Справа № 703/3618/17
1-кп/703/104/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла об`єднане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0002255 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, раніше судимого 3 вересня 2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, -

встановив:

ОСОБА_4 14 жовтня 2017 року близько 19 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 де проживає його дід ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до майна, яке зберігалося у будинку, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, з-під матрацу ліжка, яке знаходилося в кімнаті будинку, викрав грошові кошти в сумі 2960 гривень, належні ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Він же, 23 березня 2018 року близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи у вітальні будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно, умисно з корисливих мотивів, викрав з гаманця, який лежав під матрацом ліжка грошові кошти в розмірі 1000 гривень, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же, 24 березня 2018 року, приблизно о 14 годині, проникнувши до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , повторно, умисно, таємно з корисливих мотивів, з комори, що знаходиться в казаному будинку, викрав грошові кошти в розмірі 19000 гривень, спричинивши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні прокурор зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта зазначив про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Захисник не заперечував проти застосування у відношенні ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий просив відмовити у застосуванні до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 24 березня 2018 року про те, що 24 березня 2018 року в період з 14 до 15 години 30 хвилин з його будинку АДРЕСА_1 було здійснено крадіжку грошових коштів;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 24 квітня 2018 року про те, що 22 березня 2018 року в період з 15 до 19 години з його будинку АДРЕСА_1 було здійснено крадіжку грошових коштів в сумі 1000 гривень;

- даними протоколу огляду місця події від 24 березня 2018 року про те, що в будинку АДРЕСА_1 будь-яких пошкоджень на дверях не виявлено;

- даними протоколу огляду приміщення від 4 травня 2018 року про те, що в будинку АДРЕСА_1 будь-яких пошкоджень на дверях не виявлено.

- поясненнями потерпілого, наданими під час розгляду клопотання, який підтвердив, що саме його внук, ОСОБА_4 здійснив у нього крадіжку грошових коштів, однак, він йому вибачив та не наполягав на суворій мірі покарання відносно нього.

На допиті свідків по кримінальних провадженнях про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру ні прокурор, ні захисник не наполягали.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Виходячи з наявних доказів що містяться в даних матеріалах, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь передбачених ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Окрім того, згідно висновків судово-психіатричної експертизи №456 від 15 листопада 2017 року та №172 від 25 квітня 2018 року ОСОБА_4 на момент вчинення злочину виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної з епізодичним типом перебігу, афективно-параноїдними психотичними епізодами в минулому, початковими проявами психопатоподібного, дисоціального дефекту особистості, який ускладнюється вживанням спиртних напоїв, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними та унеможливлює його участь у слідчих діях та в судовому засіданні.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь, так як він не міг керувати своїми діями в період вчинення інкримінованих діянь та на даний час також не може усвідомлювати власні дії та керувати ними.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п.3 наказу МОЗ України №397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно п.2 ч.1 ст.508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

В зв`язку із наявністю у ОСОБА_4 психічних розладів, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, -

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1