В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2018 року за № 0010312 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Рівненського міського суду від 05.11.2002 року за ч. 2 ст. 187, ч 1 ст. 186, ст. 70 КК України, вироком Рівненського міського суду від 25.04.2005 року за ч. 2 ст. 186 КК України, вироком Рівненського міського суду від 09.12.2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України, вироком Рівненського міського суду від 16.04.2010 року за ч. 1 ст. 122 КК України, вироком Рівненського міського суду від 13.07.2012 року за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України, вироком Дарницького районного суду від 17.08.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від відбування призначеного покарання у порядку ст. 75 цього Кодексу з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 08.11.2018 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, перебуваючи біля торгівельного центру «Дарниця», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 2/1, помітив на неохоронюваній стоянці автомобіль марки «MERСEDES-BENZ SPRINTER 413 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до вищевказаного автомобіля та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом притискання руками скла правих пасажирських дверей, опустив скло та відчинивши двері проник до салону, звідки повторно таємно викрав з-під переднього пасажирського сидіння автомобіля домкрат, що знаходився у коробці чорного кольору, що належав ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 520 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 08.11.2018 року приблизно о 05 годині 10 хвилин перебуваючи біля ТЦ «Дарниця», розташованого за адресою м. Київ, п-т. Соборності, 2/1, на не охоронюваній стоянці проник до салону автомобіля марки «MERСEDES BENZ SPRINTER 413 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , звідки викрав домкрат для особистих цілей, після чого зник з місця вчинення злочину.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин в період іспитового строку, визначеним попереднім вироком суду; його вік, спосіб життя (одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, враховуючи наявність вироку Дарницького районного суду м. Києва від 17.08.2018 року та скоєння нового злочину обвинуваченим в період іспитового строку за даним вироком, у порядку ст. 71 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та з огляду на те, що п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» визначено що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК, а тому у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, що обраний ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2018 року за відсутності клопотань про його обрання чи зміну, слід вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.08.2018 року та покарання за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , відраховувати з часу фактичного його затримання, а саме з 08.11.2018 року з 05 години 30 хвилин, зарахувавши термін попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Вважати продовженим обраний, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені CD-R диск з серійним номером RFD80M-81043, з написом KAKTUZ, CD-R, 700MB, 52х та DVD+R диск х написом AXENT, 4,7 Гб, 120 хв. зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ у кримінальному проваджені домкрат марки «EXPERT» T90304S (3Т), 194-372 ММ, що знаходиться у пластиковій коробці чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у його власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя