Ухвала
Іменем України
10 січня 2019 року

м. Київ
справа № 737/777/17
провадження № 51- 10128 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року,
встановив:
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабовського Краснопільського району Сумської області та жителя АДРЕСА_1 визнано винуватим та засудженим:

- за ч. 2 ст. 185 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна;
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 2 місяців з конфіскацією майна.
Вироком районного суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 27 липня 2017 року в період часу з 01:00 до 02:00 діючи з корисливих мотивів, повторно таємно викрав із автомобіля ВАЗ 2163, (д.н.з. НОМЕР_1 ), який знаходився біля господарства по вул. Вокзальна, 12 в смт Куликівка Куликівського району Чернігівської області, «FM модулятор № ST 712D», флеш карту марки «Transcend Jet Flash 700 16 GB» та флеш карту марки «Apacer AH 333 Black 8 GB», що належали ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 432 грн 24 коп.
Цього ж дня, в період з 02:00 до 03:00 ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, шляхом пошкодження ролету та вікна вітрини, проник до кіоску по АДРЕСА_1 2017 року, звідки повторно таємно викрав гроші в сумі 619 грн 30 коп., мобільний телефон «Samsung GT -E 1080i», дев`ять стартових пакетів «Київстар» та інше майно, що належало ОСОБА_7 , всього на суму 3432, 97 грн, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди.
12 серпня 2017 року близько 18:00 ОСОБА_4 , поблизу будинку по вул. Партизанська, 15 в смт Куликівка, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, вдарив ОСОБА_8 цеглиною по голові, від чого останній упав на асфальтове покриття, після чого заволодів його майном - мобільним телефоном « ZTE Blade 110 Black» із сім карткою оператора «lifecell», та грошима в сумі 300 грн, спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 1734 грн 63 коп.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року вирок районного суду залишено без змін.
У касаційних скаргах, які є аналогічними за змістом, захисник ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції в частині засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК та закрити справу через відсутність у його діях складу цього злочину, а в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК указану ухвалу змінити, на підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На думку сторони захисту, судові рішення у справі постановлені без урахування всіх обставин, а наведені в них висновки про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК не ґрунтуються на досліджених в суді доказах.
Стверджують, що при перегляді вироку місцевого суду апеляційний суд не перевірив належним чином доводів наведених у їхніх апеляційних скаргах та не усунув порушень допущених судом першої інстанції.
Перевіривши наведені у касаційних скаргах доводи, та надані до них копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Як убачається зі змісту касаційних скарг, наведені в них доводи зводяться до незгоди сторони захисту із правильністю встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення.
Разом із тим, відповідно до статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Необхідність повторного дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив обвинуваченому можливість дослідити і спростувати докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Правила ч. 3 ст. 404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням.
Як убачається з наданої до касаційних скарг копії вироку районного суду, фактичні обставини справи були встановлені судом на підставі досліджених ним доказів. Засуджений та його захисник в своїх касаційних скаргах не зазначають, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені. Незгода сторони захисту із висновком суду про достатність доказів для ухвалення обвинувального вироку, зробленим на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів апеляційним судом.
Апеляційний суд у своєму рішенні послався на конкретні фактичні дані, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та вірну кваліфікацію дій засудженого за ч. 2 ст. 187 КК.
Зокрема, перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні вказав, що вина ОСОБА_4 у скоєнні розбійного нападу підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , які вони дали під час допиту в судовому засіданні, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, висновком судово-медичної експертизи №797 від 11 вересня 2017 року згідно якого у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у виді забійної рани правої скроневої ділянки, котре утворилося від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, могло утворитися 12 серпня 2017 року, в тому числі внаслідок удару цеглою і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 не містять доводів, які би спростували цей висновок апеляційного суду та свідчили би про допущення цим судом таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК можуть тягнути за собою зміну або скасування судового рішення. Не міститься у поданих скаргах й аргументів щодо порушення судом вимог статей 50, 65 КК.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги сторони захисту та надані до них матеріали не містять даних, які би давали підстави для їх задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2