Ухвала

26 березня 2019 року

м. Київ
справа № 520/2531/16-к

провадження № 51-1040 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 касаційна скарга, зокрема, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, що подає скаргу. Також, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.
Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку.
Однак усупереч законодавчим приписам у поданій короткій скарзі не викладено обґрунтування незаконності оспорюваних рішень, необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412-414, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, положеннями ст. 436 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте, вимоги захисника викладені у касаційній скарзі, не узгоджуються з наведеними положеннями процесуального закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст.427КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва