У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії у якій просить визнати протиправними дії начальника віддіду прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 щодо розгляду його скарги від 26.11.2018 року та зобов`язати прокурора Закарпатської області розглянути його скаргу у кримінальному провадженні № 0000577 від 06.05.2014 року по суті, зобов`язавши останнього розглянути його скаргу у формі процесуального документу з винесенням відповідної постанови.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зокрема, здійснення слідчим суддею судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України та забезпечується механізмом оскарження учасниками кримінального провадження визначених ст.303 КПК України рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора у кримінальному провадженні слідчому судді.

При цьому, слідчий суддя не наділений повноваженням згідно КПК України вирішувати питання або вживати заходів реагування щодо цього, крім визначених ст.307 КПК України.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення про зупинення досудового розслідування; рішення про закриття кримінального провадження; рішення про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки; рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення про зміну порядку досудового розслідування та продовження його; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків; повідомлення слідчого, прокурора про підозру.
Аналіз зазначеної норми в сукупності з іншими положеннями кримінального процесуального закону, зокрема тих, які визначають загальні засади кримінального провадження, дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.
Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_2 звернувся до прокурора Закарпатської області з скаргою, в якій посилаючись на довготривале та неефективне проведення досудового розслідування, зокрема просив змінити підслідність та скерувати кримінальне провадження № 0000577 від 06.05.2014 року для продовження досудового розслідування до СВ УСБУ в Закарпатській області.
Згідно листа прокуратури від 21.12.2018 року № 04/2/2-136/18 вих. 18 ОСОБА_2 надано відповідь на подану ним скаргу.
При цьому слідчий суддя констатує, що згідно з приписом ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
Відповідно до ч.5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Таким чином, врегульовано порядок вирішення спорів про підслідність між органами досудового розслідування, а не представником потерпілого і органом досудового розслідування.
Виходячи з наведеного вище, питання про зміну підслідності кримінального провадження не відноситься до рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зміст та вимоги скарги ОСОБА_2 свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Заявник просить визнати протиправними дії начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 щодо розгляду його скарги від 26.11.2018 року та зобов`язати прокурора Закарпатської області розглянути його скаргу у кримінальному провадженні № 0000577 від 06.05.2014 року по суті, зобов`язавши останнього розглянути його скаргу у формі процесуального документу з винесенням відповідної постанови.
У розумінні положень ст.220 КПК України обов`язок розгляду клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій покладено на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні і до повноважень якого відноситься розгляд відповідного клопотання.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_2 адресоване прокурору Закарпатської області, який не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000577 від 06.05.2014 року та кримінально-процесуальним законом передбачено інший порядок вирішення питань, що стосуються підслідності.
А отже право на оскарження бездіяльності прокурора, про яку вказує ОСОБА_2 чинним законодавством не передбачене.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на вимоги скарги, у такій особою, яка подала скаргу, ставляться вимоги, що не визначені ст. 303 КПК України, а тому приходжу до переконання, що у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 392, 393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя: ОСОБА_1