ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/251/19 Справа № 175/145/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
громадянина України, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає
за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 квітня 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 заставу в 20 розмірів мінімальних заробітних плат, як альтернативний запобіжний захід.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що в ухвалі слідчого судді не обґрунтовані висновки щодо неможливості запобігти ризику або ризикам, зазначених в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких заходів. Вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки та на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги підозрюваного не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 31 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що виразилося у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11 січня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11 січня 2019 року; протоколом допиту від 14 січня 2019 року свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що ОСОБА_7 займається виготовленням та збутом метамфетаміну; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23 січня 2019 року, в якому він надав свідчення щодо проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 22 січня 2019 року; висновком експерта №1/8.6/316 від 28 січня 2019 року; протоколом обшуку від 30 січня 2019 року, в ході якого за адресою: АДРЕСА_2 були вилучені речові докази.

Що стосується доводів підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 постійного джерела доходів не має, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Втім, слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.183 КПК України не визначив розмір застави.

За таких обставин апеляційний суд, враховуючи характеризуючі дані підозрюваного та обставини кримінального правопорушення, приходить до висновку, що застава в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680,00 гривень буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2019 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680,00 гривень.
Зобов`язати ОСОБА_7 у разі внесення застави прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4