лівого очного яблука відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х- тижнів (21 дня), згідно п.п.2.3.1а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Як вказано у висновках експертизи №3198-ая/17 від 23.06.2017 та №6950-ая/17 від 08.11.2017 контузія лівого очного яблука у ОСОБА_5 в своїй течії ускладнилась розвитком травматичної катаракти, з приводу якої він був прооперований в стаціонарі, а потім тривалий період часу перебував на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого і надано висновок про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказані останні висновки судово-медичної експертизи №3198-ая/17 від 23.06.2017 та №6950-ая/17 від 08.11.2017 року є обґрунтованими, складеними на підставі дослідження всієї медичної документації стосовно ОСОБА_5 з урахуванням даних щодо проведеної операції ока, чого не було у розпорядженні експерта при наданні попередніх висновків, тому суд вважає їх достовірними, належними та допустимими доказами, і кладе їх в основу вироку.

Допитана в суді свідок ОСОБА_24 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_7 та проживає з ним в одній квартирі АДРЕСА_4 . На початку лютого 2017 року вона відпочивала у маленькій кімнаті, поруч з чорним виходом, а брат перебував поруч в кімнаті. Вона не встигла заснути, як почула якісь рух на кухні. Брат відчинив двері і сказав їй, що кинув недопалок у відро, та воно загорілось, щоб вона зачинилась в своїй кімнаті, а він буде провітрювати. Було сильне задимлення. Світла не було на кухні і на чорному ході. Вона зайшла у кімнату, де було світло, зачинилась. Скоро вона почула шум, крики, нецензурну лайку. Вона не чула і не бачила, що сталось. Коли відчинила двері, назустріч йшов брат, він був сильно обурений, розповів, що відчинив двері для провітрювання чорного виходу, а на нього в коридорчику напав невідомий чоловік, який спускався зверху з ліхтариком. Той чоловік вдарив його ногою два рази в голову, брат зачиняв голову руками. Брат показав їй опухлі обидві кисті рук. Він сказав, що він не знає, хто це був, чоловік світив ліхтариком йому в очі. Брат намагався зачинити двері, а той не давав. Брат був обурений тим, що потерпілий намагався застосувати шокер. У брата були зчесане до крові ліве передпліччя, на лівому лікті була кров, він кульгав на ліву ногу, у нього були набряки на пальцях ніг, пошкоджено ліве коліно, він не міг ходити 2-3 неділі. На правій та лівій руках у нього були набряки на пальцях, садна не було. Руки були опухлі, вона забинтувала їх, щоб зняти набряки, обробила рани. Протягом півроку у брата залишались ті тілесні пошкодження, однак видимих не було. На сходах була кров. Брат сказав їй, щоб вона зачинилась і сиділа в кімнаті, а він поспілкується з сусідкою ОСОБА_25 . Вона- свідок - ні с з ким не спілкувалась. Працівників поліції вона не бачила, до них не виходила, весь час перебувала закрита у своїй кімнаті. Вона не була очевидцем конфлікту брата з сусідом. Потім брат розповів, що все пояснив працівнику поліції. Вони не надали значення вказаним подіям, оскільки напали саме на її брата, та відразу до правоохоронних органів не звертались, експертизу тілесних ушкоджень брата не провели. Потім, вже через місяць вони з братом вирішили подати заяву до органів поліції про нанесення тілесних пошкоджень потерпілим її брату, оскільки брат у цих подіях був потерпілим, на нього напали. Вона ходила до правоохоронних органів і з приводу проведення експертизи разом з братом. Вона бачила, що під час допиту у слідчого сусідка ОСОБА_26 нервувала, слідчий чинила тиск на свідка, тому вона вважає, що свідок не могла дати точні показання.

Суд не приймає як доказ показання вказаного свідка, оскільки вона не була очевидцем подій, та дає показання зі слів брата. На думку суду, той факт, що після вказаних подій вона зачинилась в своїй кімнаті та не виходила навіть після приходу в квартиру працівників поліції, з урахуванням її пояснень, що саме на її брата напали, а не брат є винуватцем, є нелогічними. Її пояснення щодо наявності такої кількості тілесних ушкоджень у ОСОБА_20 після вказаних подій не підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, проведеної ОСОБА_7 . Вона є рідною сестрою обвинуваченого, зацікавлена в тому, щоб він уникнув кримінальної відповідальності за скоєне.

Допитана в суді свідок ОСОБА_9 , 1946 року народження, найближча сусідка обвинуваченого ОСОБА_7 , яка проживає в 18-й квартирі, пояснила, що з останнім у неї сусідські стосунки, а ОСОБА_14 вона не знає. Вночі, коли стався конфлікт, вона сиділа за комп`ютером, як раптом припинився інтернет- зв`язок. У неї броньовані двері, вона нічого не чула, а коли вийшла зі своєї кімнати, побачила задимленість, в коридорі та на кухні не було світла. Вийшов ОСОБА_8 , попросив вибачення, сказав, що кинув недопалок в урну та виникла пожежа, загорілась проводка, горіла штора, та у неї перегорів кабель інтернету біля двері. Вона пожежі не бачила, бачила лиш дим. Вона сказала ОСОБА_8 відчинити чорний хід для швидкого провітрювання. Він відчинив вікно, чорний хід. Потім вона почула крик, шум, нецензурну лайку з обох сторін - ОСОБА_8 та іншої особи. Це відбувалось перед дверима в коридор, на кухні. Вона не виходила на крик, нічого не бачила, була за кутом. На кухню вона не виходила, що там було, не бачила. Після пожежі вона зачинила двері, потім виходила в з боку кухні при напіввідчиненій двері в туалет. Перебуваючи в туалеті, вона чула шум з боку кухні, гуркіт, нецензурну лайку з обох сторін. На її думку, ОСОБА_8 може нецензурно лаятись, однак не вчиняти бійку. Потерпілого вона не бачила взагалі. Вона чула звуки включеного електрошокера більше одного разу, однак його не бачила. Вона впевнена, що це був звук електрошокера, їй знайомий цей звук, оскільки вона раніше носила з собою для захисту від собак електрошокер, коли ходила з онуком. Самого конфлікту вона не бачила. ОСОБА_8 розповів, що прийшов сусід зверху розбиратись з ним, щоб побити його, напав на нього та намагався застосувати електрошокер. Сусіда супроводжували жінки. ОСОБА_8 був з зчесаним ліктем на лівій руці, попросив у неї медикаменти. Лікоть та пальці його були в крові. Вона обробила йому рани. Ліва рука його та пальці на руці біли побиті, він не міг лампочку вкрутити, стати на сходи через проблеми з лівою ступнею. Після цих подій вона два дні покупала ОСОБА_8 продукти в магазині, оскільки він не міг. У ОСОБА_8 була сестра. Про електрошокер під час допиту в якості свідка вона слідчому не розповідала, оскільки її про це не запитували.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_9 щодо того, що вона чула звук електрошокера, стоячи в туалеті та не будучи очевидцем подій, оскільки вони не підтверджуються іншими об`єктивними даними. Так, будучи допитаної в ході досудового розслідування свідок не пояснювала, що чула звук електрошокера, взагалі про електрошокер не розповідала. Логічного пояснення зміни своїх показань в цій частині вона суду не дала. При оцінці показань вказаного свідка суд враховує, що ОСОБА_7 є її найближчим сусідом, з яким вона спілкується. В той же час, як вбачається з показань вказаного свідка, з іншими сусідами у неї мали місце конфлікти.

Суд вважає показання вказаного свідка недостовірними, необ`єктивними та такими, що протирічать іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні, тому не може покласти їх в основу вироку.

Крім того, судом достовірно встановлено, що потерпілий спускався сходами з ліхтариком в руці, що підтвердив сам обвинувачений. Яким чином він міг спускатись сходами, тримати в руках ліхтарик та електрошокер, одночасно наносити удари ОСОБА_8 , та з яких причин він не зміг застосувати електрошокер, звук якого нібито чула свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_7 пояснити не зміг. При цьому судом достовірно встановлено, що у ОСОБА_5 під час вказаних подій мало місце розсічення та рясна кровотеча.

Посилання обвинуваченого на те, що ОСОБА_14 був не в тапках, а у твердому взутті, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які пояснили, що бачили, як ОСОБА_5 вийшов на чорний хід у тапках. До того ж задимлення сталось вночі, коли потерпілий знаходився у своїй кімнаті, відкіля він і пішов на чорний хід.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Протокол пред`явлення ОСОБА_5 фотокарток 4- х осіб, серед яких він впізнав особу на фото №2, яку бачив 06.02.2017 біля квартири АДРЕСА_3 на сходах пожежного виходу, суд визнає недопустимим доказом та не приймає до уваги, оскільки в порушення вимог ст. 228 КПК України протокол не містить даних про прізвище, ім`я, по батькові особи на фото №2, яку впізнав потерпілий.

Однак визнання вказаного доказу недопустимим не впливає на висновок суду щодо доведення вчинення вказаних дій саме ОСОБА_27 , що підтверджено іншими достовірними, належними та допустимими доказами.

Стороною захисту наданий висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 238-2017 ОСОБА_28 , складений в період з 13.03.2017 по 23.03.2017 щодо ОСОБА_7 , відповідно до якого у останнього. має місце тенденіт сухожилля розгинателя 1 пальця лівої кисті і сухожилля розгинателя 3 пальця правої кісті, та враховуючи відсутність динамічного спостереження даних змін, а також даних, відносно первинного звернення до лікувального закладу, розцінити в судово-медичному відношенні вказаний діагноз не надається можливим, тому ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не визначалась.
Суд не приймає дог уваги вказаний висновок, оскільки він не відповідає вимогам щодо висновку експертизи, автор цього висновку про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивого висновку не попереджався.
Сторона захисту також послалась на висновок судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №4002-ая/17 від 23.06.3017, складений судово-медичним експертом ОСОБА_29 .

Згідно з вказаним висновком судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №4002-ая/17 від 23.06.3017 на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_7 та матеріалів справи, згідно «Висновку Фахівця» №238-2017, в якому були враховані дані наданої медичної документації, дані проведених консультацій із лікарем-травматологом та дані інструментальних досліджень, у ОСОБА_30 було встановлено: тенденіт сухожилля розгинателя 1 пальця лівої кисті й сухожилля розгинателя 3 пальця правої кисті.

У зв`язку з відсутністю динамічного спостереження даних змін, а також відсутністю даних стосовно первинного звернення в лікувальний заклад (строк обставин, зазначений у постанові слідчого 06.02.2017р., а первині медичні дані стосовно даної травми від 14.03.2017р.), розцінити в судово- медичному відношенні вищевказаний діагноз не виявляється можливим.

Виходячи із вищевикладеного, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень

не встановлювалась, а тому дати відповідь на питання щодо наявності у ОСОБА_30 тілесних ушкоджень та їх ступеню тяжкості не є можливим
Однак вказаний висновок не спростовує доказів, наданих стороною обвинувачення та не підтверджує фактів заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на що посилається обвинувачений.Навпаки, вказаними висновком спростовуються показання сестри обвинуваченого- свідка ОСОБА_24 про те, що протягом тривалого часу у ОСОБА_7 були тілесні ушкодження.
Пояснення обвинуваченого щодо механізму нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не підтверджені висновком судово-медичної експертизи, проведеної за результатами слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 , в той час як показання потерпілого щодо механізму нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим за результатами слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_5 підтверджуються висновком судово-медичної експертизи.
Крім того, незважаючи на те, що після вказаних подій вночі відразу була викликана поліція за заявою потерпілого, приїхала слідчо-оперативна група, потерпілому була викликана машина швидкої допомоги, ОСОБА_7 не звертався до правоохоронних органів з заявою про напад на нього потерпілого з електрошокером та заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з заявою до правоохоронних органів щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_14 лише через два місяці після подій, коли проводились слідчі дії у даному кримінальному провадженні.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, постановою слідчого кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 закрито, та повідомлення про підозру ОСОБА_5 не пред`являлось.

Від явки до слідчого ОСОБА_7 ухилявся, у зв`язку з чим за клопотанням слідчого слідчим суддею було винесено ухвалу про його привід.

Ніяких даних щодо перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони судом не встановлено.

У суду відсутні підстави для сумніву у правдивості показань потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки вони узгоджуються між собою та з висновками експертиз.

Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, а доводи сторони захисту про те, що він захищався від нападу потерпілого, суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.

Аналізуючи обставини події, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок таких дій буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого.
У випадках якщо особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди для здоров`я потерпілого (тяжкість тілесних ушкоджень), та діє із невизначеним (неконкретизованим) умислом, вказана особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, у даному випадку умисне заподіяння ушкоджень середньої тяжкості.
Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення суперечить зібраним в ході досудового слідства та дослідженим в суді доказам та свідчить про його намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та відшкодування завданої шкоди.
Таким чином, вищенаведеними доказами вина обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, повністю доведена, тому його вказані дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Раніше не судимий. За місцем проживання ДП СП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області характеризується задовільно. Офіційно не працевлаштований.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Холодногірським районним сектором Харківського міського відділу з питань пробації відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 19 грудня 2017 року, ОСОБА_7 неодружений. Працює без оформлення скульптором. Має вищу юридичну освіту. Вину у інкримінованому йому злочині не визнав, стверджує, що захищався.

Ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінюється органом пробації як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливо без позбавлення або обмеження волі. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, органи пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відсутні.
Обставини, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, також відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після злочину - він ухилявся від явки до слідчого, ставлення його до злочину, негативні наслідки, як настали для потерпілого внаслідок вчиненого злочину, обставини злочину, думку потерпілого, який зазначив, що обвинувачений навіть не вибачився перед ним, тому він погоджується з думкою прокурора щодо суворості покарання.

Враховуючи тяжкість злочину, його наслідки, особу ОСОБА_7 , який свою вину не усвідомив, не прийняв жодних заходів для відшкодування шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що його виправлення без відбування покарання неможливо, передбачені ст. 75 КК України підстави для його звільнення від реального покарання відсутні, він потребує тримання в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці. Саме таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно з уточненими позовними вимогами він просить стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 12 556 грн. та у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.

В обґрунтування матеріальної шкоди ОСОБА_5 послався на те, що поніс витрати на придбання ліків, матеріалів для операції у розмірі 11 534 грн. 31 коп. та додатково 344 грн., а також 678 грн. вніс до благодійного фонду «Меценат».

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди потерпілий послався на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого зазнав фізичного болю, душевних страждань, нервового стресу, переніс операцію по заміні кристалика ока. Його здоров`я погіршилось. Він є тренером по настільному тенісу, та не зміг у повній мірі поновити зір, втратив професійний рівень гри та викладання, досі відчуває дискомфорт в оці. Він перебуває у пригніченому стані, порушений його сон. Він зазнав моральних страждань, будучи підданий насильству у 66 років, у нього з`явилось відчуття страху. Він був вимушений пояснювати свій зовнішній вигляд оточуючим, відчув приниження своєї честі та гідності.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, та стягує витрати, понесені ОСОБА_5 на придбання ліків та матеріалів для операції ока, що підтверджено чеками та медичною документацію, у сумі 11 878 грн.31 коп. Оскільки благодійний внесок сплачується добровільно, підстави для стягнення вказаної суми - 678 грн. з ОСОБА_7 відсутні.
Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Суд вважає встановленим, що протиправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості, пошкодження ока, фізичного болю, душевних страждань, нервового стресу, переніс операцію ока, був змінений уклад його життя у зв`язку з необхідністю проходити лікування. Також він зазнав приниження честі та гідності, будучі у віці 66 років побитим обвинуваченим.

Суд визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілому у сумі 50 000 грн.
Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілому у більшому розмірі суду не надано.
Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням ОСОБА_7 обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 27.10.2017 сплинув, підстави для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Строк покарання рахувати з моменту прибуття ОСОБА_7 для відбування покарання в виправний центр.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 11 878 грн. 31 коп., та моральної шкоди 50 000 грн., а всього стягнути 61 878 грн. 31 коп. (шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят вісім гривень 31 коп.) В інший частині в позові відмовити.

Речовий доказ: ліхтарик чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити в його розпорядженні,

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1