Справа № 574/128/17
Провадження № 1-кп/574/2/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000139 від 27.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Сагарівка, Буринського району Сумської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чернеча Слобода, Буринського району Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого верстальником сайтів компанії «Вайт енд Ред», раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Чернеча Слобода, Буринського району Сумської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого охоронцем ВАТ «СНВО ім. Фрунзе», учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 ,

обох, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

26 квітня 2016 року, близько 16-ї години, ОСОБА_3 , знаходилася на присадибній ділянці, що розташована на території її домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . В цей час на сусідній земельній ділянці, що розташована в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_4 перебував ОСОБА_7 , який виконував господарську роботу з обробітку городу на межі вказаних земельних ділянок, працюючи сапкою.

Між вказаними особами тривалий час існують неприязні відносини та суперечки з приводу користування суміжними земельними ділянками.

З цього приводу між ними знову виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_3 покликала своїх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . В цей час до ОСОБА_7 вийшла його дружина ОСОБА_9 ..

В подальшому, ОСОБА_5 підійшовши до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи умисно на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вихопив із рук ОСОБА_7 дерев`яну сапку. В цей час обвинувачена ОСОБА_3 , діючи умисно, на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, за змовою, що виникла в процесі побиття та з мовчазної згоди інших співучасників, нанесла один удар ОСОБА_7 дерев`яною палицею, яку мала при собі, по голові зверху. При цьому, ОСОБА_4 , діючи умисно, підтримуючи спільний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс останньому один удар дерев`яним держаком сапки по правій нозі вище коліна та один удар по лівій нозі вище коліна потерпілого.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно із спільним умислом, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків та за змовою, що виникла в процесі побиття, за мовчазної згоди інших учасників, наніс удар кулаком правої руки в ніс та два удари кулаком правої руки в підборіддя ОСОБА_7 , від чого останній впав на землю, опинившись у положенні на спині.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , ОСОБА_4 підійшов до потерпілого, який лежав на спині, та наніс йому один удар ногою по ребрах з лівого боку, а ОСОБА_5 , підійшов з іншого боку та наніс удар ногою по ребрах з правого боку.

Крім того, ОСОБА_3 , діючи умисно, з тим же спільним мотивом та метою, нанесла один удар дерев`яною палицею, що мала при собі, по правій руці та один удар по лівій руці ОСОБА_9 нижче ліктя.

Після побиття потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачені самостійно припинили свої протиправні дії та повернулися до свого домогосподарства.

В результаті протиправного застосування фізичної сили ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_7 , останньому були спричинені легкі тілесні ушкодження у виді забою правої тім`яної області волосистої частини голови.

Крім того, в результаті нанесення ударів обвинуваченою ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_9 остання отримала легкі тілесні ушкодження у виді забоїв обох ліктьових суглобів, синця тильної поверхні 2-го пальця правої кисті, підшкірної гематоми верхньої треті лівого передпліччя.

В результаті побиття обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_7 , останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому 12-го ребра зліва, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітини зліва, синця лівого стегна в середній треті, синця нижньої треті лівого стегна по зовнішній поверхні.

В наслідок побиття обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_7 , останньому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому 10-го ребра справа, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синця перенісся, синця верхньої губи зліва зі сторони порожнини рота та синця грудної клітини справа.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала та показала, що 26.04.2016 року близько 16-ї години ішов дощ і вона на город не виходила. В цей час вона також виганяла корову, але ОСОБА_7 не бачила. Старший син ОСОБА_10 був дома, працював на комп`ютері, а менший ОСОБА_11 , приїхав тільки близько 19-ї години. В той же час приїхали працівники поліції, які повідомили, що їм надійшла заява про побиття ОСОБА_12 . Вона повідомила, що вони їх взагалі не бачили і не били. Картоплю вони садили напередодні 25.04.2016 року разом із чоловіком та старшим сином ОСОБА_10 , який приїхав їм допомогти. Потім, вже коли закінчилося досудове розслідування, молодший син ОСОБА_11 розповів, що 26.04.2016 року він був у своєї дівчини в с. Успенка, в дитини якої наближалося день народження. Не розповідав про це їй раніше, бо вона була проти їхніх відносин. Конфлікти з ОСОБА_7 почалися ще з 1985 році, так як він побудував свій сарай на їхній території. З того часу між ними були неприязні відносини. Час від часу між ними виникали сварки з приводу суміжного землекористування. В 2012 році ОСОБА_12 попиляли дерева в їхньому городі і їх оштрафували. Вони пообіцяли їм помститися. 26.04.2016 року, близько 13-ї години, вона чула крики в їхньому дворі. Ймовірно ОСОБА_12 сварилися між собою. Їй відомо, що ОСОБА_7 інколи бив свою дружину ОСОБА_9 , можливо саме він спричинив їй тілесні ушкодження. Також вона бачила після 26.04.2018 року як ОСОБА_7 виконував різні роботи по господарству, що ставить під сумнів наявність в нього тілесних ушкоджень. Жодних тілесних ушкоджень ні вона ні її діти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не спричиняли, вважає, що останні їх навмисно обмовили.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 25.04.2016 року він перебував в с. Чернеча Слобода у батьків, де вони разом із матір`ю садили картоплю. Наступного дня відпочивали. Йому відомо, що між його батьками та сім`єю ОСОБА_7 існують неприязні відносини. 26.04.2016 року він весь день був дома, іноді тільки виходив на двір. Руденків не бачив взагалі. На протязі 16-19 годин він спав. Його брат ОСОБА_11 приїхав додому близько 19-ї години. Тоді також приїхали і працівники поліції, які повідомили про заяву, що вони ніби то побили ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .. Однак ні він, ні інші члени сім`ї, жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_12 не спричиняли.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав аналогічні покази, доповнивши, що близько 9-ї години 26.04.2016 року він змінився на роботі в м. Суми та по їхав до себе на квартиру. Близько 11 год. 35 хв. він маршруткою виїхав із м. Суми до батьків в с. Чернеча Слобода, щоб допомогти їм. Однак близько 13-ї години заїхав до своєї знайомої ОСОБА_13 , яка проживає в с. Успенка, Буринського району, щоб поговорити про подарунок, який потрібно купити її сину, в якого 29.04.2016 року було день народження. Білет на маршрутку в касі не купляв, віддав гроші водію за проїзд до с. Успенка. Був він в ОСОБА_13 приблизно до 18-ї години. В цей період вони посварилися між собою, після чого він поїхав в с. Чернеча Слобода на попутній машині. Коли перебував в ОСОБА_13 її син грався його телефоном, можливо дзвонив. Додому до батьків приїхав після 19-ї години. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в той день не бачив, тілесних ушкоджень нікому не спричиняв, конфліктів особисто в нього з ними не було. Про те, що був в ОСОБА_13 нікому дома не говорив, бо мати були проти їхніх відносин, так як у неї була дитина. Розповів про це лише коли справа була в суді.

Незважаючи на такі покази обвинувачених, їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вищевказаних обставин повністю доведена зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що близько 35 років їхніми сусідами за місцем проживання є сім`я ОСОБА_14 , з якими у них склалися неприязні відносини через спори щодо користування земельними ділянками. Точно вже не пам`ятає, але здається 26 квітня 2016 року, він в після обідній час вийшов на свою присадибну ділянку, щоб згорнути землю, яку накидали перед цим ОСОБА_14 , коли орали город. Він почав сапкою скидати землю з обніжка на город ОСОБА_14 . В цей момент вибігла ОСОБА_3 та почала кричати, в неї в руках був дерев`яний кілок. За нею вийшли двоє її синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підбігли до нього. За ними підбігла ОСОБА_3 .. ОСОБА_10 почав виривати в нього з рук сапку, а ОСОБА_3 в цей момент вдарила його кілком по голові. ОСОБА_10 , забравши в нього сапку, наніс декілька ударів держаком сапки по його ногам. Потім ОСОБА_5 вдарив його тричі рукою в обличчя, один з ударів попав в ніс, він упав, з носа пішла кров. Горбатенки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почали бити його носаками по тулубу, він при цьому лежав на спині. Потім він зміг піднятися, а його дружина ОСОБА_9 , яка також прибігла на город, почала відштовхувати хлопців. В цей момент ОСОБА_3 вдарила її дерев`яним кілком по руках. Куди саме прийшовся удар останньої він не бачив, однак дружина йому потім розповіла. Він бачив у неї синці на руках. Після цього ОСОБА_14 пішли до себе у двір, забравши його сапку, а вони з дружиною повернулися до свого господарства. Вони з дружиною вийшли на вулицю, де побачили ОСОБА_15 та ще якихось жінок. Просили подзвонити в поліцію, але ОСОБА_15 відмовилася. Потім дружина подзвонила їхньому сину, який викликав поліцію. Працівники поліції приїхали години через 2-3. Наступного дня вони разом з дружиною їздили до судово-медичного експерта на освідування згідно направлення, що отримали в поліції. Переломи ребер були виявлені коли він зробив рентген в лікарні. В лікарні він не лежав, а лише за вказівкою лікаря ув`язував грудну клітину. Уточнив, що ця подія сталася саме 26.04.2016 року, так як перед цим, два дні він пас корів. Побиття відбулося на межі їхніх із Горбатенками городів. В той день дощу не було.

Оцінюючи покази потерпілого в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає їх правдивими, такими, що відповідають фактичним обставинам в контексті даної справи. Деякі неточності в показах останнього щодо дати цієї події, пояснюється значним терміном часу між самою подією та допитом останнього в суді його похилим віком.

При цьому його покази повністю узгоджуються з іншими дослідженими та перевіреними судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_16 показала, що наприкінці квітня 2016 року, точніше дати не пам`ятає, вона поверталася разом із ОСОБА_15 з поля. Коли проходили по вулиці біля господарства ОСОБА_12 , вийшли дід і баба. У ОСОБА_7 на обличчі була кров. При цьому ОСОБА_9 сказала, що їх побили сусіди ОСОБА_14 . Просила, щоб вони викликали поліцію. Казала, що діда побили хлопці ОСОБА_14 . Дощу в той день не було.

Із заяви ОСОБА_7 до Буринського ВП ГУ НП в Сумській області вбачається, що останній повідомив про спричинення йому тілесних ушкоджень громадянами ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_4 26.04.2016 року (т.2 а.с.4).

Потерпілою ОСОБА_9 також була подана заява до вказаного відділення поліції, в якій остання повідомила, що ОСОБА_3 спричинила їй тілесні ушкодження близько 16-ї години 26.04.2016 року ( т.2 а.с.12).

З рапорту старшого інспектора-чергового Буринського відділення поліції капітана поліції ОСОБА_17 вбачається, що 26.04.2016 року о 17-й годині до чергової частини поліції надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_18 про вищевказану подію - побиття його батьків сусідами (а.с.8).

Тобто, судом беззаперечно встановлено, що злочинні дії обвинувачених відбулися саме 26.04.2016 року.

З висновку судово-медичної експертизи №60 вбачається, що 27.04.2016 року експертом Путивльського міжрайонного відділення судово-медичних експертиз ОСОБА_19 був оглянутий потерпілий ОСОБА_7 .. Експертом також була досліджена медична документація, в тому числі рентгенографія ребер зліва та справа. При обстеженні ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження: забій правої тім`яної області волосистої частини голови, синець перенісся, синець верхньої губи зліва зі сторони порожнини роту, синець грудної клітки справа, синець грудної клітки зліва, синець лівого стегна в середній треті, синець нижньої треті лівого стегна по зовнішній поверхні. Лікарем ортопедом встановлений діагноз перелом 12 ребра зліва, перелом 10 ребра справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаку тривалості розладу здоров`я більш ніж 21 день. Враховуючи характер та кількість ушкоджень, маловірогідно, щоб дані тілесні ушкодження були заподіяні власноруч, а також в результаті падіння з вертикального положення на тверду поверхню за умов відсутності надання тілу додаткового прискорення, тобто ударів, поштовху. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

В ході проведення слідчого експерименту 17.05.2016 року потерпілий ОСОБА_7 (т.2 а.с.36-42), в присутності слідчого та інших учасників слідчої дії, продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , який співпадає з механізмом утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 , що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи №119 (т.2 а.с.44,45).

З висновку судово-медичної експертизи №61 видно, що 27.04.2016 року експертом Путивльського міжрайонного відділення судово-медичних експертиз ОСОБА_19 була оглянута потерпіла ОСОБА_9 .. Експертом також була досліджена медична документація. При обстеженні ОСОБА_9 в неї були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді забоїв обох ліктьових суглобів, синця тильної поверхні 2-го пальця правої кисті, підшкіряна гематома верхньої треті лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету і могли утворитися в термін та при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. При цьому, маловірогідно щоб вони утворилися від власноручного заподіяння та в результаті довільного падіння потерпілої на тверду поверхню з вертикального положення (т.2 а.с.48,49)

В ході проведення слідчого експерименту 17.05.2016 року потерпіла ОСОБА_9 (т.2 а.с.50-52), в присутності слідчого та інших учасників слідчої дії, продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 , який співпадає з механізмом утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 , що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи №120 (т.2 а.с.54,55).

Та обставина, що потерпіла ОСОБА_9 померла і не була допитана судом, не тягне за собою недопустимості вищенаведених доказів, що були отримані в ході досудового розслідування при проведенні окремих слідчих дій з її участю (а.с.36).

На підставі ухвали слідчого судді, 03.01.2017 року було проведено тимчасовий доступ до речей і документів, що перебували у володінні ПрАТ «МТС України», в ході якого було вилучено оптичний диск з даними про телефонні з`єднання, які здійснювалися за номером НОМЕР_1 , що перебуває в користуванні обвинуваченого ОСОБА_5 , інформація на якому була безпосередньо досліджена судом (т.2 а.с.92-98).

При цьому встановлено, що на вказаному диску мається інформація про телефонні з`єднання 26.04.2016 року, що здійснювалися за номером НОМЕР_1 , яким користується обвинувачений ОСОБА_5 , їх тривалість, час, маршрути передавання з прив`язкою до базових станцій передавання та адреси місць їх розташування, роздруківка яких також приєднана до матеріалів провадження. При цьому, прокурором було надано суду довідку, в якій уповноваженою особою поліції, за дорученням прокурора, проведено систематизацію та аналіз вищенаведеної інформації, яка була отримана у спосіб передбачений законом.

Як повідомив прокурор, вказаний документ був відкритий потерпілому, але обвинувачені і захисник відмовилися від ознайомлення з ним.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , а також захисник ОСОБА_8 підтвердили, що вони відмовилися знайомитися з даним документом, оскільки вважають його недопустимим доказом, просили суд не приймати його до уваги з цих підстав.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив суду, що прокурор відкрив йому надані суду документи і це підтверджується відповідним підписом останнього, що міститься на даному документі.

Оцінюючі довідку від 13.03.2018 року (а.с.57-59), складену уповноваженою особою УОТЗ ГУНП в Сумській області на виконання доручення прокурора, в якій проведено аналіз відомостей наданих мобільним оператором ПрАТ «МТС України» трафіку телефонних з`єднань за номером НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_5 , на предмет її належності та допустимості як доказу, суд зважає на таке.

Відповідно до пунктів 11, 12 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Суд вважає, що прокурор виконав вимоги кримінального процесуального закону, однак сторона захисту (обвинувачені та захисник) відмовилася від ознайомлення з вказаним документом, що не може свідчити про його недопустимість.

При цьому, суд враховує, що необхідність більш детального аналізу інформації отриманої в оператора зв`язку постала саме після допиту 26.02.2018 року свідка захисту ОСОБА_13 , яка не допитувалася в ході досудового розслідування взагалі і про існування якої стороні обвинувачення стало відомо тільки в суді від сторони захисту.

Даючи доручення відповідним фахівцям органів Національної поліції на проведення аналізу відомостей наданих мобільним оператором ПрАТ «МТС України» трафіку телефонних з`єднань за номером НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурор діяв в межах своїх повноважень визначених ст.36 КПК України.

Відповідно до ст.85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з частиною першою статті 86 цього Кодексу, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховує суд і практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

За таких обставин, суд вважає вищенаведену довідку належним і допустимим доказом, який оцінюється судом в сукупності з іншими доказами за критеріями ст.94 КПК, а доводи сторони захисту про її недопустимість суд вважає помилковими.

Таким чином, аналізуючи інформацію про телефонні з`єднання 26.04.2016 року, що здійснювалися за номером НОМЕР_1 , яким користувався в той день обвинувачений ОСОБА_4 , їх тривалість, час, маршрути передавання з прив`язкою до базових станцій передавання та адреси місць їх розташування, суд вважає, що ОСОБА_5 в період часу з 15 год. 24 хв. по 16 год.47 хв., знаходився саме в с. Чернеча Слобода Буринського району Сумської області і ці обставини доведені поза розумним сумнівом.

Доводи останнього, а також покази інших обвинувачених, що він приїхав додому лише після 19-ї години 26.04.2016 року суд оцінює критично, оскільки вони суперечать встановленим фактичним обставинам справи.

Судом також була допита свідок ОСОБА_13 , яка показала, що ОСОБА_5 перебував у неї вдома в с. Успенка Буринського району в період часу, приблизно, з 13 год.30 хв. і по 18 год. 26.04.2016 року. Вони планували їхати разом за подарунком для її сина, але потім посварилися і нікуди не поїхали. Вона користується телефоном з номером мобільного оператора МТС НОМЕР_2 .

Між тим, суд не приймає її покази до уваги, так як вони спростовуються показами самого потерпілого ОСОБА_7 , який стверджував, що ОСОБА_5 безпосередньо приймав участь в його побитті, а також трафіком телефонних дзвінків обвинуваченого та іншими наведеними вище доказами в їх сукупності.

При цьому, суд враховує, що сам обвинувачений ОСОБА_4 вважав, що підстав для обмовляння його потерпілими немає, так як особисто в нього жодних негативних відносин раніше з ними не було.

Суд також встановив, що тривалі неприязні відносини існували саме між обвинуваченою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .. При цьому в обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_11 неприязні відносини до потерпілих виникли раптово, коли їхня мати ОСОБА_3 почала сваритися з ОСОБА_7 ..

Доводи обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що потерпілі обмовили їх з мотивів помсти не ґрунтуються на матеріалах справи і є хибними.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в скоєнні злочинів за вищевказаних обставин знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

В ході досудового розслідування не було знайдено та вилучено дерев`яної палиці, якою обвинувачена ОСОБА_3 наносила удари потерпілим та сапки, якою обвинувачений ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .. Між тим, вказане в жодній мірі не спростовує висновки суду, щодо доведеності вини останніх.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, так як вона спричинила умисне легке тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ..

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, так як він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, так як він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання для кожного з обвинувачених суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, їх особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_3 раніше не судима, характеризується посередньо, пенсіонерка.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд не вбачає.

Як обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За таких обставин, з урахуванням особи винної, характеру і тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_3 потрібно призначити передбачене Законом покарання у виді штрафу на користь держави, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

З врахуванням того, що злочин вчинений ОСОБА_3 в силу ст.12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості, за який законом передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності на момент розгляду справи судом минули.

При цьому суд повідомив ОСОБА_3 про ці обставини та з`ясував її думку щодо закриття справи за такими підставами, однак остання згоди на це не дала.

Між тим, відповідно до п.1) ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Частиною 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Враховуючи вказані положення кримінального закону, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, працює.

Як обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, суд враховує виключно позитивні характеризуючи данні, відсутність судимостей, працевлаштування.

Як обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_4 потрібно призначити передбачене Законом покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, а також те, що за час проведення досудового розслідування та розгляду справи по суті ОСОБА_4 жодних нових правопорушень не вчинив, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення остатньої можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується позитивно, працює, згоду на застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» не надав.

Як обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, суд враховує виключно позитивні характеризуючи данні, відсутність судимостей, його участь в захисті суверенітету та цілісності держави при проведення антитерористичної операції на сході країни і статус учасника бойових дій.

Як обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_4 потрібно призначити передбачене Законом покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, а також те, що за час проведення досудового розслідування та розгляду справи по суті ОСОБА_4 жодних нових правопорушень не вчинив, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення остатньої можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинувачених в ході досудового розслідування не обирався, клопотання про його обрання судом не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст. 366-371, 373-376 КПК України , суд,
ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання за цим Законом у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 49 та ч.5 ст.74 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання передбачене законом у виді обмеження волі строком на два роки.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання передбачене законом у виді обмеження волі строком на два роки.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: