Справа № 308/2493/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , перекладача - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000305 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Королівства Марокко, мешканця ( зі слів ОСОБА_6 ) - АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , громадянина Королівства Марокко, паспорт громадянина Марокко НОМЕР_2 , одружений, офіційно не працюючий,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )
Підставою для початку досудового розслідування стало повідомлення про виявлення кримінального правопорушення відділу ОРУ ЗхРУ Державної прикордонної служби України.

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 24 листопада 2018 року по 09 грудня 2018 року громадянин Королівства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Марокко НОМЕР_2 , який перебуває на території України з 2015 року, згідно посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_1 , мешканець м. Кривий Ріг, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання вказівок та порад, зустрівши, поселивши, направивши та супроводивши трьох громадян ОСОБА_10 по території України з метою незаконного переправлення через кордон, а саме ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема здійснював керівництво діями вищевказаних осіб, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , умисно, перебуваючи в Україні на законних підставах, володіючи російською мовою, будучи знайомим із 24 листопада 2018 року із громадянином Королівства ОСОБА_17 , та познайомившись 06 грудня 2018 року в м. Києві при зустрічі із громадянами Королівства ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 , які повідомили що мають намір незаконно перетнути кордон із України до однієї з країн Євросоюзу, на їх прохання, будучи обізнаним у явищі нелегальної міграції, погодився вказаним громадянам допомогти у незаконному переправленні їх через державний кордон, зокрема шляхом придбання квитків до м. Ужгород, що межує із кордоном Словацької Республіки, підшуканні та найму тимчасового житла, підборі місцевості де можна пересікти лінію кордону, переміщення до суміжної із кордоном із Словацькою Республікою території, наданням порад і вказівок в незаконному перетині лінії кордону.

Після того, близько 10.00 год. 07.12.2018 вищевказані громадяни ОСОБА_20 у супроводі ОСОБА_6 прибули потягом до м. Ужгород, який придбав квитки, винаймав для них номер на 1 добу у хостелі «Вулик» в місті Ужгороді, та повторно 08.12.2018 винайняв номер у хостелі «Крон» в місті Ужгороді, тим часом як сам на таксі близько 10.00 год. 08.12.2018 виїжджав до території урочища «Дубки» за межами с. Оноківці Ужгородського району, що межує із кордоном із Словацькою Республікою, де розвідав шляхи та напрям руху до кордону для інструктажу з метою незаконного переправлення через кордон громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , обрав найбільш зручніший маршрут руху до державного кордону в бік Словацької Республіки та прилягаючу місцевість в районі комплексу «Дубки» Ужгородського району, знявши відеозаписи місцевості із своїми інструкціями для громадян ОСОБА_20 для їх незаконного перетину кордону, які переслав їм через мобільний додаток «Ватсап» для перегляду, та повернувся до хостелу.

Після того, 09.12.2018 ОСОБА_6 , надавши поради та інструкції щодо незаконного перетину кордону громадянам ОСОБА_20 при зустрічі, близько 19.00 години 09.12.2018 за вказівкою ОСОБА_6 , громадяни ОСОБА_20 поїхали із костелу на залізничний вокзал в м. Ужгороді, де ОСОБА_6 придбав собі квиток на потяг до м. Кривий Ріг, надав поради громадянам ОСОБА_20 щодо перетину державного кордону України у Словацьку Республіку, місця їх прибуття до суміжної з кордоном місцевості, забрав їхні паспорти громадян ОСОБА_20 для подальшого отримання ними статусу біженців у Словацькій Республіці після незаконного перетину кордону. Після чого, в м. Ужгороді на вул. Залізничній Рошді Абделгафор замовив послуги таксі для перевезення громадян ОСОБА_20 до вказаного прикордонного району на автомобілі «Мазда 626» д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_22 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_6 , на якому їхали місцевості в урочищі «Дубки» Ужгородського району.

Доводячи свій злочинний намір до кінця, близько 20.50 год. того ж дня, не доїжджаючи до ГРК «Дубки» Ужгородського району, ОСОБА_6 наказав таксисту зупинити транспортний засіб в місцевості на відстані близько 1500 метрів від лінії державного кордону в напрямку 265 прикордонного знаку, маючи намір в подальшому пройти і супроводити по лісовій місцевості та вказати маршрут руху Дірайя Йозефу, ОСОБА_23 та Фейсалу Багдуру в сторону кордону Словацької Республіки, однак його дії були виявлені та зупинені працівниками державної прикордонної служби України.

18.01.2019 стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру: ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Королівства Марокко, мешканця АДРЕСА_2 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , громадянина Королівства ОСОБА_20 , паспорт громадянина Марокко НОМЕР_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України і у сприянні такому переправленню вказівками, вчинених щодо кількох осіб.

У зв`язку із відсутністю громадянина ОСОБА_9 за місцем його фактичного проживання на території України, він був оголошений в розшук 18 січня 2019 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

В клопотанні слідчий заначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення, (п. 5 ст. 177 КПК України).

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, вагомість доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, за місцем фактичного проживання на території України не проживає, за час досудового розслідування був оголошений в розшук, є громадянином ОСОБА_10 , та має можливість в будь який час здійснити спробу виїзду за кордон України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує, є громадянином іншої держави, за місцем фактичного проживання на території України не проживає, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення, (п. 5 ст. 177 КПК України) та приймаючи до уваги,що жоден більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 (шістдесят) днів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Зокрема прокурор звернув увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, є громадянином іншої держави, за місцем фактичного проживання на території України не проживає, а відтак більш мякий запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризикам визначеним п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні вказав на те, що ОСОБА_6 ввів орган досудового розслідування в оману, під час надання пояснень надав адресу проживання за якою був відсутній і зі слів сусідів ніколи не проживав та надав номер телефону, яким фактично не користувався.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні вказав , що на його думку відсутня обгрунтована підозра та не вбачається навність ризиків передбачених ст.177 КПК України, у зв`язку із чим просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні погодився з доводами захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину або вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 322 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 322 КК України.

Слідчий суддя,виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини,відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990року, п.32, SeriesA,N182)

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст.332 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбчених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики, на думку слідчого судді, доводяться вагомістю доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Окрім того, слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_6 : даних про одруження та наявність дітей на утриманні не має , не має місце проживання на території України, є громадянином ОСОБА_10 , за час досудового розслідування був оголошений в розшук, не працює, джерела доходів на території України не має , що в сукупності своїй свідчить про відсутність тісних соціальних звязків та підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчиненя іншого злочину.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ризикам вчинити підозрюваним спроби переховуватись від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоровя ОСОБА_6 дозволяють та не перешкоджають обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоровя ОСОБА_6 перешкоджає обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість обрання іншого більш мякого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України передбачені випадки, коли слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177та178цьогоКодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не встановлено передбачених вказаною нормою підстав для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий суддя вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом становить - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 153 680,00 грн., і такий на думку слідчого судді, буде належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави за ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Також роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000305 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити .
Застосувати до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця ( зі слів ОСОБА_6 ) - АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , громадянина Королівства ОСОБА_20 , паспорт громадянина ОСОБА_20 НОМЕР_2 , одружений, офіційно не працюючий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 29.04.2019 року.
Строк тримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання з 23 год. 30 хв. 01 березня 2019 року
Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 153 680,00 грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали суду складено і оголошено 06.03.2019 року о 13 -35 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1