ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/211/19 Справа № 334/5381/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002234, стосовно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинка Гуляйпільського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини.

За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні в м. Запоріжжі за обставин, викладених у вироку, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобом, що спричинило потерпілому тяжке ушкодження.
Як установив суд, 16 травня 2017 року приблизно о 16.00 годині водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «KIA CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Південне шосе в м. Запоріжжі, після чого зупинився в районі буд. 75 вздовж правого краю проїжджої частини, передньою частиною в напрямку вул. Калібрової в м. Запоріжжі. Після зупинки водій ОСОБА_7 перебував на водійському місці в салоні автомобіля.«KIA CERATO».
16 травня 2017 року приблизно о 16.20 годин водій ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху України, не переконавшись в безпеці відчинив водійські двері керованого автомобіля для подальшого виходу з салону. Під час відчинення дверей ОСОБА_7 відбувся контакт задньою торцевою та внутрішньою частинами водійської двері автомобіля «KIA CERATO» з зубами великої передньої зірки велосипеда «AZIMUT» під керуванням ОСОБА_9 , який проїжджав в момент відчинення дверей ліворуч від автомобіля у попутному з напрямку. В результаті контакту відчиненими дверима автомобіля «KIA CERATO» з велосипедом «AZIMUT» під керуванням ОСОБА_9 , останній впав на проїжджу частину та отримав тілесні ушкодження, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Також велосипедисту ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України з техничної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного основного та додаткового покарання та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, без позбавлення керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В частині розгляду цивільного позову провадження закрити, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом не враховано позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, та позицію прокурора, який також пропонував обмежитесь умовним покаранням без позбавлення права керування транспортними засобами. Судом також не враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання, та вважає безпідставним призначене додаткове покарання, а саме, позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 сприяв встановленню істини по справі, на момент ДТП був тверезий, залишався на місці до приїзду працівників поліції, має значний водійський стаж та не притягався до адміністративної відповідальності. Вважає, що навіть якщо будь-хто отримає спадщину потерпілого ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спадкоємцев не може перейти право на відшкодування шкоди, завданої винуватцем ДТП, що сталася 16 травня 2017 року, під час якої ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, тому немає підстав для задоволення позовних вимог потерпілого. Зазначає, що під час досудового розслідування було накладено арешт на автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , вважав її безпідставною, а вирок суду стосовно ОСОБА_7 законним та обгрунтованим і просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.
Захисник ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у скарзі, просила її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 вважав апеляційну скаргу захисника обгрунтованою і просив її задовольнити.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь, пояснення захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, за який його засуджено, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим апеляційний суд виходить з фактичних даних, встановлених судом першої інстанції.
Усупереч тверджень захисника у скарзі призначене судом ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50,65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як убачається з матеріалів провадження, при виборі обвинуваченому заходу примусу суд врахував усі обставини, які за законом мають правове значення.
Зокрема, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обсяг суспільно небезпечних дій обвинуваченого, тяжкість наслідків, що настали, зокрема встановлення потерпілому інвалідності.
Крім того, суд взяв до уваги щире каяття обвинуваченого і визнав це обставиною, що пом`якшує покарання. Обставин протилежного змісту суд не встановив.
Суд першої інстанції також зважив на дані про особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, одружений, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий, пенсіонер, має постійне місце проживання.
Повною мірою врахувавши всі вказані обставини та особу винного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 без застосування положень ст. 75 КК Україну мінімальну межу покарання, установленого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.
Вважаючи те, що обвинувачений скоїв тяжкий але неумисний злочин, досяг пенсійного віку у відповідності до ст. 26 Закону України Про пенсійне забезпечення, та ним заявлене відповідне клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання у відповідності до Закону України Про амністію у 2016 році.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 сприяв своїми правдивими показами встановленню істини по справі, на момент ДТП був тверезий, залишався на місці до приїзду працівників ДАЇ, має значний водійський стаж, ніколи не притягався до адміністративної відповідальності, потерпілий та прокурор не наполягали на суворому покаранні, не є підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та без позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Крім того, апеляційний суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення та закриття провадження в цій частині, оскільки цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 був розглянутий судом першої інстанції за його участі, визначений судом розмір цієї шкоди відповідає моральним стражданням потерпілого і засадам виваженості, розумності та справедливості. З зазначених підстав апеляційний суд не вбачає правових підстав і для скасування арешту на автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4