Справа №295/4180/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001721 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кмитів Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 128 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
06 квітня 2014 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 у ході конфлікту, що раптово виник між ним та ОСОБА_6 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, відштовхнув останню від себе обома руками в область грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу, упала на асфальтовану поверхню та отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та цивільні позови не визнав і пояснив, що 06 квітня 2014 року разом з дружиною ОСОБА_9 їхали в автомобілі по вул. Київській, заїхали у двір по вул. Кафедральній,6, але у дворі не зручно стояв інший автомобіль, пізніше з`ясувалося, що він належить свідккові ОСОБА_10 , а тому він поставив свій автомобіль перед цим автомобілем. В цей час, хтось почав стукати у пасажирське вікно де сиділа його дружина, а потім двері відкрила потерпіла ОСОБА_6 і агресивно почала з`ясовувати, чому він на цьому місці поставив свій автомобіль. Він намагався жінку заспокоїти, повідомив, що живе в цьому будинку та попросив зачинити двері, на що жінка повідомила, що викличе поліцію, він погодився, але жінка продовжувала конфлікт, тоді погодився переставити автомобіль і сказав дружині закрити двері. В цей час ОСОБА_11 схопила його дружину за коси і почув стук та зрозумів, що ОСОБА_6 вдарила його дружину. Це його сильно схвилювало, він вийшов з автомобіля та почав кричати на ОСОБА_6 , щоб її налякати, щоб вона відійшла від його дружини. В цей час ОСОБА_6 перевела свою увагу на нього і відпустила дружину. Шут почала йти йому на зустріч, намагалася на нього напасти. Він був дуже розлючений і в цей час ОСОБА_11 пригнула на нього, хотіла схопити його за руки, але він першим спіймав її руки і він побачив в її очах страх, а тому стримався, заспокоївся і забрав руки потерпілої до низу, яка почала відходити і сіла собі на ноги. Ствердив, що не штовхав потерпілу, а лише різко відпустив її руки до низу і не міг передбачити, що остання отримає травму. Зазначив, що саме неправомірна поведінка потерпілої змусила його вийти з автомобіля, щоб захистити дружину, йшов налякати потерпілу, не мав наміру фізичного впливу на останню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими під час судового розгляду отриманими в законному порядку допустимими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 06 квітня 2014 року вона перебувала в автомобілі свого сина, рухалися по вул. Київській, де двічі невідомий автомобіль заважав їх руху. Під`їхавши до свого дому, вийшла та побачила цей автомобіль, який припаркувався біля її вікон. Вона підійшла до автомобіля зі сторони пасажира, відкрила двері, запитала водія чому він їздить порушуючи правила дорожнього руху, у відповідь останній почав її обзивати, а жінка пасажир почала відштовхувати, а тому схопила її за волосся, потім відпустила та пішла до під`їзду. Обвинувачений вискочив з автомобіля, ображав, вона зупинилася і стала до нього обличчям, а потім він двома руками вдарив її в грудну клітку, від удару вона впала. Зазначила, що асфальтне покриття було рівним, ям не було. Обвинувачений допоміг їй встати, а свідок ОСОБА_10 викликав швидку. Вона тримала обвинуваченого за комір, поки не приїхав її син. Ствердила, що обвинувачений на неї не падав, а вона впала від його удару руками в грудну клітку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що подію досконало не пам`ятає, оскільки пройшло чотири роки. Він перебував у дворі по вул. Кафедральній,6, куди заїхав автомобіль марки «ФІАТ» рожевого кольору і зупинився праворуч, а потім переїхав і став перед його автомобілем. До автомобіля підійшла жінка, відкрила пасажирську дверку, почала сваритися і потягнула дівчину-пасажирку за коси. Водій вийшов з автомобіля і підбіг до потерпілої. Детально події не пам`ятає, але однозначно ствердив, що контакт між обвинуваченим та потерпілою був, від якого наслідком стало падіння потерпілої і він бачив, що потерпіла падаючи на землю, потягнула за собою обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що 06.04.2014 року разом зі своєю дружиною та матір`ю рухалися по вул. Київській і двічі автомобіль марки "ФІАТ" порушував правила дорожнього руху та створював аварійну ситуацію. Під`їхавши до будинку матері, висадив іі та поїхав, а через декілька хвилин подзвонив чоловік і повідомив, що матір зламала ногу. Швидко приїхавши до будинку, у дворі побачив свою матір, яка сиділа на накритті і тримала за куртку молодого чоловіка, останній був сильно розлючений. Від матері та свідка ОСОБА_14 дізнався, що саме ОСОБА_15 штовхнув її і вона пошкодила ногу.

Протоколом огляду місця події від 11.09.2014 року оглянуто ділянку місцевості у дворі буд. АДРЕСА_2 за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання вказала на місце де вона отримала тілесні ушкодження (т.1 а.с.73-75).

Висновками судово-медичних експертиз № 1381 від 16.06.2014 року та № 164 від 23.12.2014 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки, який міг утворитися в результати непрямої травми ( при падінні на прямі ноги або при відхиленні гомілки дозовні або досередини) та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, який не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу (т.1 а.с.62-63, а.с.80-83).

Даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 11 червня 2014 року з участю потерпілої ОСОБА_6 , де остання детально розповіла, а в послідуючому, за допомогою статиста, показала про обставини отримання нею тілесних ушкоджень (т.1 а.с.64-68).

Даними у висновку судово-медичної експертизи № 1382 від 16.06.2014 року враховуючи характер виявленого перелому у ОСОБА_6 , його утворення за обставин, на які вказує остання в протоколі слідчого експерименту, не виключається (т.1 а.с.69-70).

Протоколом пред`явленні особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2014 року потерпіла ОСОБА_6 вказала на особу під № 4, яка 06.04.2014 року спричинила їй тілесні ушкодження. На фото № 4 зображений обвинувачений ОСОБА_4 (т.1 а.с.71-72).

Протоколом огляду місця події від 03.07.2014 року ОСОБА_4 добровільно надав слідчому компакт-диск запису з відеореєстратора його автомобіля із зображенням подій, які відбувалися 06.04.2014 року (т.2 а.с.164-165).

Протоколом огляду предметів на носію інформації від 03.07.2014 року, до якого долучений носій і який безпосередньо був досліджений під час судового розгляду вбачається, щоміж ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, ініціатором якого була ОСОБА_6 (т.1 а.с.171, т. 2 а.с.166-167).

Як вбачається з висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 134 від 09.08.2018 року згідно записів представлених на експертизу медичних документів, даних рентгенологічного дослідження у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього виростку лівої гомілкової кістки. Дане тілесне ушкодження відноситься до середнього ступеню тяжкості як таке, що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я. Зазначений перелом міг виникнути як при самостійному падінні, так при наданні тілу прискорення в результаті поштовху, при падінні з висоти власного зросту з вивертом гомілки зовнішньо, як з фіксацією ноги, так і без фіксації, що не виключає як покази потерпілої ОСОБА_6 в слідчому експерименті від 11.06.2014 року, так і покази обвинуваченого від 26.03.2018 року. Дане тілесне ушкодження могло виникнути і при показах свідка ОСОБА_12 (т.2 а.с.229-235).

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_4 і розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з наступним.

Так, вина обвинуваченого доведена послідовними та незмінними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_12 , які узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, що спростовують твердження обвинувачення.

Захистом 26.02.2018 року подано клопотання про визнання доказу недопустимим, зокрема йдеться про визнання недопустимими протоколи допиту та слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 в якості свідка, під час досудового розслідування; висновків судово-медичної експертизи № 2147 від 16.06.2014 року та № 164 від 23.12.2014 року (т.2 а.с.161-162).

Перевіривши зазначені твердження, суд приходить до наступного, що висновок судово-медичної експертизи № 2147 від 16.06.2014 року є недопустимим доказом відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 87 КПК України. Так, в основу висновку експертизи покладено покази ОСОБА_4 в якості свідка під час слідчого експерименту, оскільки в послідуючому ОСОБА_4 був визнаний підозрюваним, обвинуваченим. З огляду на наведене, суд визнає недопустимим доказом - висновок судово-медичної експертизи № 2147 від 16.06.2014 року.

У зв`язку з зазначеними порушеннями судом, за клопотанням сторони обвинувачення, було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу. В розпорядження експертів було надано медичні картки, знімки рентгенограм ОСОБА_6 та матеріали судового провадження. Так, згідно висновку експертизи № 134 від 09.08.2018 року тілесне ушкодження могло виникнути за обставин на які вказувала потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_12 . Суд, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що отримані тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути при наданні тілу прискорення в результаті поштовху, на що в своїх показах вказувала потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12 .

Що стосується решти тверджень захисту, суд встановив, що вони позбавлені підстав. Так, під час судового розгляду, стороною обвинувачення не надавалися як докази протоколи допиту та слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 в якості свідка. Допит обвинуваченого, за його згоди, проводився безпосередньо в судовому засіданні. Крім того, твердження захисту, що решта судово-медичних експертиз була проведена з порушенням процедури витребування медичних документів, не знайшло свого підтвердження. Чинним процесуальним законодавством не передбачено, що під час призначення судово-медичних експертиз, для витребування медичних документів, має передувати клопотання про тимчасовий доступ до документів, а в послідуючому ці документи слід було визнавати речовими доказами. З огляду на наведене висновок судово-медичної експертизи № 164 від 23.12.2014 року є допустимим доказом.

Також під час судового розгляду експерт ОСОБА_16 роз`яснила, що перед експертами було поставлено питання чи впливала визначена потерпілій ОСОБА_6 медико-соціальною експертною комісією 3-тя група інвалідності на ступінь тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень і під час проведення експертизи експертами оцінювалися медичні документи, зокрема медичні картки та рентгенограми.

Безпідставними є доводи захисника про те, що відсутність у протоколі доступу до матеріалів та додаткових матеріалів досудового розслідування переліку окремо кожного з документів, з якими ознайомлювалася сторона захисту (захисник і обвинувачений), є підставою для визнання їх недопустимим. Вимоги викладати у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування переліку кожного процесуального документа кримінальний процесуальний закон не містить. Крім того, як пояснив в судовому засіданні обвинувачений відкриття матеріалів і ознайомлення з ними відбувалося за участю захисника, будь-яких клопотань або зауважень не висловлювали. За таких обставин твердження захисника про недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, через порушення процедури відкриття доказів сторони захисту не відповідають змісту закону.

Допитати безпосередньо в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 не надалося можливим, оскільки остання в судові засідання не з`являлася, а в послідуючому обвинувачений ОСОБА_4 , який заявляв клопотання про її допит, відмовився від її допиту та його відмова була прийнята судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії, за ст. 128 КК України, які виразилися в заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, має молодий вік.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд обирає йому покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення в сумі 14701 грн. 82 коп., оскільки зазначена сума знайшла своє підтвердження наданими суду відповідними чеками.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенні. Судом враховується, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла тривалий час лікувалася, отримала 3-ю групу інвалідності, зазнала страждання з приводу вимушених змін в звичайному житті. Також судом враховується поведінка потерпілої під час події, остання була ініціатором конфлікту. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілою сума моральної шкоди є занадто завищеною, а тому виходячі з засад розумності, виваженості та достатності зменшує її розмір до 5000 грн.

Цивільні позови Житомирської місцевої прокуратури про відшкодування збитків в сумі 4553,64 грн. та 11971,39 грн., понесених за лікування потерпілої в медичних закладах, відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, підлягають задоволенню, оскільки зазначені понесені витрати підтверджено довідками лікувальних закладів.

Питання про речові докази, судом вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається, оскільки прокурором не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 1 (один) рік обмеження волі.На підставі ст. 49, 74 ч.5 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_6 14701 (чотирнадцять тисяч сімсот одна) грн. 82 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 користь держави в особі Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації - 4553 (чотири тисячі п`ятдесят три) грн. 64 коп. витрат на лікування.

Стягнути з ОСОБА_4 користь держави в особі Головного фінансового управління Житомирської міскьвої ради - 11971 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) грн. 39 коп. витрат на лікування.

Речові докази: CD-R диск з написом "RIDATA" - зберігати в матеріалах судового провадження (т.1 а.с.171).

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1