Справа № 734/944/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/161/18
Категорія - ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 01 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в сили ст. 89 КК України не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Визначено рахувати строк відбування покарання ОСОБА_8 з часу його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Чернігівського відділення КНДІСЕ судові витрати на залучення експертів у сумі 286 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності його вини, просить його змінити, в частині призначеного покарання, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

Звертає увагу на те, що місцевим судом при призначенні йому виду та міри покарання не в достатній мірі було враховано, що він в порядку ст. 89 КК України є несудимим, хворіє на туберкульоз, активно сприяв розкриттю злочину, як на досудовому слідстві, так і під час розгляду кримінального провадження в суді, а також щиро розкаявся у вчиненому.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 1 березня 2018 року близько 11 год. 00 хв. прибув до магазину «Місто смаку», що належить ФОП ОСОБА_9 та розташований по АДРЕСА_2 , де, перебуваючи в середині магазину, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку пляшки коньяку «Старий Кахети» вартістю 216 грн. 50 коп., та пляшку коньяку «BOLGRAD», вартістю 142 грн. 80 коп., а всього викрав майна на загальну суму 359 грн. 30 коп., чим намагався завдати ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Пройшовши з вищезазначеним майном через касу, не розрахувавшись, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній був затриманий охороною біля входу до магазину,в зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , які висловились на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризик повторного правопорушення оцінено високим, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінено, як середній. Прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття у скоєному та відсутність обставин, які обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює вид та розмір покарання, визначеного судом першої інстанції у виді арешту.

Відносно доводів апеляційної скарги, щодо звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.. 75, 76 КК України колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказаними нормами кримінального закону не передбачено звільнення від відбування покарання при призначенні покарання у виді арешту.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про суворість призначеного судом покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Суд врахував усі обставини та визначив покарання, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4