У Х В А Л А

19 жовтня 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 клопотання старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по матеріалам кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004068 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , звернувся із клопотанням до слідчого судді про арешт майна, по матеріалам кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004068 від 17.10.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Вказане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 17.10.2018 року о 21 год. до Білоцерківського ВП по телефону надійшло повідомлення від інспектора СРПП №4 Білоцерківського ВП ОСОБА_4 про те, що в АДРЕСА_1 за підозрою у зберіганні наркотичних засобів був зупинений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб «метадон».

17.10.2018 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , з кишені нагрудної сумки, яка знаходилася на плечі останнього, в присутності понятих, було виявлено медичний шприц ємністю 5 мл, заповнений рідиною прозорого кольору об`ємом 3 мл, які в подальшому було поміщено до пакету №SA2337819 та вилучено до Білоцерківського ВП в якості речового доказу, для проведення судових експертиз.

18.10.2018 року медичний шприц ємністю 5 мл, заповнений рідиною прозорого кольору об`ємом 3 мл було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №004068 від 17.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Зважаючи на те, що вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_5 майно - шприц ємкістю 5 мл., заповнений рідиною прозорого кольору об`ємом 3 мл. є предметом кримінального правопорушення, і що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тому необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Старший слідчий ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Таким чином слідчий підтвердив свою зацікавленість у розгляді зазначеного клопотання.

Володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 до суду не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутності, що не перешкоджає розгляду клопотання у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Оскільки, згідно з ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання, суд визнав можливим розглянути клопотання за відсутності осіб.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України за клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому проваджені, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінальне провадження №0004068 від 17.10.2018 року за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

Керуючись ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном і, тому згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Достеменно встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів.

Відповідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Так, з наведеного вбачається, що вилучені в ході обшуку речі підлягають арешту з забороною користуватись, з метою подальшого проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів та визнання речовими доказами, оскільки визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладання на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, діючим КПК не передбачено.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 3 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Враховуючи ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання, забезпечення кримінального провадження у справі шляхом накладення арешту на речовий доказ, а саме: вилучений 17.10.2018 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, заповнений до позначки 3 мл рідиною прозорого кольору, який знаходиться у спеціальному пакеті № SA2337819, що необхідно з метою забезпечення кримінального провадження, майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту необхідне з метою забезпечення необхідності проведення судових експертиз для встановлення об`єктивної істини у справі, так як слідчим доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно можуть бути втрачені сліди кримінального правопорушення, під час досудового розслідування виникла потреба у проведенні судових експертиз, для чого слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом, предметом злочину у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення слідів кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по матеріалам кримінального провадження № 0004068 від 17.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: вилучений у ОСОБА_5 медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл, заповнений до позначки 3 мл рідиною прозорого кольору із забороною використання зазначеного майна.

Копії ухвали для виконання направити до СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, ОСОБА_5 - для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1