Код суду 233 Справа № 233/6865/18
Вирок
Іменем України
21 лютого 2019 року м. Костянтинівка
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має середню технічну освіту, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює у КУ «Центральна районна лікарня» водієм чергового автомобілю, має інвалідність ІІІ групи, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд -
21 жовтня 2018 року приблизно о 19-15 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , керував на достатніх правових підставах технічно-справним автомобілем марки «KIA CERATO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Промислова з боку вул. Мирошниченко в напрямку вул. Європейська в м. Костянтинівка Донецької області з невстановленою швидкістю, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями) (далі ПДР), який регламентує:
12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної пригоди, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, під час виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку по правому краю проїжджої частини вул. Промислова, відносно напрямку руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в районі перетину вул. Промислова та вул. Героїв Праці в м. Костянтинівка Донецької області скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в момент контактування з правою передньою частиною автомобіля був звернутий задньою частиною свого тіла.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 був смертельно травмований та йому спричинені наступні тілесні ушкодження: травматична екстракція першого зуба верхньої щелепи зліва, крововиливи в м`яких тканинах голови в скронево-потиличній області справа і зліва та тьмяно-потиличній в центрі, крововилив над твердою мозковою оболонкою на базальній поверхні обох скроневих долей мозку, кров в усіх шлуночках мозку, садно шиї, розрив грудино-ключичного членування справа, переломи багатьох ребер зліва по середньо-пахвовій та біля-хребтовій лінії, крововиливи під плевру та в тканину легенів, множинні розриви капсули і тканини селезінки, великий розрив правої долі печінки, садно правого ліктьового суглобу, правого стегна, переривчасте садно лівого стегна, садно правого колінного суглобу, садна з крововиливами в м`які тканини задньої поверхні правого і лівого колінних суглобів, перелом правої гомілки, садно задньої поверхні правої гомілки, синець лівого гомілковостопного суглобу, садна стоп, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці ДТП, причиною смерті останнього є тупа, поєднана травма голови, шиї, груді, живота та кінцівок, яка супроводжувалася травматичним шоком тяжкого ступеню, набряком головного мозку і легенів, що обумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функцій центральної нервової системи.
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 12.3 ПДР знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав частково, заперечував перевищення швидкості руху в момент ДТП, та пояснив, що він 21.10.2018 року після 19-ї години рухався по вул. Промисловій з боку вул. Мирошниченко в бік вул. Європейська в м. Костянтинівка Донецької області на автомобілі, що належить його батькові. На автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, зовнішнього освітлення на вулиці не було, вже було темно. На автомобілі було встановлено «шашку» таксі, але в службі він не працював, будь-яких замовлень не виконував, їхав в гараж. Зустрічних автомобілів не було. Наближаючись до перехрестя з вул. Героїв Праці, приблизно за 300-400 м, він побачив, що на дорогу вийшли двоє молодих людей дівчина та хлопець, одягнені в темний одяг. Вони йшли поруч один з одним спиною до його автомобіля звичайним шагом. Спочатку хлопець йшов ближче до бордюру, але згодом, коли він був до них приблизно за 100-150 м, вони помінялись місцями. Він їхав практично посередині проїжджої частини зі швидкістю 40-50 км/год на відстані 2-2,5 м до краю проїжджої частини. При об`їзді пішоходів між його автомобілем та хлопцем було приблизно 0,5-1 м. При наближенні його автомобіля до пішоходів, за 2-2,5 м до них, хлопець чи то спіткнувся, чи то оступився, та змістився на лінію руху автомобіля, і відбувся удар. Він цього не очікував, тому не застосовував екстрене гальмування, просто прийняв праворуч та зупинив автомобіль, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію. Після цього він вийшов з автомобіля та побіг подивитись, що сталося. Він побачив, що на обочині лежить хлопець, і після цього зателефонував до диспетчерської служби таксі, де колись працював, та попросив диспетчера викликати Швидку допомогу та поліцію. Це він зробив в зв`язку з тим, що в диспетчера є міський телефон, яким додзвонитися напряму до екстрених служб швидше, ніж за допомогою мобільного через служби 102 та 103. До приїзду швидкої та поліції від хлопця не відходив. На місці ДТП до приїзду екстрених служб крім дівчини, яка була з хлопцем, нікого не було, він ні з ким не спілкувався. Потім приїхала машина Швидкої допомоги, лікарі засвідчили смерть молодого чоловіка, а його через деякий час посадили до патрульної машини та повезли на медичний огляд. До теперішнього часу він особисто з потерпілим не спілкувався, будь-якої компенсації не пропонував, оскільки хотів дати час усвідомити все. Вибачився перед потерпілим, пояснив, що розуміє, що скоїв непоправне, але не бажав настання таких наслідків. Цивільний позов визнав частково в межах 100000 грн., оскільки більше сплатити не зможе. Проти відшкодування витрат на правову допомогу заперечував, підтримав пояснення свого захисника про те, що сума завищена та необґрунтована.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком загиблого ОСОБА_9 . 21.10.2018 року він, його дружина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були вдома, до них в гості приїздила його мати бабуся ОСОБА_11 . Приблизно о 17-ій годині, коли бабуся почала збиратися додому, ОСОБА_11 сказав, що поїде з нею, бо хотів позайматися в т.з. спортзалі, який вони обладнали у неї в будинку. Він викликав таксі, посадив бабусю і сина в машину, яка приїхала за викликом, і вони поїхали за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкала бабуся. Приблизно о 21-ій години він ліг спати. Як тільки він почав засинати, то почув крик дружини, зіскочив з ліжка. В цей час в кімнату забігла дружина ОСОБА_12 з телефоном, вона була в шоковому стані. Він взяв телефон, і слідчий ОСОБА_13 повідомив, що сталася ДТП і їх син загинув. Він з дружиною одразу сіли в машину і поїхали на місце ДТП, це було приблизно о 21-15. На місці ДТП він бачив кросівок свого сина на дорозі, а також його тіло на узбіччі, приблизно на відстані 5-6 м від краю проїжджої частини, тіло було дуже скалічене. Наступного дня він почав обходити будинки, розташовані поблизу місця ДТП, опитувати людей, чи не бачив хтось те, що сталося. На пункті приймання металобрухту, який розташований приблизно навпроти того місця, де зупинився автомобіль, який збив його сина, після ДТП, йому сказали, що є жінка, яка була свідком, і дали її номер телефону. Він з нею зв`язався, вона йому розповіла про те, що бачила, і погодилась дати свідчення в поліції. Обвинувачений ОСОБА_7 з моменту ДТП та до теперішнього часу будь-яким чином з ним не зв`язувався, не вибачався, допомоги не пропонував. Повністю підтримав вимоги, викладені у цивільному позові, про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 200000 грн. Також просив стягнути з обвинуваченого на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 8500 грн., які вин сплатив адвокату ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона і загиблий ОСОБА_15 були друзями, періодично спілкувались, разом гуляли. 21.10.2018 року вони розмовляли по телефону з ОСОБА_11 зранку, а потім ввечері, приблизно після 17 години, ОСОБА_11 знову зателефонував та запропонував погуляти, і вона погодилась. Вони зустрілись та вийшли по ґрунтовій дорозі на вул. Промислова в м. Костянтинівка, хотіли її перейти щоб піднятись по вул. Героїв Праці (стара назва Фрунзе). Вони продовжили рух по проїжджій частині вул. Промислова, йшли по краю дороги, вона йшла з самого краю, а ОСОБА_11 приблизно на 0,5 м позаду неї на півкорпусу лівіше. Зовнішнього освітлення не вулиці не було. Оскільки вони постійно розмовляли, то вона йшла і постійно озиралася на ОСОБА_11 , щоб він розумів, що вона його чує, тобто ОСОБА_11 вона майже постійно бачила боковим зором. Вони бачили, що до них ззаду по цій же вулиці наближається машина, але вона була дуже далеко, тому вони продовжили рух в тому ж темпі, не змінювали своє положення на дорозі. В один з моментів ОСОБА_11 не відповів на її питання і в цей час вона почула звук удару, повз неї пролетіло щось темне праворуч. Потім вона озирнулася і побачила, що ОСОБА_11 позаду нема, і лише тоді зрозуміла що ОСОБА_11 збила машина. Машина, яка збила ОСОБА_11 , зупинилась не одразу, проїхала на певну відстань і лише тоді зупинилась. Це була машина таксі «Економ». Вона одразу почала кричати, щоб викликали швидку. Водій вийшов з машини і підійшов до них, вона бачила і чула, як він розмовляв по телефону з диспетчером, казав, що збив людину, а потім знову пішов геть до своєї машини. Тоді вона сама зателефонувала до Швидкої допомоги, однак там повідомили, що хтось до цього вже зробив виклик, і машина вже виїхала. Після цього машина Швидкої допомоги приїхала дуже швидко. До приїзду машини Швидкої допомоги вона на місці ДТП була сама, до неї ніхто, крім водія, не підходив, тільки потім вже зібрались люди. Вона бачила, як водій розмовляв з якоюсь жінкою в далечині. Алкогольні напої ні вона, ні ОСОБА_11 в цей день не вживали. Вважає, що машина, яка збила ОСОБА_11 , рухалась на дуже великій швидкості, оскільки удар був дуже сильний цей удар чули навіть люди в сусідніх будинках, і, якби машина не їхала так швидко, то вони б встигли перейти вул. Промислова до того, як вона до них наблизилась. Також зазначила, що на її думку, ОСОБА_11 не міг спіткнутися або зробити крок ліворуч і таким чином потрапити під машину. Зараз вона усвідомлює, що вони з ОСОБА_11 на той час порушували Правила дорожнього руху.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що у вечірній час 21.10.2018 року вона йшла по вул. Героїв Праці (стара назва Фрунзе) в м. Костянтинівка, підходила до перехрестя з вул. Промислова, збиралася повернути ліворуч. На вулиці було дуже темно, освітлення не було. В цей час вона побачила, що по вул. Промислова справа наліво з увімкненими фарами їхала машина на дуже великій швидкості, пішоходів не бачила. Потім вона почула звук сильного удару, і після цього ця машина зупинилася, з неї вийшов водій. Вона підійшла ближче до водія, однак він розмовляв по телефону і почав проганяти її. Також чула, як кричала дівчина, але до неї вона не підходила. Тоді вона зателефонувала до Швидкої допомоги, але їй сказали, що виклик вже надійшов раніше. Потім вона пішла по своїм справам, поліцію не чекала. Про ці події цього ж вечора вона розповіла своєму знайомому ОСОБА_17 , який працює на пункті приймання металобрухту неподалік від місця ДТП. Наступного дня їй зателефонував цей ОСОБА_17 і сказав, що люди розшукують свідків ДТП, і тоді вона погодилася дати свідчення в поліції, коди її возили батьки загиблого хлопця. Під час проведення слідчого експерименту їй пропонували вказати, з якою швидкістю рухалася машина, яка скоїла наїзд на людину, машина декілька разів їхала з різною швидкістю, і вона казала швидше чи повільніше, і потім вона вказала, з якою саме, на її думку, швидкістю їхала машина в день ДТП. Також повідомила, що має поганий зір, погано бачить в далечину, лише світло та силуети.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.10.2018 року з план-схемою та фототаблицею місцем скоєння злочину є ділянка проїжджої частини по вул. Промислова поблизу перехрестя з вул. Героїв Праці в м. Костянтинівка Донецької області. Протоколом зафіксовано погодні умови та стан дорожнього покриття, розташування автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 та його пошкодження, розташування фрагментів скла та пластику, правого кросівка, а також трупу ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколу додаткового огляду транспортного засобу від 23.10.2018 року з фототаблицею було оглянуто транспортний засіб автомобіль марки «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 , зафіксовано технічний стан його вузлів та механізмів, а також наявні механічні пошкодження, які сконцентровані з правого боку передньої частини автомобіля.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного 21.10.2018 року о 22-15 року, ознак сп`яніння у ОСОБА_7 не виявлено.
Відповідно до висновку експертизи №172 від 15.11.2018 року при експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження: травматична екстракція (видалення) першого зуба на верхній щелепи зліва, крововиливи в м`яких тканинах голови в скронево-потиличній області справа і зліва та тьмяно-потиличній в центрі, крововилив над твердою мозковою оболонкою на базальній поверхні обох скроневих долей мозку, кров в усіх шлуночках мозку, садно шиї, розрив грудино-ключичного членування справа, переломи багатьох ребер зліва по середньо-пахвовій та біля-хребтовій лінії, крововиливи під плевру та в тканину легенів, множинні розриви капсули і тканини селезінки, великий розрив правої долі печінки, садно правого ліктьового суглобу, правого стегна, переривчасте садно лівого стегна, садно правого колінного суглобу, садна з крововиливами в м`які тканини задньої поверхні правого і лівого колінних суглобів, перелом правої гомілки, садно задньої поверхні правої гомілки, синець лівого гомілковостопного суглобу, садна стоп. Ці ушкодження утворились від дії тупих предметів або предметів з такими ж властивостями, одночасно або в швидкій послідовності один за одним і мають ознаки (небезпека для життя) тяжких тілесних ушкоджень. Множинність, поєднаність, характер і локалізація на одязі і тілі ОСОБА_8 свідкують про те, що вони утворились в результаті транспортної травми, зокрема, від удару виступаючими частинами автомобіля, що рухався, та в подальшому падінні і ударі о полотно дороги. Смерть ОСОБА_8 стоїть в прямому причинному зв`язку з тупою, поєднаною травмою голови, шиї, груді, живота та кінцівок і настала від сукупності ушкоджень, які супроводжувалися травматичним шоком тяжкого ступеня, набряком головного мозку і легенів, що обумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функцій центральної нервової системи. Враховуючи особливості пошкоджень, можна казати, що садна з крововиливами задньої поверхні колінних суглобів, переломи правої гомілки та садно задньої поверхні правої гомілки утворилися від удару виступаючими частинами автомобіля (бампером, решіткою радіатора) по задній поверхні ніг потерпілого, а прямі переломи ребер по середньо-пахвовій і біля-хребтовій лінії зліва утворились від удару виступаючими частинами автомобіля (капот, лобове скло, стойки) по спині зліва. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупу ОСОБА_8 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. Судячи з розвитку трупних змін на момент дослідження трупа в морзі (8-30 10-30 год. 23.10.2018 року), можна вважати, що з моменту смерті ОСОБА_8 до моменту дослідження пройшло не менше 24 годин.
Відповідно до висновку експертизи №5679 від 12.12.2018 року органи управління автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 (рульове управління, гальмівна система, ходова частина та шини) як на момент огляду, так і на момент ДТП знаходилися в працездатному стані і могли виконувати задані функції з управління автомобілем.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2018 року з фототаблицею свідок ОСОБА_16 розказала та показала на місці про обставини скоєння злочину, які їй відомі. Так, ОСОБА_16 в ході проведення слідчої дії пояснила, що 21.10.2018 року приблизно о 19-15 год. вона знаходилась в районі перетину вулиць Промислова та Героїв Праці в м. Костянтинівка Донецької області, йшла до свого знайомого. Погода була без опадів, сухо. На вулиці було темно, освітлення на цій ділянці дороги відсутнє. Коли вона наближалась до проїжджої частини вулиці Промислова, то побачила, що з боку вул.. Мирошниченко в напрямку вулиці Європейська рухався легковий автомобіль сріблястого кольору, марку і номер не запам`ятала. На цьому автомобілі була встановлена «шашка» таксі, служба «Економ», було увімкнуте світло фар, але яке саме не зрозуміла. Цей автомобіль рухався по правій смузі для руху, ближче до правого краю проїжджої частини на великій швидкості. В попутному напрямку руху зазначеного автомобіля рухалися двоє пішоходів, як вони йшли відносно один одного, сказати не може, оскільки уваги на них не звертала. Після цього вона почула звук удару і зрозуміла, що автомобіль скоїв наїзд на пішохода. Після удару вона почула жіночий крик: «Викликайте швидку!» Вона підійшла до дівчини, яка продовжувала кричати. Автомобіль зупинився на деякій відстані від місця ДТП, з нього вийшов водій-чоловік. Вона у нього спитала, чи викликав він швидку, на що чоловік почав її проганяти, і після цього вона пішла додому.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2018 року з план-схемою та фототаблицею свідок ОСОБА_14 розказала та показала на місці про обставини скоєння злочину, які їй відомі. Так, ОСОБА_14 в ході проведення слідчої дії пояснила, що 21.10.2018 року приблизно о 19-15 год. вона та ОСОБА_15 вийшли від її будинку та попрямували до проспекту Ломоносова в м. Костянтинівка. Вони підійшли по грунтовій дорозі до проїжджої частини вул. Промислова та вийшли на неї, далі продовжили рухатись прямо біля правого краю проїжджої частини в бік вул. Європейська. В цей час було темно, зовнішнього освітлення на вул. Промислова не було. Вдягнені вони були в одяг темних кольорів. Коли вони йшли по проїжджій частині, вона йшла ближче до правого краю дороги, а ОСОБА_11 трохи ліворуч від неї на півкроку позаду. Вона побачила світло фар і зрозуміла, що позаду рухався автомобіль, однак він був дуже далеко. Яке світло фар було увімкнуто на автомобілі, вона не зрозуміла. Після цього вони відійшли ближче до правого краю дороги, рухалися в спокійному темпі. Зустрічного транспорту не було. Раптово вона почула удар та побачила, що праворуч пролетіло щось чорне, а також якісь осколки. Вона зупинилась, подивилась ліворуч і побачила, що ОСОБА_11 поруч немає. Після цього вона побігла до кущів і побачила, що там лежить тіло ОСОБА_11 , він був без свідомості, пульсу не було. Той автомобіль, який збив ОСОБА_11 , зупинився на великій відстані від місця наїзду. Після цього експериментальним шляхом та шляхом математичних розрахунків було встановлено швидкість руху її та ОСОБА_8 в момент ДТП, і яка склала 1,13 м/с.
Відповідно до висновку експертизи №5677/5678 від 12.12.2018 року з трасологічної точки зору наїзд на пішохода ОСОБА_8 стався на проїжджій частині по траєкторії руху автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 правою передньою та частково боковою частиною кузова автомобіля, позаду відокремлених фрагментів, зазначених на схемі ДТП. В умовах даної ДТП встановити дійсну швидкість руху автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 перед подією не представляється можливим через відсутність будь-яких слідів на проїжджій частині, які дозволяють визначити швидкість. В умовах дорожньої ситуації водій автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України; мав технічну можливість запобігти події шляхом належного виконання ним нормативних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України; в його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які знаходились в причинному зв`язку з настанням даної події.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.12.2018 року з план-схемою та фототаблицею обвинувачений ОСОБА_7 розказав та показав на місці про обставини скоєння ним злочину. Так, ОСОБА_7 в ході проведення слідчої дії пояснив, що 21.10.2018 року приблизно о 19-10 год. він керував технічно справним автомобілем «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 та рухався по проїжджій частині вул. Промислова з боку вул.. Мирошниченко в напрямку до вул. Європейська в м. Костянтинівка Донецької області. Пасажирів та вантажу в автомобілі не було. Дорога була суха асфальтована, без пошкоджень та забруднення. Вуличне освітлення на вул. Промисловій відсутнє, на його автомобілі було увімкнене ближнє світло фар. Рухався він на 4-й передачі зі швидкістю приблизно 40 км/год. Коли він наближався до перетину вул. Промислова з вул. Героїв Праці, він побачив, що з ґрунтової дороги на проїжджу частину вул. Промислова вийшли два пішоходи хлопець та дівчина, вдягнуті в одяг темних кольорів. Дівчина йшла на відстані приблизно 1 м до правого краю проїжджої частини, а хлопець, приблизно 1,5 м до правого краю проїжджої частини. Вони йшли поруч спокійним кроком. Коли він наближався до пішоходів і був приблизно за 1-1,5 м до них, хлопець похитнувся ліворуч, можливо спіткнувся, і відбувся наїзд автомобіля під його керуванням на цього хлопця. Гальмування перед наїздом він не застосовував, напрямок руху не змінював. Після наїзду він зупинив автомобіль не екстреним гальмуванням, підійшов до дівчини, яка була на проїжджій частині в шоковому стані, на узбіччі лежало тіло хлопця, він був без свідомості. Після цього ОСОБА_18 показав розташування пішоходів на проїжджій частині безпосередньо перед ДТП, місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 , а також шляхом вимірювання був встановлений час, який минув з моменту зміни пішоходом ОСОБА_8 напрямку руху в бік траєкторії руху автомобіля.
Відповідно до висновку експертизи №6023 від 21.12.2018 року встановлено, що технічна неспроможність показань водія автомобіля марки «KIA CERATO» ОСОБА_7 про механізм і обставини події виключає можливість їх використання при оцінці дій водія та при аналізі обставин даної події, оскільки це може привести до свідомо необґрунтованих висновків.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 пояснив, що він проводив експертизи по даному кримінальному провадженню і складав висновки, в тому числі і висновок №5677/5678 від 12.12.2018 року. При проведенні експертного дослідження він, як експерт, використовував ввідні дані, відображені в ухвалі слідчого судді. Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 в момент ДТП була зазначена як 90 км/год, тому він зробив висновок про перевищення водієм дозволеної швидкості руху в межах міста. Він досліджував матеріали кримінального провадження та бачив, що ця швидкість була встановлена в ході проведення слідчого експерименту з одним із свідків відповідно до методики проведення слідчих експериментів, тому піддавати сумніву ці відомості в нього підстав не було. Будь-яким іншим чином встановити швидкість руху автомобіля в даній ситуації неможливо, оскільки на місці ДТП відсутні сліди гальмування. Також пояснив, що навіть якщо вважати, що водій не перевищував швидкість руху, його дії все одно не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР.
Суд оцінює зібрані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Всі досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; та допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання.
Щодо достовірності досліджених доказів, то слід відзначити, що судом не встановлено підстав для визнання жодного доказу повністю недостовірним, однак певну інформацію, викладену у деяких доказах суд ставить під сумнів.
Так, суд ставить під сумнів та не приймає до уваги відомості, викладені у протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 від 12.11.2018 року в частині визначення швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 в момент наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом проведення експериментальних заїздів та математичних вирахувань, оскільки з показань свідка ОСОБА_21 , наданих нею в судовому засіданні встановлено, що вона має поганий зір, в далечині бачить лише світло та силуети предметів, в той час як ДТП відбулась в темний час доби, вулиця, на якій сталася ДТП, не була освітлена зовнішніми приладами освітлення, а тому є підстави вважати, що свідок ОСОБА_16 , враховуючи вади зору, могла помилитись у визначенні швидкості автомобіля.
З урахуванням цього, суд не приймає до уваги також висновок експертизи №5677/5678 від 12.12.2018 року в частині встановлення в діях водія ОСОБА_7 порушень вимог підпункту «б» пункту 12.9, п. 12.4 ПДР, оскільки висновки в цій частині ґрунтуються виключно на повідомлених експерту ввідних даних про швидкість руху автомобіля «KIA CERATO» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 в момент ДТП, яка, начебто, складала 90 км/год, і яка, в свою чергу була встановлена виключно з показань свідка ОСОБА_20 , які судом поставлені під сумнів.
В той же час, суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_20 можливо взагалі не була присутня на місці злочину під час ДТП, оскільки її показання, які вона давала в судовому засіданні, відрізняються від показань, наданих нею під час досудового розслідування, і її знайшов та возив в поліцію для допиту потерпілий, з наступних підстав.
Однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, яка закріплена у ст. 22 КПК України. Так, цією статтею встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом
Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право, в тому числі, подавати докази слідчому.
Тобто, потерпілий ОСОБА_4 , здійснюючи розшук свідків ДТП шляхом опитування мешканців житлових будинків, розташованих поблизу місця ДТП, здійснював реалізацію свого права, передбаченого ст. 56 КПК України, на подання доказів.
Також, з показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона чула, як водій автомобіля, який скоїв наїзд на ОСОБА_8 розмовляв з якоюсь жінкою, що підтверджує присутність неподалік місця ДТП ще однієї особи.
Таким чином, враховуючи те, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави сумніватись в правдивості показань свідка ОСОБА_20 , суд не знаходить підстав для визнання її показань недопустимими.
Окремо слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, тому взагалі не може давати оцінку показанням свідка ОСОБА_20 , наданим нею під час досудового розслідування.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виключити з обсягу обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_7 органами досудового розслідування посилання на порушення ним в момент здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_8 вимог підпункту «б» п. 12.9, 12.4 ПДР, які регламентують:
-12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;
-12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год,
оскільки швидкість руху автомобіля під його керуванням була встановлена виключно з показань свідка ОСОБА_22 , які поставлені судом під сумнів.
Оцінюючи поведінку самого пішохода ОСОБА_8 безпосередньо перед ДТП, суд виходить з того, що оцінка дій пішохода не потребує спеціальних технічних знань, питання про те, чи знаходилися дії пішохода ОСОБА_8 в причинному зв`язку з пригодою, може бути вирішене судом самостійно, виходячи з вимог розділу IV «Обов`язки і права пішоходів» ПДР.
Так, відповідно до п. 4.1 ПДР пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху.
Відповідно до п. 4.4 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.
Матеріалами справи підтверджено, що пішохід ОСОБА_8 до моменту ДТП рухався по правому краю проїжджої частини вул. Промислова в м. Костянтинівка Донецької області в напрямку, попутному з напрямком руху транспортних засобів, при цьому це відбувалось у темний час доби, і ОСОБА_8 був одягнений у одяг темних кольорів без світлоповертальних елементів, тобто він такими своїми діями безумовно порушив вимоги п.п. 4.1 та 4.4 ПДР, однак невиконання ним зазначених пунктів правил не знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
Суд також вважає, що розбіжність в показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 із показаннями свідків, та їх неспроможність з технічної точки зору, що встановлено висновком експертизи, пов`язана не з бажанням уникнути кримінальної відповідальності, а з особливостями сприйняття особою оточуючої дійсності в стресовій ситуації, якою, безумовно, є подія ДТП, в зв`язку з чим у суду немає підстав вважати їх недостовірними або неправдивими, але є підстави для часткового поставлення під сумнів та не взяття до уваги.
Так, суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що потерпілий ОСОБА_8 безпосередньо перед ДТП якимсь чином змінив траєкторію свого руху ліворуч та потрапив в зону руху автомобіля, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів цього в ході судового розгляду не отримано.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, встановлених в судовому засіданні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким злочином; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; відомості про особу обвинуваченого.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №1423 від 23.12.2005, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має інвалідність ІІІ групи, працює водієм у КУ «Центральна районна лікарня», на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, за місцем роботи та за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні двох власних малолітніх доньок: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також неповнолітню доньку дружини, ОСОБА_25 від першого шлюбу ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Судом встановлено факт невиконання пішоходом ОСОБА_8 п.п. 4.1 та 4.4 ПДР безпосередньо перед подією злочину, однак це порушення не знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та настанням наслідків у вигляді його смерті, оскільки не звільняє водія транспортного засобу, в даному випадку обвинуваченого ОСОБА_7 від виконання вимог п. 12.3 ПДР.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
При таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, і не знаходить підстав для застосування більш суворого покарання.
При цьому суд не погоджується з висновком органу пробації, викладеним у досудовій доповіді щодо обвинуваченого, про можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, та не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з огляду на його поведінку протягом часу судового розгляду, яка, на думку суду, не свідчить про повне усвідомлення тяжкості наслідків скоєного та бажання хоч будь-яким чином полегшити ці наслідки для потерпілого.
Крім того, суд вважає за доцільним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки з урахуванням характеру установлених конкретних дій винного неможливо досягти мети попередження вчинення нових злочинів й виправлення засудженого без призначення такого додаткового покарання.
Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 22.10.2018 року накладено арешт на транспортний засіб, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цивільного судочинства.
В обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілим ОСОБА_4 зазначено, що у зв`язку із смертю сина він отримав тяжку психологічну травму, переживав та переживає сильні душевні та страждання, його втрата порушила його плани на майбутнє.
Відповідно до положень частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши відповідні мотиви.
В своїй позовній заяві потерпілий ОСОБА_4 обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що він втратив рідну людину єдиного сина, переніс сильне нервове потрясіння. З даним ствердженням позивача суд погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві потерпілий навів достатньо доводів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.
Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини: факт порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, внаслідок чого була спричинена смерть ОСОБА_8 , суд вважає, що внаслідок втрати потерпілим ОСОБА_4 сина, він безумовно отримав стрес, зазнав фізичних та душевних страждань., а тому суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 200000 грн. є справедливим, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням також того, що людське життя є не поновлюваним, а тому і втрата близької людини є тяжкою моральною травмою, після якої людина потребує тривалого часу для відновлення нормального ритму життя та адаптації у суспільстві.
Витрати на правову допомогу є різновидом процесуальних витрат відповідно до ст. 118 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правову допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правову допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість роботи помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України до цивільного позову долучено розрахунок витрат на надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 , в якому зазначено окремо кожний вид наданої послуги, тривалість надання відповідної послуги, та її вартість. Загалом відповідно до розрахунку адвокатом було надано потерпілому послуг на суму 8500 грн., оплата яких підтверджується відповідною розпискою.
Суд вважає, що всі зазначені у розрахунку правові послуги пов`язані з розглядом справи і їх вартість є співрозмірною до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
При цьому суд зауважує, що факт сплати потерпілим ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 зазначеної суми ніким з учасників судового розгляду не оспорювався.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, і з обвинуваченого на користь потерпілої необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн., а також 8500 грн. на відшкодування витрат на надання правової допомоги.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено три судові експертизи фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 6292,00 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.
Виконання вироку в частині затримання засудженого та доставки до відповідної виправної установи управління Державної пенітенціарної служи України в Донецькій області доручити Костянтинівському відділенню поліції Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 6292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 00 коп. процесуальних витрат.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 22.10.2018 року на транспортний засіб: автомобіль «KIA CERATO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_27 , після набрання вироком законної сили - скасувати.
-автомобіль «KIA CERATO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , поміщений на територію Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області повернути за належністю власнику, ОСОБА_27 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1