УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи щодо якої вирішується питання про обрання особистого зобов`язання ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника прокурора Житомирської області старшого радника юстиції ОСОБА_6 про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Республіки Білорусь, уродженцю міста Мінськ, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого на посаді заступника директора з продажу та маркетингу ТзОВ «Інкофуд Бердичів», раніше не судимого,-
ВСТАНОВИВ:
13.11.2018 року до Корольовського районного суду м.Житомира звернувся заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що прокуратурою Житомирської області, за дорученням Генеральної прокуратури України від 30.03.2018, у відповідності до ст.587 КПК України, проводиться повторна екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі правоохоронним органам Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності громадянина вказаної держави ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що у провадженні слідчого управління Комітету державної безпеки Республіки Білорусь перебуває кримінальна справа №4 відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 431 КК Республіки Білорусь (давання хабара повторно, у великому розмірі).
Постановою слідчого від 10.09.2017, санкціонованою заступником Генерального прокурора Республіки Білорусь, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та 25.09.2017 оголошено у розшук.
24.11.2017 о 20 годині 25 хвилин у пункті пропуску «Нові Яриловичі» працівниками ВПС «Добрянка» ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.11.2017 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до отримання запиту про видачу білоруської сторони.
До Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину.
Проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі правоохоронним органам Республіки Білорусь ОСОБА_4 Генеральною прокуратурою України 12.12.2017 доручено прокуратурі Чернігівської області.
За результатами проведення екстрадиційної перевірки Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 правоохоронними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь.
Апеляційним судом м. Києва 23.02.2018 скасовано постанову Генеральної прокуратури України про видачу ОСОБА_4 . Судом апеляційної інстанції констатовано, що у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Чернігівської області, не враховано факт звернення ОСОБА_4 до УДМС у Вінницькій області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.
Під час проведення повторної екстрадиційної перевірки установлено, що 26.01.2018 до УДМС у Вінницькій області звернувся громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відповідно до наказу УДМС у Вінницькій області від 15.02.2018 № 19 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та документовано ОСОБА_4 довідкою про звернення за захистом в Україні № 003365, терміном дії до 28.08.2018.
За результатами розгляду вищевказаної заяви Державною міграційною службою України прийнято рішення від 15.06.2018 № 188-18 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , яке 06.07.2018 він оскаржив до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.10.2018р. у справі №826/10536/16 позов громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України задоволено повністю: визнано неправомірним та скасовано рішення ДМС від 15.06.2018р. №188-18, зобов"язано ДМС визнати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 біженцем. У відповідності до положень ст.ст.255, 295 КАС України вказане рішення не набрало законної сили. Згідно інформації ДМС України, наразі вживаються заходи щодо апеляційного оскарження вказаного рішення суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігів від 23.03.2018 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобовязання із визначенням наступних обовязків:
- прибувати за першим викликом до прокурора, суду на визначений ними час;
- не відлучатися за межі м. Бердичів без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Строк дії обовязків встановлено до 23 травня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.05.2018 ОСОБА_4 на 60 діб продовжено строк дії обовязків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.
Відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.09.2018 ОСОБА_4 на 60 діб продовжено строк дії обов`язків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання (до 19.11.2018р.).
Ініціатор клопотання зазначив, що оскільки Генеральною прокуратурою України, на даний час, рішення за запитом білоруської сторони не може бути прийнято, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обовязків, необхідно продовжити строк дії обовязків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.
Відповідно до приписівст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
У відповідності до ч.6 ст. 194 КПК України обовязки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку ст. 199 КПК України.
З огляду на те, що ОСОБА_4 не набув статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого на нього поширюються приписи ст.585 КПК України.
Приписами ч.1 ст.585 КПК України визначено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців (ч.2 ст.585 КПК України).
Враховуючи, що строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 встановлено до 19.11.2018, а Генеральною прокуратурою України, на даний час рішення за запитом білоруської сторони не прийнято, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, слідчий суддя, вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 до 19.01.2019р.
Керуючись ст.ст.178, 179, 369-372, 585 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання заступника прокурора Житомирської області старшого радника юстиції ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк дії обов`язків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19.01.2019р., а саме:
1. зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за першим викликом до прокурора, суду на визначений ними час;
2. не відлучатися за межі м. Бердичів без дозволу прокурора або суду;
3. повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1