Справа № 191/3910/18
Провадження № 1-кп/191/300/18
У Х В А Л А
іменем України

28 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого- судді ОСОБА_1

За участі секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001477 від 04.09.2018 року, відносно:

ОСОБА_3 ,1998 року народження, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , 1996 року народження,зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає АДРЕСА_2 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

За участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
01.10.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001477 від 04.09.2018 року.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60(шістдесят) днів. Строк дії вказаної ухвали закінчується 03.02.2018 року.

На цей час ризики, передбачені ч. 1 п.п. 1,4,5 ст. 177 КПК України- не змінились і не відпали. ОСОБА_4 , раніше судимий, відносно нього в Синельниківському міськрайонному суді на розгляді знаходяться кримінальні провадження за вчинення умисних злочинів, він продовжував злочинну діяльність і вчинив кримінальне правопорушення під час домашнього арешту, не має постійного місця роботи, не одружений, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки він щиро розкаюється, має малолітню дитину, має намір працевлаштуватися і обіцяє не виняти нових кримінальних правопорушень.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , та просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначила, що на даний час він має житло, маленьку дитину, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає в повному обсязі. Просила змінити запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив вирішити це питання на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані докази та заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу суд враховує те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, раніше ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, на даний час в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.

Крім того, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків, оскільки інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою не можуть забезпечити належним чином виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків .

Таким чином, суд вважає за необхідне клопотання прокурора- задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Крім того, суд вважає, що відсутні підстави для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198, 314, 331 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків на строк шістдесят днів, тобто до 28 березня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1