Справа № 711/2560/18
Провадження № 1-кп/711/87/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Черкаси 02 квітня 2019 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, судимого: 1) апеляційним судом Хмельницької області 04.04.2013 р. за ч.1 ст. 186 КК України до арешту строком 6 місяців; 2) 08.09.2014 р. апеляційним судом Хмельницької області за ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115, п.12 ч.2 ст. 115, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 14 років, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 з 30 жовтня 2014 року утримувався в державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)» (далі ЧВК № 62), розташованій в м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, і відбував покарання у виді позбавлення волі.

Біля 17 години 25 грудня 2017 року він у приміщенні камери № 8 сектору максимального рівня безпеки (далі СМРБ) ЧВК № 62 невстановленим предметом здійснив собі поріз передпліччя правої руки, після чого йому в указаний час та місці черговим фельдшером ЧВК № 62 була надана першочергова медична допомога, під час якої обвинувачений ОСОБА_6 висловлювався в бік начальника СМРБ ЧВК № 62 потерпілого ОСОБА_5 , який був одягнутий у формений одяг та виконував свої службові обов`язки, нецензурною лайкою і бризнув кров`ю, забруднивши його верхній формений одяг.

Після цього потерпілий ОСОБА_5 попрямував до приміщення чергової частини СМРБ для того, щоб відмити одяг від слідів крові, куди невдовзі зайшов обвинувачений ОСОБА_6 , де з метою умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень і самоствердження серед інших засуджених умисно наніс працівнику правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, потерпілому ОСОБА_5 один удар лівою рукою в область нижньої щелепи праворуч, причинивши йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 345 КК України заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підсудний ОСОБА_6 винуватим себе не визнав і пояснив, що відбував покарання в ЧВК№ 62 і 25.12.2017 р. утримувався в одній із камер СМРБ. У зв`язку із поганим самопочуттям вимагав надати йому допомогу, але чергові повідомили, що фельдшер відсутній, тому він повідомив, що вчинить само пошкодження, якщо йому не нададуть медичну допомогу. Коли його вимога не була виконана, він здійснив поріз на правій руці, тільки тоді до його камери прибули працівники колонії, в тому числі й фельдшер і потерпілий ОСОБА_8 . Він дійсно бризнув кров`ю на потерпілого, який пішов до чергової частини. В цей час він (обвинувачений) наполягав на наданні невідкладної медичної допомоги, відмовившись від послуг фельдшера, але в цьому йому відмовили. Через деякий час він самостійно направився до чергової частини і наполягав на наданні кваліфікованої медичної допомоги, але потерпілий ОСОБА_8 відмовив йому і з іншими працівниками колонії застосував до нього фізичну силу. При цьому він нікому, у тому числі й потерпілому ОСОБА_9 , ударів не наносив і тілесних ушкоджень не заподіяв.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин доведена наступними доказами.

Із копії вироку, характеристик, довідок та інших матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 встановлено, що він із 30.10.2014 року відбував покарання у виді позбавлення волі в ЧВК № 62.

Згідно з витягом із наказу № 124/ОС-17 від 30.08.2017 р. потерпілий ОСОБА_5 перебував на посаді начальника сектору начальника відділення соціально-психологічної служби сектору максимального рівня безпеки державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 25.12.2017 р. перебував на робочому місці в ЧВК-62 і виконував службові обов`язки начальника СМРБ. Біля 17 години отримав повідомлення про те, що засуджений ОСОБА_10 , який утримувався в камері № 8, вчинив самоушкодження, тому він з іншими працівниками колонії відчинив камеру, але ОСОБА_10 забризкав їх кров`ю, тому потерпілий повернувся до приміщення чергової частини СМРБ. В той час, коли він відмивався від крові, в приміщення зайшов ОСОБА_10 і наніс йому удар рукою в обличчя.

Свідок ОСОБА_11 також показав, що разом з потерпілим ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_12 відчинили камеру для перевірки обставин самоушкодження засудженим ОСОБА_10 , але той забризкав їх кров`ю. Свідок разом з потерпілим умивався в приміщенні чергової частини, куди зайшов ОСОБА_10 , після чого свідок почув звук удару і побачив, що потерпілий ОСОБА_8 схопився рукою за обличчя.

Свідок ОСОБА_13 показав, що був очевидцем того, як ОСОБА_10 наніс своєю лівою рукою удар в праву частину обличчя потерпілого ОСОБА_9 в той час, коли той відмивався в приміщенні чергової частини від крові.

Такі ж показання дав свідок ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 дав суду показання про те, що обвинувачений ОСОБА_10 бризнув кров`ю, відмовився від надання медичної допомоги фельдшера установи і наполягав на виклику «швидкої». Вказану подію свідок записував за допомогою нагрудної камери. Потім свідок направився до чергової частини щоб умитись від крові і вимкнув камеру. У цей час до приміщення чергової частини прийшов ОСОБА_10 і рукою вдарив потерпілого ОСОБА_9 в обличчя.

Судом досліджено речовий доказ запис із нагрудної камери, на якому зафіксовано, що після того, як фельдшер установи наклав джгут на праву руку обвинуваченого ОСОБА_10 , той лівою рукою бризнув кров`ю в бік працівників установи, виражався нецензурною лайкою. В іншому приміщенні, куди його відвів фельдшер, ОСОБА_10 відмовлявся від надання йому медичної допомоги фельдшером, продовжував нецензурно лаятись і вимагав прибуття «швидкої».

Незважаючи на те, що нагрудною камерою не зафіксовано продовження події, це не свідчить на користь обвинуваченого, а пояснюється тим, що свідок ОСОБА_12 увімкнув нагрудну камеру під час спілкування із засудженим і вимкнув її після такого спілкування, направившись до приміщення чергової частини, куди засуджений ОСОБА_10 сам без супроводу конвою не повинен був заходити, тобто свідок не міг спрогнозувати такого розвитку подій, коли до цього приміщення зайшов ОСОБА_10 .

Про те, що відбулось в приміщенні чергової частини, суд довідався з показань потерпілого і свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і ОСОБА_17 , які показали, що обвинувачений ОСОБА_10 умисне наніс удар рукою в обличчя потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 02-01/145 потерпілому ОСОБА_5 від дії тупого предмета заподіяно травму голови зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою не зразу після події, а тільки 27.12.2017 р., ця обставина не підтверджує версію сторони захисту, що потерпілий міг отримати травму за інших обставин. Як зазначено вище, очевидці події свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і ОСОБА_17 прямо вказали, що обвинувачений ОСОБА_10 умисно наніс рукою удар потерпілому ОСОБА_9 в обличчя біля 17 год. 25.12.2017 р., а згідно з висновками зазначеної експертизи виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли бути заподіяні у цей час, а не пізніше. Із медичної карти потерпілого ОСОБА_9 суд встановив, що при зверненні за медичною допомогою він зазначив, що був побитий під час виконання службових обов`язків, і направлений до закладу охорони здоров`я медсанчастиною ЧВК № 62.

Показання допитаних за клопотанням сторони захисту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 суд визнає недопустимими доказами, тому що ці докази не відкривались стороною захисту стороні обвинувачення при виконанні положень ст. 290 КПК України.

Суд визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, тому що його додаток (фототаблиця) суперечить змісту протоколу: в протоколі зазначено, що потерпілий ОСОБА_8 вказав, що обвинувачений ОСОБА_10 наніс йому удар лівою рукою, а на фототаблиці зафіксовано, що ОСОБА_10 наніс йому удар правою рукою.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_8 пояснив це помилкою, але суд із показань самого потерпілого і свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 встановив, що ОСОБА_10 наніс потерпілому удар саме лівою рукою. Їх показання цілком узгоджуються із отриманою судом з інших наведених доказів інформацією про те, що в цей час у обвинуваченого ОСОБА_10 права рука була травмована.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 біля 17 год. 25.12.2017 р. умисно наніс працівнику правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, потерпілому ОСОБА_5 один удар лівою рукою в область нижньої щелепи праворуч, причинивши йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зазначеними умисними діями він вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 345 КК України заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При цьому суд виключає з обвинувачення те, що обвинувачений ОСОБА_10 біля камери № 8 СМРБ погрожував потерпілому ОСОБА_9 фізичною розправою, тому що такі його дії не зафіксовані на відеозапису, який вівся свідком ОСОБА_12 .

Призначаючи покарання за вчинений злочин, суд враховує обставини його скоєння та тяжкість, дані про особу обвинуваченого та обставину, що обтяжує його покарання.

Згідно з класифікацією злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, ОСОБА_10 вчинив злочин середньої тяжкості. Обтяжує його покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_10 має судимість за умисні злочини і вчинив новий умисний злочин. В місцях відбування покарання він характеризується негативно, заохочень не має, до нього неодноразово застосовувались стягнення за порушення режиму відбування покарання.

Присяжний вчинив новий злочин, не відбувши покарання у виді позбавлення волі, тому суд згідно з правилами ст. 71 КК України призначає йому за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі з урахуванням того, що невідбутий строк покарання складає 5 років 9 місяців 26 днів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, тому суд у зв`язку із визнанням його винуватим і призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, застосовує до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ у справі диск для лазерних систем зчитування - зберігати в матеріалах кримінального провадження; медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 повернути до закладу охорони здоров`я.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 06 (шість) років 06 (шість) місяців.

Строк покарання обчислювати з 02 квітня 2019 року.

Застосувати до підсудного ОСОБА_6 з 02 квітня 2019 року до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ диск для лазерних систем зчитування - зберігати в матеріалах кримінального провадження; медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 повернути до закладу охорони здоров`я «КЗ «Третя Черкаська обласна лікарня ШМД» ЧМР».

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку, підсудним з дня вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1