Справа № 520/6701/18
Провадження № 1-кп/520/315/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001257 від 12.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001257 від 12.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, посилаючись на те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з підстав, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення судом не встановлено тому у суда не має доказів стверджувати про обгрунтованість обвинувачення. Крім того, в суді був допитаний потерпілий ОСОБА_5 , який заперечує факт умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 . Також, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обгрунтуванням застосування тримання під вартою, слід визначити ризики ( ст.177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Одесі, має позитивні характеристики заа місцем мешкання, був працевлаштований. Таким чином наявні докази, які підтверджують міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, в розшуку не знаходився.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження дії, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

При продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, а саме: наявність ризиків та вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, наявність повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає, що є всі обґрунтовані підстави вважати, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились і на даний час існують, так як обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків; переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, не встановлено. Суд вважає, що зміна запобіжного заходу в виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді. Суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. При цьому суд враховує суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнає за реальну можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.
За таких обставин, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, задоволенню не підлягає.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області строком на два місяці, тобто до 08.04.2019 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1