Справа № 202/1910/19
Провадження № 1-кс/202/3140/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
20 березня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000236, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт на автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування. Розглянути клопотання про арешт майна, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, так як власник є особою заінтересованою у результатах розслідування даного кримінального провадження.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 15 березня 2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автобусом «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Київській м. Дніпро з боку пр. Івана Мазепи в напрямку Криворізького Шосе, де в районі електроопори №58, що на території Новокодакського району м. Дніпро, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автобуса.

Внаслідок ДТП пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла у медичному закладі.

15 березня 2019 року в ході проведення огляду місця пригоди вилучений автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого 07 грудня 2018 року ТСЦ 1244, належить ТОВ «ДІНАТ-С», та направлено для зберігання на територію майданчика тимчасового тримання ТЗ ПП «АВТОКЛУБ», м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К.

15 березня 2019 року автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідний для доступу експертам, які проводитимуть експертизи по провадженню, а також може містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин під час розслідування кримінального провадження, тому виникла потреба в їх збереженні та накладенні арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 15 березня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за №0000236.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль«I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 15 березня 2019 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
В той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, а володілець вилученого автомобіля як учасник цієї пригоди, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. В свою чергу, власник автомобіля може в будь-який час його відчужити чи розпорядитися ним.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо необхідний вказаний транспортний засіб та арешт майна є тимчасовим заходом, який може бути скасований за клопотанням осіб, визначених у статті 174 КПК України, якщо у подальшому арешті відпаде потреба, зокрема, після проведення відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є речовим доказом та згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого 07 грудня 2018 року ТСЦ 1244, належить ТОВ «ДІНАТ-С», на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «I-VAN А07А2-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого 07 грудня 2018 року ТСЦ 1244, належить ТОВ «ДІНАТ-С», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1