Справа № 706/820/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року Христинівський районний суд Черкаської області
в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великої Севастянівки Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження за таких обставин.
ОСОБА_6 25.04.2018 р. близько 14 год. в с. Великій Севастянівці Христинівського району, знаходячись в подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вказаного населеного пункту, під час конфлікту із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на грунті давніх особистих неприязних відносин, свідомо припускаючи настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які могли б його відвернути, схопив праву руку останньої та шляхом її викручування спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням відломків, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/328 від 22.05.2018 р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, не визнав та пояснив, що 25.04.2018 р. приїхав з поля до домоволодіння по АДРЕСА_1 , пішов на свій город, побачив втоптаний на ньому шлях, після цього пішов до ОСОБА_4 спитати за це. Потім пішов у гараж, взяв мішок міндобрива, поклав на велосипед. ОСОБА_4 підбігла ззаду, решіткою від газової плити почала бити по голові, ногою штовхнула велосипед, велосипед впав, він обернувся, ОСОБА_4 кухонним білим ножем штрикнула його в обличчя, у верхню губу, він ножа забрав та подзвонив в поліцію. Він відійшов, але вона прийшла до нього з лопатою, кинула лопатою йому по ногах, потім прибігла та диском жбурнула на нього, попала по ногах, кричала, дзвонила до сина, щоб приїхав, що поламала руку. Він подзвонив в поліцію, відповіли, що приїдуть, сидів на лавці та чекав. В цей час приїхав син ОСОБА_7 та вдарив його кулаком по обличчю, а потім почав бити по всьому тілу. ОСОБА_4 сказала сину, щоб дзвонив в поліцію. Син почав кричати, що завезе в ліс, потім сказав ОСОБА_4 , щоб одягалась, та забрав її з собою. Він їздив на судово-медичну експертизу, десять днів капався в амбулаторії.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, однак його вина підтверджується іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що 25.04.2018 р. по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_6 виник конфлікт через город, частина городу залишилась у нього. Вони досаджували картоплю на городі, який купили поряд. ОСОБА_6 зайшов до кухні, де вона була, почав кричати, але на її вимогу вийшов з кухні, став проклинати, схопив її руку і почав викручувати. У домоволодінні був син ОСОБА_7 та сусід ОСОБА_8 , які набирали картоплю, коли вона стала кричати, вони вибігли, бачили все, викликали поліцію, повезли її в лікарню;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , сина потерпілої та обвинуваченого, який пояснив, що у квітні 2018 р. вдень по АДРЕСА_1 вони досаджували картоплю, набирали з ОСОБА_8 в погребі картоплю, почули крик матері та вибігли з погреба. Мати начебто як лежала, а батько крутив її праву руку, кричав, що зробить її інвалідом. Викликали поліцію, забрали матір в лікарню. До цього у матері не було скарг на болі у правій руці;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що у квітні 2018 р. близько обіду по АДРЕСА_1 він з ОСОБА_7 перебирав картоплю в погребі ОСОБА_4 . Почули крик останньої, вибігли на вулицю та побачили, що ОСОБА_6 заломав та повалив ОСОБА_4 , крутив її праву руку, кричав, що зробить її інвалідом. Син забрав матір до хати, викликав поліцію, а він пішов додому. До цього у ОСОБА_4 з рукою все було добре. ОСОБА_6 говорив йому, що покалічить, уб`є;
- висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/328 від 22.05.2018 р., згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено закритий уламковий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням відломків. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних в постанові та медичній карті, і відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дослідивши зазначені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 , доведена і він повинен нести відповідальність за ст. 128 КК України, тобто, за необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд критично відноситься до твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не могли бути очевидцями події, покликаючись при цьому на показання свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що 25.04.2018 р. близько 14 год. з відстані приблизно 100 метрів бачила, як до домоволодіння по АДРЕСА_1 під`їхала машина, з якої вискочив ОСОБА_7 та ще один чоловік, та ОСОБА_7 з розгону почав бити батька руками по голові.
Однак, ОСОБА_9 пояснила, що не була очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , крім того, її показання не узгоджуються з показаннями інших учасників кримінального провадження.
Санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від 150 до 240 годин або у виді виправних робіт на строк до двох років, або у виді обмеження волі на строк до двох років.
Обвинувачений ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та є особою, що досягла пенсійного віку.
Положеннями ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України встановлено, що громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі не застосовуються до осіб, які досягли пенсійного віку.
Тобто, жодне із перелічених у санкції ст. 128 КК України покарань не може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку з досягненням ним пенсійного віку.
Тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від покарання у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією ст. 128 КК України.
Можливість звільнення судом осіб від покарання в такому випадку передбачена ч. 1 ст. 74 КК України, про це також зазначено у роз`ясненні, яке міститься в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
На підставі ч.1 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті, як особі, що досягла пенсійного віку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1