Справа № 468/639/18-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

28.11.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000156 та №0000641 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 18.07.2011 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, 18.08.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 309 ч.1, 70 ч.4 КК України до п`яти років позбавлення волі, 02.04.2018 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 309 ч.2, 75 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в три роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , судового розпорядника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.07.2011 року за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України, вчинив новий корисливий злочин в період іспитового строку, а саме 15.04.2018 року близько 01.00 год. з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан на частково огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав три секції чавунних семиреберних батарей системи опалення, вагою по 60 кг. кожна, вартістю 338,31 грн. за одну, загальною вагою 180 кг та загальною вартістю 1014,93 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1014,93 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.07.2011 року за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України, вчинив новий корисливий злочин в період іспитового строку, а саме 19.10.2018 року близько 08.30 год. ОСОБА_3 , з метою викрадення чужого майна шляхом вільного доступу через незамкнуті двері таємно проник до квартири ОСОБА_6 АДРЕСА_3 , звідки з однієї із кімнат, скориставшись тимчасовою відсутністю господаря, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі 3110с, вартістю 366,67 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 366,67 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 визнав, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що 15.04.2018 року в нічний час він через паркан переліз на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 та з двору таємно викрав три батареї від системи опалення, які переніс в інше місце за межами території двору даного домоволодіння. Повернувшись наступного дня за викраденим майном, обвинувачений виявив, що потерпілі забрали вказане майно. У вчиненому злочині розкаюється, просив його суворо не карати, оскільки в нього на утриманні залишилась мати похилого віку. Щодо інкримінованого обвинуваченому злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - крадіжки телефону з квартири ОСОБА_6 , то обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, вказав, що в п`ятницю 19.10.2018 року близько 08.35 год. він вийшов з квартири в двір та біля баку для сміття знайшов мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia», який того ж дня продав разом з ОСОБА_9 свідку ОСОБА_10 за 120 грн. Коли обвинувачений повернувся додому, то його мати повідомила йому, що приходив ОСОБА_6 та питав щодо зникнення в нього мобільного телефону. Обвинувачений того ж дня розмовляв з ОСОБА_6 щодо вказаного питання, але нічого не казав йому, що він знаходив телефон та продав його. Ніхто не бачив, як він знайшов телефон. 20.10.2018 року він потерпілого ОСОБА_11 не бачив взагалі.

Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому злочині підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (крадіжці трьох секцій чавунних семиреберних батарей системи опалення у ОСОБА_8 ) окрім власне визнання обвинуваченим своєї вини підтверджується наступними письмовими доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.04.2018 року місцем вчинення злочину є територія домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.04.2018 року слідчим на території домоволодіння по АДРЕСА_4 оглянуто три чавунні батареї на сім ребер.

Згідно з протоколом огляду предмета від 20.04.2018 року предметами огляду є три батареї, вага кожної становить 60 кг.

Постановою від 20.04.2018 року три чавунні семиреберні батареї опалення визнані речовими доказами.

Відповідно до розписки ОСОБА_8 від 20.04.2018 року потерпілій повернуті три чавунні батареї.

Згідно з висновком експерта №253 від 19.09.2018 року ринкова вартість чавунного радіатора системи опалення на сім секцій, який був у використанні, станом на 15.04.2018 року могла становити 338,31 грн.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (крадіжці мобільного телефону з квартири ОСОБА_6 ) підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_6 слідує, що вранці, точної дати він не пам`ятає, він в своїй квартирі по АДРЕСА_5 , де він проживає сам, залишив заряджатись власний мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, а сам, не зачиняючи двері квартири на ключ, пішов в двір викинути сміття, коли повернувся, то виявив, що зарядний пристрій залишився увімкнутий в розетку, а телефон зник. Потерпілий був на вулиці не тривалий час, викинувши сміття, ні з ким не спілкувався та повернувся до квартири та до під`їзду, де знаходиться його квартира в той проміжок часу ніхто не заходив, при цьому, його квартира знаходиться на другому поверсі, а квартира ОСОБА_3 на першому в тому ж під`їзді та вікна квартири ОСОБА_3 виходять саме в двір, де стояли баки для сміття, і ОСОБА_3 міг бачити, як ОСОБА_6 пішов виносити сміття. ОСОБА_6 звернувся того ж дня до матері ОСОБА_3 з приводу зникнення його телефону та спілкувався з цього приводу з самим ОСОБА_3 , але той нічого не казав йому, що знаходив телефон того дня. Потерпілий вирішив самостійно пошукати зниклий телефон та одразу до поліції не звернувся, оскільки попереду були вихідні дні, тому з заявою до поліції він звернувся після вихідних днів та через кілька днів працівники поліції повернули йому саме той телефон чорну «Nokia», який в нього був викрадений.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що в п`ятницю чи суботу до нього прийшли обвинувачений ОСОБА_13 з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 запропонував свідку придбати кнопковий мобільний телефон чорного кольору «Nokia 3110», свідок спитав, чи цей телефон не крадений, на що ОСОБА_13 заперечив, тому свідок купив в нього даний телефон за 120 грн. Наступного дня чи через день до нього прийшов працівник поліції та спитав, чи не купував він останнім часом мобільних телефонів, на що свідок вказав, що купував та добровільно видав працівнику поліції придбаний у ОСОБА_13 мобільний телефон «Nokia 3110» та власноручно склав відповідну заяву про видачу телефону. В суді, ознайомившись з протоколом огляду предмета від 23.10.2018 року та фото таблицею до нього свідок підтвердив, що оглянутий слідчим при проведенні вказаної слідчої дії телефон є саме тим телефоном, який він видав працівникам поліції та який він придбав у обвинуваченого ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.10.2018 року та фототаблиці до нього місцем вчинення злочину є територія квартири АДРЕСА_3 , на дерев`яному стільці в одній з кімнат якої виявлено зарядний пристрій для телефону та заявник ОСОБА_6 при огляді пояснив, що саме з вказаного стільця було викрадено мобільний телефон «Nokia», який він залишив заряджатись

Згідно з протоколом огляду предмета від 23.10.2018 року та фототаблиці до нього слідчим оглянуто мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору моделі 3110с, який був добровільно виданий ОСОБА_12 .

Постановою від 23.10.2018 року мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» моделі 3110с визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

Відповідно до заяви від 29.10.2018 року потерпілий ОСОБА_6 отримав від працівників поліції викрадений в нього мобільний телефон «Nokia».

Згідно з висновком експерта №313 від 29.10.2018 року ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Nokia» модель 3110с станом на 20.10.2018 року могла становити 366,67 грн.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 року, фототаблиці та довідки слідчого слідує, що свідок ОСОБА_12 серед наданих йому для впізнання фотозображень впізнав на фото №4 ОСОБА_3 як особу, яка продала йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі 3110с чорного кольору та яку свідок знає особисто.

Вказані вище докази доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Сторона захисту просила визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події квартири потерпілого від 22.10.2018 року, як такий, що проведений до внесення відомостей про злочин до ЄРДР, які були внесені 23.10.2018 року.

Суд не може погодитись з такою позицією сторони захисту, оскільки відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події допускається до внесення відомостей до ЄРДР, а тому сам по собі такий факт не є порушенням порядку збирання доказів, визначеному КПК України та не свідчить про недопустимість такого доказу, як протокол огляду місця події.

Оспорюючи показання потерпілого ОСОБА_6 сторона захисту посилається на те, що потерпілий не пам`ятає подробиць події та міг просто загубити свій мобільний телефон, який в подальшому знайшов ОСОБА_3 . Проте в допитаний в суді потерпілий ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, заперечив те, що міг сам загубити власний телефон та наполіг на правдивості своїх показань щодо того, що він зранку залишив заряджатись власний мобільний телефон «Nokia», а сам, не зачиняючи двері квартири на ключ, пішов в двір викинути сміття та одразу, коли повернувся, виявив, що зарядний пристрій залишився увімкнутий в розетку, а телефон зник, при цьому потерпілий вказав, що був на вулиці не тривалий час, викинувши сміття, ні з ким не спілкувався та повернувся до квартири, до під`їзду, де знаходиться його квартира в той проміжок часу ніхто не заходив, а його квартира та квартира обвинуваченого ОСОБА_3 знаходяться в одному під`їзді, крім того вікна квартири ОСОБА_3 виходять саме в двір, де стояли баки для сміття, і ОСОБА_3 міг бачити, як ОСОБА_6 пішов виносити сміття.

Будь-яких достатніх підстав для обмови потерпілим ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, їх не наведено і самим обвинуваченим, а потерпілий наявність таких підстав категорично заперечив.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_6 у комплексі з показаннями свідка ОСОБА_12 та іншими доказами щодо того, що мобільний телефон потерпілого в день його зникнення був у обвинуваченого ОСОБА_3 та був ним проданий, вказують на причетність обвинуваченого до зникнення даного телефону, а саме до його крадіжки.

При цьому, сама поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що він одразу продав телефон потерпілого, а не, наприклад, відніс його до поліції, більш того при розмові того ж дня з потерпілим щодо зникнення його телефону обвинувачений ОСОБА_3 нічого не повідомляв потерпілому про те, що телефон був у обвинуваченого та був ним проданий, умисне приховування ним обставин щодо того, що він знав місце знаходження телефону на час, коли спілкувався про це з потерпілим - свідчить про те, що повідомлені обвинуваченим обставини щодо того, що він не викрадав телефон потерпілого ОСОБА_6 не відповідають дійсності та є намагання уникнути відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину.

Одночасно комплекс описаних вище обставин вказує на вину ОСОБА_3 в таємному викраденні телефона ОСОБА_6 , при цьому, повідомлені потерпілим обставини щодо того, що його телефон зник (фактично був викрадений) з його квартири, яка залишилась на нетривалий час незамкненою та без нагляду вказують на вчинення ОСОБА_3 крадіжки, поєднаної з проникненням в житло.

При цьому, викладені в обвинувальному акті обставини щодо того, що ОСОБА_3 достеменно побачив ОСОБА_6 на вулиці та вирішив викрасти майно останнього, знаючи, що той не зачиняє двері до квартири та повільно ходить, є припущеннями, оскільки не підтверджені жодними доказами, а тому мають бути виключені з обвинувачення.

Що стосується дати вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (крадіжки телефону з квартири ОСОБА_6 ), то і обвинувачений і потерпілий вказали, що подія відбулась перед вихідними днями (потерпілий при цьому вказав, що крадіжку телефона він виявив до вихідних, а звернувся до поліції вже після вихідних), аналогічно і свідок ОСОБА_12 в суді показав, що обвинувачений ОСОБА_3 продав йому телефон в п`ятницю або в суботу. При цьому, згідно з календарем 20.10.2018 року було суботою, а 19.10.2018 року п`ятницею. Всі інші згадки про дату вчинення крадіжки, що містяться в наданих суду письмових доказах, походять саме від показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 , при цьому, відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, як загальної засади кримінального провадження, визначеної ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. За такого, суд виходить саме з отриманих усних показань учасників та з описаних вище обставин і вважає встановленим, що вказана крадіжка була вчинена обвинуваченим ОСОБА_3 саме в п`ятницю 19.10.2018 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який неодноразово судимий, останній раз 02.04.2018 року, не має негативної характеристики, не працює, проживає з матір`ю похилого віку, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів (ч.3 ст. 185 КК України), вчинення злочину в період іспитового строку, невелику вартість викраденого майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття щодо злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів, лише щодо злочинів за ст. 309 ч.1 КК України та ст. 309 ч.2 КК України, за які ОСОБА_3 засуджувався 18.08.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва та 02.04.2018 року Баштанським районним судом Миколаївської області відповідно, оскільки відповідно до ст. 34 КК України рецидив злочинів є особливим видом повторності, натомість в даному випадку повторність є кваліфікуючою ознакою складу злочинів вчинених ОСОБА_3 , передбачених ч.2-3 ст. 185 КК України і його попередні судимості за ст. 185, 186 КК України не утворюють рецидив злочинів як обтяжуючу покарання обставину.

З врахуванням особи винного і вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: три чавунні семиреберні батареї опалення та мобільний телефон марки «Nokia» модель 3110с необхідно залишити у власників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України в виді двох років позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України в виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком визначити ОСОБА_3 чотири роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.04.2018 року (справа № 468/345/18-к), остаточно до відбуття визначивши шість років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- три чавунні семиреберні батареї опалення - залишити у власника ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» модель 3110с - залишити у власника ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: