ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/823/17 Номер провадження 11-кп/814/102/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 122 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого
адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000281 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волнухіне Лутугінського р-ну Луганської обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням з встановлення іспитового строку на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2006 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 11316,27 грн та моральну шкоду в сумі 70000 грн.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в загальній сумі 3778,26 грн.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він з 30.09.2016 приблизно о 00.00 год., перебуваючи поблизу кафе «Робін Гуд», розташованому по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, раптово умисно наніс ОСОБА_9 кистями правої та лівої руки зжатими в кулак два удари в ліву та праву ділянку щелепи, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці 32, 33 зуба та в ділянці суглобу зліва, повного вивиху 31, 32, 34 зуба, струсу головного мозку, синця правого скакового суглобу, забитої рани нижньої губи, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений, просить вирок суду змінити в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_11 моральної шкоди в сумі 70000 грн та стягти на користь потерпілого 15000 грн.

Свої вимоги обвинувачений мотивує відсутністю доказів, оскільки судово-психологічна експертиза не проводилася і потерпілий не заявляв клопотання про її проведення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, при цьому обвинувачений вважає, що судом не враховано його матеріальне становище, матеріальна шкода відшкодована потерпілому в повному обсязі, а також те, що він є внутрішньо переміщеною особою з Луганської області, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого та його представника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за який його засуджено, та призначене ОСОБА_7 покарання учасниками не оскаржується.

Тому з огляду на приписи ч.1 ст. 404 КПК України колегія суддів не перевіряє судове рішення щодо ОСОБА_7 у цих частинах.
Звертаючись з апеляційною скаргою обвинувачений просить переглянути вирок суду в частині цивільного позову, а саме щодо стягнення моральної шкоди.
Згідно з вимогами ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленим цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Тобто цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Загальними вимогами цивільно-процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
Суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діяннями та шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам, тобто встановити точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди.
Відповідно до вимог ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_7 , суд першої інстанції, задовольнив повністю позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду.
При цьому, судом було правильно встановлено та враховано, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в результаті чого він перебував тривалий час на стаціонарному лікуванні з 30.09.2016 до 12.10.2016(лист лікувального закладу (а.п. 26), чеки витрачених коштів на медичні препарати і медичні послуги (а.п.36-45)), зазнав фізичних та моральних страждань, і те, що до часу ухвалення обвинувального вироку потерпілий не міг повноцінно харчуватися( може вживати лише м`яку їжу, а тверду не може), не відчував ту частину обличчя, в яку було завдано удари, під час хвилювання та на морозі у нього з`являються дефекти мови, часто болить голова, перший час після вчинення злочину потерпілий не міг читати, а прочитане не усвідомлював, порушені внаслідок травми функції головного мозку не відновилися в повній мірі у потерпілого (до висновку лікаря наданого у суді апеляційної інстанції: у ОСОБА_9 понижена еластичність сосудів, завищений тонус магістральних артерій), потерпілий вимушений був через погіршення стану свого здоров`я перейти на легшу працю (до вчинення злочину працював повний робочий день, а після вчинення злочину працює 4 години, і відповідно має меншу оплату праці), для його транспортування до обласної лікарні довелося наймати сторонніх осіб. Лікувальні та реабілітаційні заходи на час розгляду провадження не закінчено і в подальшому йому необхідно продовжувати лікування через відсутність коштів (обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду потерпілому у повному обсязі напередодні розгляду провадження у суді апеляційної інстанції), а саме через 2 роки, що вимагатиме значних коштів і додаткових зусиль.
Суд правильно врахував при визначенні суми моральної шкоди надані потерпілим фотознімки (а.п. 34-35), якими підтверджено доведеність факту завдання моральної шкоди у вигляді фізичного болю, порушення нормального способу життя, психічних страждань, необхідності докладання додаткових зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.
Проте, на думку колегії суддів, розмір стягнутої моральної шкоди в сумі 70 000 грн. не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням наведеного вище і через це повинен бути зменшим до суми 50 000 грн.
Разом з цим прохання обвинуваченого про стягнення з нього на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 15000 грн. через відсутність у нього коштів є безпідставними, оскільки відсутність коштів не є підставою для зменшення суми моральної шкоди до 15000 грн..
Доводи обвинуваченого про відсутність висновку судово-психологічної експертизи як доказу спричинення моральної шкоди потерпілому на 70000 грн. враховується, проте наявність заподіяної моральної шкоди підтверджується дослідженими у суді першої та апеляційної інстанцій письмовими доказами та показаннями потерпілого, підстав яким довіряти немає.
З огляду на вказане вирок суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити, зменшити стягнену моральну шкоду з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 та стягнути моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4