Справа № 461/8354/18
УХВАЛА
про арешт майна

11.12.2018 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

встановив:

слідчим відділом Галицького ВП ГУ НП України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000810 від 01.03.2018 року, за письмовою заявою ПАТ «Універсал Банк» по факту незаконних дій ОСОБА_4 щодо заставного майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності гр. ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ).

Клопотання мотивує тим, що вказане майно має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використане як доказ вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речовий доказ, також забезпечить можливе в майбутньому відшкодування шкоди потерпілому та являється об`єктом посягання в даному провадженні.

Слідчий згідно клопотання провість розгляд справи проводити без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом незаконних дій, з приводу заставленого нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно з матеріалів клопотання, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності громадянки ОСОБА_5 , що підтверджується Інформацією з державного реєстру прав на нерухоме майно.

Таким чином, дослідження та збереження даного нерухомого майна має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, накладення арешту на квартиру забезпечить збереження речових доказів та можливе в майбутньому відшкодування шкоди потерпілому, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності громадянки ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, у порядку, передбаченому ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1