Постанова

Іменем України
13 грудня 2018 року
м. Київ
судова справа №303/4951/17
провадження №51-8857км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за № 0001590 від 09 липня 2017 року, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 21 червня 2018 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу, за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 серпня 2014 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2

ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільненого 19 грудня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання тривалістю 1 рік 3 місяці 16 днів,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від

06 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 5 років; за ч. 2 ст. 190 КК України на строк 2 роки. За цим же вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 3 ст. 357 КК України на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 358 КК України на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від 22 серпня 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вирішено цивільний позов у кримінальному провадженні та постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 у рахунок відшкодування шкоди: матеріальної 16 666,93 грн та моральної 20 000 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

За вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він

08 липня 2017 року в період із 19:00 по 19:10 на території корпусу № 2 Мукачівського державного університету в м. Мукачеві (вул. Червоноармійська, 15) умисно повторно шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «LG E730» вартістю 2200 грн, належним малолітньому ОСОБА_8 , та мобільним телефоном марки «iPhone 4S» вартістю 600 грн, належним неповнолітньому ОСОБА_9 , завдавши їм матеріальної шкоди на зазначені суми.
Крім того, ОСОБА_6 протягом червня серпня 2017 року в м. Мукачеві Закарпатської області умисно з корисливих мотивів повторно таємно викрав майно:
12 липня 2017 року близько 15:12 у магазині «Орхідея» на АДРЕСА_2 належний потерпілій ОСОБА_10 гаманець, чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 6150 грн;

03 серпня 2017 року приблизно о 10:00 біля магазину «Полуниця»

на вул. Росвигівській, 2а, проникнувши до салону автомобіля «Mercedes Sprinter» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), належну ОСОБА_11 сумку вартістю 250 грн, де були особисті документи на ім`я останнього: паспорт громадянина України (серія НОМЕР_2 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 22 червня 2009 року) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ-21103 (серія НОМЕР_3 );
16 червня 2017 року близько 00:20, проникнувши в належний ОСОБА_12 будинок АДРЕСА_3 , майно останнього на загальну суму 9474,77 грн;
30 липня 2017 року приблизно о 10:10, проникнувши в належний ОСОБА_13 будинок АДРЕСА_4 , майно останнього на загальну суму 3449,50 грн;
03 серпня 2017 року близько 06:20, проникнувши в належний ОСОБА_14 будинок АДРЕСА_5 , майно останньої на загальну суму 5142,29 грн.
Крім того, ОСОБА_6 протягом серпня 2017 року в м. Мукачеві шляхом ривка умисно повторно відкрито викрав:
18 серпня 2017 року біля 10:00 поблизу готелю «LM» на перехресті вулиць Мічуріна та Драгоманова належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 16 666,93 грн;
24 серпня 2017 року приблизно о 21:00 біля будинку АДРЕСА_6 належне ОСОБА_15 майно на загальну суму 4242,49 грн.
28 серпня 2017 року близько 05:00 на вул. Ярослава Мудрого, 98 ОСОБА_6 проникнув у приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки у присутності продавця ОСОБА_16 повторно відкрито викрав гроші в сумі 2364 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на вказану суму.
03 серпня 2017 року близько 12:00 ОСОБА_6 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 шляхом заміни фотокартки власника на власну після відокремлення попередньої фотокартки підробив паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ужгородським МВ УМВС від 22 червня 2009 року на ім`я громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, ОСОБА_6 умисно з метою отримання грошей від заставленого майна, яким він заволодів злочинним шляхом, 03, 18, 24 серпня 2017 року в невстановлений час подав до відділення № 7 ПТ «Міський Ломбард» на вул. Зеленій, 31/а1 у м. Мукачеві завідомо підроблений ним паспорт громадянина України на ім`я громадянина ОСОБА_11 , на підставі якого отримав гроші від заставленого майна, і з цією ж метою в такий же спосіб 24 серпня 2017 року до відділення ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний ДІМ» на вул. К. Беляєва, 1/2 у тому ж місті.
Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 21 червня 2018 року змінив вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання за сукупністю вироків, пом`якшив призначене місцевим судом покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців. У решті вирок залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності винуватості засудженого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Суть доводів прокурора зводиться до того, що він не погоджується із судовим рішенням апеляційного суду про пом`якшення покарання, призначеного

ОСОБА_6 місцевим судом за сукупністю вироків, що, на думку прокурора, потягло за собою м`якість призначеного покарання.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор підтримав касаційну скаргу та вважав, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 185, ч. 3

ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за вчинення яких його засуджено місцевим судом, колегія суддів не перевіряє, оскільки зазначене в касаційній скарзі не оспорюється, як не оспорюється і кваліфікація дій за зазначеними нормами КК України.
Згідно зі ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що при прийнятті рішення про пом`якшення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків апеляційний суд повністю дотримався зазначених вимог закону.
Так, місцевий суд, призначаючи засудженому покарання з його реальним відбуванням у мінімальних межах, установлених у санкціях статей КК України, за якими засуджено ОСОБА_6 , врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , зокрема наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, посередню характеристику, а також те, що він, будучи неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на шлях виправлення не став і вчинив ряд злочинів, у тому числі тяжких.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове повернення викраденого майна потерпілим, атакими, що обтяжує покарання, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього.

За результатами судового провадження кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого в суді апеляційної інстанції цей суд, зваживши на обставини кримінального провадження й дані про особу

ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до останнього положень статей 69, 75 КК України.
Разом із тим, обґрунтовуючи свій висновок про пом`якшення призначеного

ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків апеляційний суд, зваживши на щире каяття засудженого (його пояснення в судовому засіданні з приводу вчиненого) і на наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, дійшов правильного висновку про можливість пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_6 місцевим судом за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про щире каяття засудженого, оскільки його ставлення до скоєного підтверджено його ж поясненнями в судовому засіданні.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що з урахуванням усіх обставин кримінального провадження в сукупності, вид і розмір покарання, визначеного апеляційним судом ОСОБА_6 , є необхідними та достатніми для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, рішення є належним чином мотивованим, тому покарання не сприймається як явно несправедливе чи недостатнє для досягнення мети покарання. Підстав вважати призначене апеляційним судом ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків надмірно м`яким та явно несправедливим у колегії суддів немає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З урахуванням того, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не встановила, тому касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3