ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1001/19 Справа № 210/3846/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 25 квітня 2014 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ростов-на-Дону, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року, ОСОБА_5 визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років; за ч.2 ст.194 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначено остаточне покарання 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 26 квітня 2014 року по 25 червня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Окрім того, судом вирішено цивільні позови потерпілих, долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , 25.04.2014 близько 17 год. 40 хв., прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де мешкала його знайома ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він на той час підтримував інтимні стосунки. При цьому з собою ОСОБА_5 мав сумку, в якій знаходились одяг та інструменти, серед яких була сокира, що належала йому.
Під час спілкування, ОСОБА_9 висловила ОСОБА_5 вимоги, щодо розлучення з його дружиною - ОСОБА_10 та початку сумісного мешкання. В разі відмови, ОСОБА_9 погрожувала останньому повідомити про їхні стосунки ОСОБА_10 самостійно.
Поведінка та погрози ОСОБА_9 обурили ОСОБА_5 та викликали особисту неприязнь до неї, оскільки він бажав зберегти в таємниці зазначені стосунки, внаслідок чого в нього виник умисел на спричинення смерті ОСОБА_9 за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою, ОСОБА_5 взяв із своєї сумки, яка стояла в приміщенні коридору вказаної квартири, сокиру та таким чином підшукав собі знаряддя злочину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи з метою спричинення смерті ОСОБА_9 , з мотивів особистої неприязні, близько 18.30 години 25 квітня 2014 року умисно завдав їй сокирою не менше двох ударів в життєво важливий орган голову, спричинивши таким чином останній тілесні ушкодження у вигляді: - рубленої рани в тім`яно-потиличній і лобно-тім`яній областях голови; - крововиливи в м`які тканини голови в проекції шкірних ран; дірчасті переломи склепіння черепа в проекції шкірних ран з розповсюдженням переломів на основу черепа в передню та задню черепні ямки; щілиноподібний дефект твердої мозкової оболонки в проекції шкірної рани в лобно-тім`яній області; - крововиливи під м`якою мозковою оболонкою на випнутій поверхні всіх часток лівої півкулі з розповсюдженням на міжпівкулеву поверхню тім`яної та потиличної часток, на випнутій поверхні лобної та тім`яної часток та на міжпівкулевій поверхні тім`яної частки правої півкулі, на верхній поверхні півкуль мозочку; - клиноподібний дефект мозкової речовини, що відкривається у порожнину бічного шлуночку. Всі вищезазначені ушкодження входять до комплексу відкритої черепно-мозкової травми та згідно висновку судово-медичної експертизи трупу №837 від 30.05.2014 року всі виявлені на трупі ОСОБА_9 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої, яка настала близько 18.30 години 25 квітня 2014 року в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в результаті відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, і ускладнилось набряком мозку та розвитком застійної двобічної пневмонії.
Після умисного вбивства ОСОБА_9 , близько о 18.30 годин 25 квітня 2014 року ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , бажаючи приховати вчинений ним особливо тяжкий злочин, діючи з метою умисного знищення чужого майна, шляхом підпалу, за допомогою сірників, які мав при собі, підпалив речі які знаходилися в приміщенні кімнати вказаної квартири, та прикривши вхідні двері даного помешкання, з місця злочину зник, при цьому сокиру забрав з собою та в подальшому викинув у водоймище, розташоване на території мікрорайону Східний.
В результаті умисних дій ОСОБА_5 , в ході пожежі квартири АДРЕСА_3 , було знищено майно, яке належало потерпілій ОСОБА_11 , а саме: шафу-купе, навісну вішалку для верхнього одягу; кухонний гарнітур, холодильник марки «НОРД», витяжку марки «ПІРАМІДА», варочну газову поверхню марки «АРІСТОН», електричний чайник марки «ДЕЛФА», двомісне ліжко, ортопедичний матрац, шафу - комод, стелаж, два кресли, журнальний столик, синтетичне килимове покриття, телевізор «Самсунг», комплекти білизни, вартість яких становить 21 759 грн, крім того пожежею заподіяв шкоди вищевказаній квартирі. Таким чином, внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_11 заподіяно шкоду у великих розмірах.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та постановити новий, яким виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину.
Обвинувачений вважає вирок незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичними обставинам справи та істотними порушеннями кримінально процесуального закону. При цьому, вказує, що огляд місця події, а саме квартири та трупа ОСОБА_9 проводився одночасно, як вбачається з протоколів, що на його думку не можливо. Також, звертає увагу, що суд першої інстанції посилається як на доказ на телефон, але відсутній акт його вилучення. Окрім того, вказує, що свідчення він давав під психологічним та моральним тиском зі сторони працівників поліції. Зазначає й про те, що його затримання відбулося біля 16.30 год., а в протоколі зазначено біля 22.30 год., при цьому йому не було роз`яснено права, та не призначено адвоката. Вважає, що досліджені судом першої інстанції докази не підтверджують його причетність до злочину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_5 виправдати у зв`язку з не доведеністю, що злочин вчинений обвинуваченим.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник ОСОБА_6 посилається на те, що вирок є незаконним через невідповідність висновків суду, викладеним в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону. При цьому вказує, що через недотримання вимог ст. 223 КПК України протокол огляду трупа ОСОБА_9 від 25 квітня 2014 року та протокол огляду місця події від 25 квітня 2014 року є недопустимими доказами, оскільки поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були присутні одночасно в період часу з 20 час. 30 хв до 21 год. 06 хв. в двох різних місцях: біля будинку №24А де оглядався труп та на 6 поверху цього ж будинку де в кв. АДРЕСА_4 проводився іншим слідчим огляд місця події, що є фізично неможливим. Окрім того, захисник вказує, що в Акті про пожежу від 25 квітня 2014р. (т. 1 ст. 16) зазначено, що пожежу було ліквідовано 25 квітня 2014 р. о 19 год. 55 хв, таким чином слідча дія - огляд місця події була розпочата до того як пожежу було ліквідовано. Також, вважає, що серед наданих суду першій інстанції стороною обвинувачення доказів, відсутні взагалі будь - які підтвердження того, що телефон з номером НОМЕР_1 належав обвинуваченому ОСОБА_5 , чи він користувався ним. Разом з цим, допитаний в судовому засіданні обвинувачений, потерпілі або свідки не вказували що ОСОБА_5 користувався 25 квітня 2014 року вищевказаним телефонним номером. Окрім того, акцентує увагу, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнавав свої вини та вказав, що під час досудового розслідування він вимушений був оговорювати себе, оскільки працівниками міліції на нього чинився психологічний тиск та його залякували, але суд першої інстанції критично поставився до пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначає, що постановою від 29 червня 2017 року кримінальне провадження закрито, так як в діянні співробітників Дзержинського РВ КМУ ГУУМВС України в Дніпропетровській області відсутній склад злочину, передбачений ст. 365 ч.2 КК України, (т. 1 ст. 194-198). Разом з цим, звертає увагу, що кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ст. 284 КПК України оскільки слідчим була встановлена відсутність в діянні цих осіб складу злочину, а не на підставі п.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину. На його думку, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування в ході слідчого експерименту, який проводився 27 квітня 2014 року та 20 травня 2014 року повідомляв версію вчинення злочину, яка була йому вказана працівниками міліції на підставі фактичної інформації, та яку мала міліція на час проведення слідчих експериментів і допиту ОСОБА_5 . Також зазначає, що вищенаведене підтверджується Актом про пожежу від 25 квітня 2014 р. (т. 1 ст. 16) в якому, ще до того як ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції, вказується в графі «Причина пожежі» як особа яка вчинила підпал з метою укриття злочину. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо доведення вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія судді приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримався.
Як видно з вироку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та при цьому, крім іншого, керувався наявними у матеріалах провадження письмовими доказами.
Між тим, належної оцінки цим доказам суд першої інстанції не надав. Так, посилаючись у вироку як на підставу для визнання доведеною винуватість ОСОБА_5 , суд, зокрема, вказав у вироку на протокол огляду місця вчинення злочину від 25 квітня 2014 року та протокол огляду трупу ОСОБА_9 від 25 квітня 2014 року.
Проте, визнавши ці докази допустимими, суд не усунув протиріччя, які вони мають.
Як видно зі змісту наведених протоколів, огляд трупу потерпілої, який перебував на подвір`ї, та квартири, у якій було ліквідовано пожежу, проводився одначасно та за участю одних й тих саме понятих. При цьому, ці слідчі дії проведено різними слідчими.
Окрім того, суд не навів у вироку з яких підстав він не бере до уваги акт пожежі, враховуючи те, що зазначений у ньому час її ліквідації не узгоджується з часом початку проведення слідчим огляду помешкання. При цьому, суд не допитав слідчих у провадженні та понятих, які були присутні при проведенні вказаних слідчих дій.
Отже, наведеним обставинам суд при ухваленні оскаржуваного рішення належної оцінки не надав, внаслідок чого не усунув наявні протиріччя та допустив неповноту судового розгляду, у звязку з чим дійшов передчасного висновку про винуватість обвинуваченого.
Також, суд порушив й вимоги ст. 338 КПК України, оскільки продовжив судовий розгляд після зміни обвинувачення, не відклавши його на строк, прямо передбачений цією статтею.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, в якій не ставиться питання про дослідження будь-яких доказів, то у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які процесуальні підстави для прийняття свого рішення.
З огляду на ці обставини, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 9 КПК, яка передбачає обов`язок надання належної правової оцінки обставинам кримінального провадження, а також ч. 6 ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п. 2, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК, скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляційних скаргах сторони захисту та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4