Дата документу 14.01.2019 Справа № 311/1545/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/414/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1545/17
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000343, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тула Російської Федерації, громадянина України, освіта неповна середня, навчається в професійному ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,, обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 вважає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає зміні у частині призначення розміру покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання вимогам норм матеріального права, а саме - ст. 101 КК України. Відповідно до зазначеної норм, покарання у вигляді арешту застосовується до неповнолітнього на строк до 45 діб. Враховуючи те, що ОСОБА_6 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, в контексті вищенаведеного, унеможливлює застосування до засудженого арешту на строк три місяці, як-то зазначено у вироку. Просить вирок суду змінити в частині розміру призначеного покарання у вигляді арешту, а саме - на строк 45 діб та звільнити обвинуваченого від відбування покарання у вигляді арешту на строк 45 діб.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, захисника, законного представника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили апеляційну скаргу задовольнити; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту на строк три місяці. На підставі п. «а» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді арешту на строк три місяці.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 13 лютого 2017 року, близько 20:00 години, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись на залізничній станції «Таврійськ» Запорізької дирекції Придніпровської залізниці в місті Василівка Запорізької області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , відносно якого набрав законної сили вирок Василівського районного суду від 19 жовтня 2017 року, шляхом вільного доступу таємно викрали 3 регулятори важільної передачі з вагонів №61903985, №67779660, №65714537, розташованих на третій колії станції «Таврійськ», вартістю 144 гривні 95 копійок за один на загальну суму 434 гривні 85 копійок. Після чого, ОСОБА_6 з ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли з викраденим майном, яким в подальшому розпорядились на свій розсуд, тим самим спричинили потерпілому юридичній особі структурному підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 434 гривні 85 копійок.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст. 101 КК України, є обґрунтованими, з погляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 101 КК України, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, будучи неповнолітнім.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 максимального покарання у виді арешту, оскільки останній, вчинив злочин, будучи неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро покаявся, активно сприяв у розкриттю злочину, обставин, що обтяжують його покарання відсутні, а тому колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді п`ятнадцяти діб арешту, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів також погоджується з доводами апелянта про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній вчинив злочини середньої тяжкості, будучи неповнолітнім.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 , змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) діб арешту.

ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді штрафу звільнити на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: