Справа № 760/5830/16-к
Кримінальне провадження № 1-кп/760/543/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001825 від 17 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей 2002 та 2013 р.н., з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 20 квітня 2018 р.н. Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2014 року за ч. 2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року за ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі (вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2014 року виконувався самостійно), звільнившись з місць позбавлення волі 04.12.2015 року по відбуттю строку покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2014 року, вчинив повторно умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Так він, 17.02.2016, приблизно о 19.00 годині, перебуваючи в салоні громадського транспорту а саме, в автобусі маршруту № 69, який рухався за маршрутом до «ст. м. Палац спорту», рухаючись від зупинки громадського транспорту «Індустріальний міст» до зупинки громадського транспорту «бул. Чоколівський» в місті Києві, побачив ОСОБА_6 , у якої в руках був рюкзак із відчиненою застібкою-блискавкою. В той момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме матеріальних цінностей, які належать ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_5 , переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, пересвідчившись у тому, що за його діями ОСОБА_6 та будь-хто інший зі сторонніх осіб не спостерігає, з відкритого рюкзаку, який у своїх руках тримала ОСОБА_6 , викрав гаманець, вартістю 500 гривень, у якому знаходились гроші у сумі 174 гривні та перепустка до гуртожитку, яка матеріальної цінності не представляє.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 , на зупинці громадського транспорту «бул. Чоколівський» в місті Києві з маршрутного транспортного засобу вийшов, тим самим з місця вчинення злочину зник, але останнього в подальшому було затримано працівниками поліції та викрадене було вилучено, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 674 гривні.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся та суду повідомив, що, дійсно, перебуваючи в салоні автобусу № 69 побачив ОСОБА_6 , у якої в руках був рюкзак із відчиненою застібкою-блискавкою, пересвідчившись у тому, що за його діями ОСОБА_6 та будь-хто інший зі сторонніх осіб не спостерігає, з відкритого рюкзаку, викрав гаманець, вартістю 500 гривень, у якому знаходились гроші у сумі 174 гривні та перепустка до гуртожитку, яка матеріальної цінності не представляє.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження письмових доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вину обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердила потерпіла ОСОБА_6 , яка вказала, що в лютому 2016 р. їхала в автобусі № 69. Побачила, що в неї відкрита блискавка на рюкзаку, а в ньому немає гаманця. Вийшла з автобусу та пішла в зворотному напрямку, де побачила поліцію, яка показала їй її гаманець із документами, коли побачила затриманого ОСОБА_5 , згадала, що бачила його в автобусі.

Вина ОСОБА_5 підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, свідок ОСОБА_7 , що працює оперуповноваженим карного розшуку ГУНП в м. Києві, суду показав, що працював в складі оперативно-розшукової групи з відпрацювання кишенькових крадіжок. Побачили ОСОБА_5 та іншу особу, які притулялися до потерпілої. На зупинці вони вийшли та почили швидко рухатися. Це викликало підозру. Коли підійшла потерпіла, спитав, чи щось пропало, вона сказала, що гаманець.

Свідок ОСОБА_8 , що працює ст. оперуповноваженим карного розшуку ГУНП в м. Києві, вказав, що 17.02.2016 р. заступив на чергування по відпрацюванню крадіжок у громадян. В цей день біля 17.00 їхав в автобусі № 69 та помітив двох громадян, одним з яких був ОСОБА_5 , що вийшли на зупинці «Чоколівський бульвар». Вони вели себе підозріло, а тому свідок з напарниками пішли за ними. Наздогнали та запитали, чи щось у них є, ті відповіли, що є гаманець. Він був вилучений при понятих. В гаманці був студентський квиток потерпілої, сама потерпіла була неподалік.

Показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердив також і свідок ОСОБА_9 , що також працював з ними в групі та бачив те саме.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведеною, оскільки він таємно викрав чуже майно, вчинивши корисливий злочин повторно.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше судимого, такого, що під час іспитового строку повторно вчинив корисливий злочин, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, визначаючи міру покарання, суд також враховує ознаку, що характеризує обвинуваченого, а саме: будучи засудженим Солом`янським районним судом м. Києва від 14.07.2014 року за ч. 2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, після призначення судом покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71,72 цього кодексу.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 349, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ст. 71, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 р.н. визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2014 року до покарання за даним вироком та визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з моменту набрання ним законної сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону від 24.12.2015) в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 09 лютого 2017 р. по 13 грудня 2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: гаманець та студентський квиток - залишити у володінні та користуванні ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1