печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В :

19.03.2019 року Заступник начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: на легковий автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2014 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ). Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі. Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Управлінням з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004230 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. У ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), обіймаючи посаду завідувача відділення неспецифічних захворювань легень у хворих на туберкульоз державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України», (далі ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського НАМН України» у період з 01.01.2014 по 31.12.2017, за виконання робіт за цивільно-правими договорами укладеними між ним, як фізичною особою, та іноземними компаніями отримав доходи в іноземних валютах, які в установленому порядку не задекларував, податки з доходів фізичних осіб та військовий збір не сплатив, чим умисно ухилився від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) на загальну суму 1590344,02 гривень, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у значному розмірі. 08.02.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Спричинені злочинними діями ОСОБА_4 матеріальні збитки державі на загальну суму 1 590 344,02 грн. на даний час не відшкодовані. Згідно інформації Головного сервісного центру МВС України та реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що за гри шилом ОСОБА_6 зареєстровано легковий автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2014 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ). Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, тобто ухиленні від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету держави коштів на загальну суму 1 590 344,02 грн., тобто у значних розмірах, що підтверджується висновком судово-економічної, показами свідків, протоколами огляду документів, та іншими доказами. З вищезазначених фактів та наявних доказів у кримінальному провадженні вбачається достатньо підстав для арешту нерухомого та рухомого майна підозрюваного ОСОБА_4 .. Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 170 КК України - арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного/ обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, і перебувають у нього або інших осіб фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: на легковий автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2014 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ). На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на легковий автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2014 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ). Ухвала про арешт майна негайно виконується слідчим. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1