Справа № 716/2161/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2019 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000343 від 17.11.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученої, має на утриманні 2 малолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 16.11.2018 біля 16:00 години, діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, шляхом підбору ключа, проникла в приміщення житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_5 , звідки із металевого сейфу викрала грошові кошти в сумі 6000 гривень, чим завдала матеріальних збитків останній на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленному їй обвинуваченні визнала повністю, розкаялася у вчиненому та своїми показаннями підтвердила обставини вчиненого нею діяння. Пояснила, що 16.11.2018 їй зателефонувала сусідка ОСОБА_5 , яка попросила піти в її господарство погодувати свиней, оскільки вона поїхала до сина в с. Ржавинці. Вона погодилася і біля 16 години пішла до сусідки, погодувала свиней, потім вирішила напоїти курей. Підійшовши до криниці, вона хотіла набрати в тазик води. Під тазиком побачила оберемок ключів. В цей час у неї виникло бажання зайти в новий будинок, в якому сусідка зберігала гроші та викрасти їх. Вона підібрала ключ від вхідних дверей, відчинила будинок, зайшла до кімнати, де зберігалися ключі від сейфу. В подальшому пройшла на кухню, де на підлозі стояв сейф, відкрила його та в коробці знайшла гроші. Взяла тільки частину, щоб сусідка не помітила. Решту залишила в сейфі, який замкнула та поклала ключі на місце. Закрила будинок, повернула на місце ключі та пішла з грошами до дому. Викрадені гроші в сумі 6000 гривень вона не встигла витратити, оскільки сусідка помітила крадіжку та повідомила в поліцію.

Потерпіла ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні показала, що вона проживає в с. Баламутівка в господарстві, яке складається із двох житлових будинків, сараю, гаража. В старому будинку проживає вона сама, а в новому будинку на даний час ніхто не проживає, проте він повністю добудований, обладнаний та придатний для проживання. Саме в цьому будинку знаходиться в приміщенні кухні сейф, в якому вона зберігала гроші. 16 листопада 2018 року вона поїхала до свого сина в с. Ржавинці допомогти колоти свиню, свою сусідку ОСОБА_6 попросила доглянути свині в її господарстві. Коли вона приїхала біля 22 години до дому та хотіла покласти в сейф гроші, які їй дав син, то виявила відсутність в сейфі частини грошей, а саме 6000 гривень. У вчиненій крадіжці запідозрила ОСОБА_4 , у зв`язку з чим попросила її повернути гроші. Проте остання не визнала себе винною та не повернула гроші. Вподальшому вона звернулася до поліції. Потерпіла просила суворо не карати обвинувачену ОСОБА_4 , оскільки остання повністю відшкодувала їй завдану шкоду, та вона не має до неї претензій матеріального і морального характеру.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачена та потерпіла не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів цих обставин, обмежився допитом обвинуваченої і потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їй пред`явлено обвинувачення. При цьому її дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, змінивши кваліфікуючу ознаку: поєднане з проникненням у інше приміщення, на кваліфікуючу ознаку: поєднане з проникненням в житло, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона проникла в житло, звідки вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у житло, суд приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 25.12.1992 року «Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності».
Так під житлом розуміється приміщення, яке призначене для постійного чи тимчасового проживання людей (приватний будинок), а також ті його складові частини, які використовуються для відпочинку, зберігання майна або задоволення інших потреб людини (балкони, веранди, комори тощо).
Не можуть визнаватися житлом приміщення, не призначені і не пристосовані для постійного чи тимчасового проживання (відокремлені від жилих будівель, погреби, гаражі, інші будівлі господарського призначення).
Оскільки в судовому засіданні із показань самої обвинуваченої та потерпілої встановлено, що ОСОБА_4 проникла в приватний жилий будинок повністю пристосований для проживання, і саме з приміщення кухні цього будинку викрала 6000 гривень, то суд вважає, що органом досудового розслідування невірно зазначена кваліфікуюча ознака крадіжки: проникнення в інше приміщення.
Відповідно до ст. 65 КК України , суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про призначення покарання, обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що остання повністю визнала свою вину, своїми показами сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялася у вчиненому, що судом визнаються як обставини, що пом`якшують її покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, потерпіла не має до неї претензій матеріального та морального характеру.

Крім цього судом враховується досудова доповідь органу пробації, відповідно до якої ризики вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства і окремих осіб оцінюється як середній.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, встановленому ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому суд вважає, що на підставі ст.75 КК України виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Питання щодо процесуальних витрат та речових доказів підлягає вирішенню в порядку передбаченому ст.ст. 100,124 КПК України.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.368-376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік і шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї зобов`язання.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 429 гривень.

Речові докази: грошові кошти в сумі 4100 гривень, які були вилучені в ході ОМП від ОСОБА_4 , а також в сумі 1900 гривень, які добровільно надала ОСОБА_4 для долучення до матеріалів кримінального провадження, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити останній за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_7