233 № 233/2876/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000552 від 08.05.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, проживає однією сім`єю зі своєю колишньою дружиною, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, займається індивідуальною трудовою діяльністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
в с т а н о в и в :
10 травня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 296 КК України, а саме в тому, що 08 травня 2019 року, близько 17.30 год., ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вживання спиртних напоїв за місцем проживання у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводженням особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , 08 травня 2019 року близько 17.50 год. взяв наявний у нього пістолет, марка та модель, якого не встановлені, та разом із знайомим ОСОБА_9 , який керував автомобілем марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , та ОСОБА_10 вирушили вулицею Панфілова, м. Костянтинівка Донецької області.
Рухаючись вулицею Панфілова, м. Костянтинівка, Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, а саме мешканців житлових будинків, демонстративно показав оточуючим наявний у нього пістолет.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_7 рухаючись у якості пасажиру в автомобілі марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 по вул. Панфілова м. Костянтинівка, де перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці безпосередньо біля будинку № 88 по вул. Панфілова, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю здійснив близько чотирнадцяти пострілів з пістолету у тому числі у напрямку житлового будинку АДРЕСА_2 , всередені якого знаходився потерпілий ОСОБА_11 з дружиною ОСОБА_12 , чим створив реальну загрозу для їх життя та здоров`я, та пошкодив вікна та стіни будинку, спричинивши матеріальні збитки на суму 2000 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік.
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч. 4 КК України.
Відповідно до ст. 208, 209 КПК України ОСОБА_7 був затриманий 09.05.2019 року о 06 годині 30 хвилини.

09 травня 2019 року о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному ОСОБА_7 10 травня 2019 року о 10 годині 00 хвилин, що підтверджується розпискою останнього.
Підозрюваний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно нього більш м`яку міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вважали клопотання слідчого таким, що не підлягає задоволенню,оскільки прокурором не доведено об`єктивне існування ризиків, перелічених в клопотанні, а також того, що більш м`яка міра запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 цієї статті.
Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш мяких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обовязково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді увязнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обовязково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш мякого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Прокурор, старший слідчий довели:
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Доказами, що підтверджують підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 , які є вагомими, є: протокол огляду місця події від 08.05.2019, в ході якого було оглянуто та зафіксовано обстановку місця скоєння правопорушення біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та було вилучено 14 предметів схожих на гільзи калібру 9 мм; - покази потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які розповіли про обставини скоєння злочину відносно них; - протокол обшуку автомобіля Volkswagen Caddy д/н НОМЕР_1 який належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого було виявлено та вилучено, під переднім пасажирським сидінням, предмет схожий на гільзу калібру 9 мм.; - показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які розповіли про обставини вчинення ОСОБА_7 вказаного правопорушення; - протоколи слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 які на місці розповіли про обставини вчинення ОСОБА_7 вказаного правопорушення; - протокол обшуку домоволодіння АДРЕСА_4 , яке перебуває в користуванні у ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: кабура; приклад до автоматичного пістолету «Стечкіна»; металевий предмет схожий на оболонку від кулі; предмети схожі на гільзи калібру 9 мм.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду з огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.
В той же час прокурором та ст.слідчим не доведений ризики, передбачений п.п.2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_11 свідка ОСОБА_12 , оскільки слідчий повідомив, що від останніх не надходило повідомлень щодо застосування будь-якого впливу як безпосередньо з боку ОСОБА_7 так з боку його родичів чи сторонніх осіб, крім того свідки ОСОБА_10 , також ОСОБА_9 перебувають з ОСОБА_7 в дружніх стосунках та були допитані в якості свідків по даному кримінальному провадженню; знищити або спотворити речового доказу - вогнепальної зброї з якої було здійснено постріли, оскільки у судовому засіданні слідчий повідомив, що були проведені відповідні можливі обшуки та огляди, та ОСОБА_7 повідомив, що в нього вже все було вилучене та оглянуте, крім того, зброю з якою він здійснював постріли він зберігав у сейфі по АДРЕСА_2 ; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, крім даного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 відсутні будь-які кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР та по жодному не повідомлено про підозру.

Також прокурором та ст.слідчим не доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 недостатньо застосувати більш м`які запобіжні заходи для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому в клопотанні взагалі відсутнє об`єктивне обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких мір запобіжного заходу.
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оцінено в сукупності такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його вини, так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; вік та стан його здоров`я, якому 36 рік і який є працездатним; офіційно не працевлаштований, займається індивідуальною трудовою діяльністю; проживає разом зі своєю колишньою дружиною однією сім`єю, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем колишньої роботи характеризується з позитивної сторони, що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
На підставі викладеного та враховуючи особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання у м. Костянтинівка Донецької області, офіційно не працевлаштований, займається індивідуальною трудовою діяльністю, проживає разом зі своєю колишньою дружиною однією сім`єю, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем колишньої роботи характеризується з позитивної сторони, що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання, раніше не судимий, кримінальне правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_7 підозрюється, хоча і віднесено законодавством до тяжкого злочину, але останній, не ухиляється від явки до органів досудового розслідування, що на думку суду, дає підстави для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, та вважає за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 197, 198 КПК України,-
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

1) З`являтися за викликом органу досудового розслідування, прокурора або суду для проведення слідчих дій, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це посадову особу або орган, який здійснив виклик;

2) Не виїжджати за межі м. Костянтинівка та Костянтинівського р-ну Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) Заборонити підозрюваному ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків отримання медичної допомоги.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 передати для виконання до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали по 09 липня 2019 року.
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя