ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/145/18 Справа № 184/1124/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001199,щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський Камчатської областіої Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з 15 травня 2018 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено раніше обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м. Покрові за обставин, викладених у вироку, умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Як установив суд, 14 травня 2018 року приблизно о 17 годині 15 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті давно сформованих неприязних відносин із своєю матір`ю ОСОБА_6 вчинив сварку, в ході якої у нього виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своїй матері обвинувачений взяв з лавки, яка знаходилась на території вказаного домоволодіння, кухонний ніж та реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, умисно наніс ОСОБА_6 один удар вказаним кухонним ножем в область живота зліва, чим спричинив потерпілій тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення черева з ушкодженням шлунку, внутрішньо-черевної кровотечі, рана якого починається в міжребір`ї грудної клітини зліва по передньо-пахвинній лінії, котре відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. В іншій частині вирок залишити без змін. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи правильність встановлених судом фактичних обставин вчинення злочину, у той же час вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину. Вказує, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції належним чином не обґрунтував своє рішення, при цьому судом було надано перевагу загольносоціальним відомостям про особу, а не враховано ступінь його потенційної суспільної небезпеки. Одночасно вказує, що судом не було враховано те, що обвинувачений на протязі спільного проживання з матір`ю, неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильницькі дії стосовно неї, притягувався до адміністративної відповідальності, при цьому будучи працездатним не працевлаштувався на роботу, крім того вказує, що останній має негативну характеристику.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні обвинуваченому покарання не було належним чином враховано її думку, те, що вона під час розгляду справи надала клопотання про закриття кримінального провадження щодо її сина, зазначила, що відмовляється від підтримання обвинувачення, вказала про факт примирення з ОСОБА_7 і те, що вона не має до нього претензій. Одночасно зазначає, що призначене покарання її сину спричинить їй більше страждань, оскільки він перебуває в місці позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги зазначає, що судом призначено занадто суворе покарання її підзахисному, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим таке покарання підлягає пом`якшенню. Вказує, що судом першої інстанції не було належним чином враховано думку потерпілої, яка просила суд не карати її сина суворо, оскільки позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців є занадто суворим покаранням. Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано, що її підзахисний вперше вчинив злочин та розкаявся у вчиненому.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні йому покарання не було належним чином враховано всіх обставин провадження, те, що він ще зі стадії досудового розслідування не намагався скрити обставини злочину, активно сприяв у його розкриттю слідству, з самого початку не заперечував факт нанесення потерпілій, яка є його матір`ю, тілесних ушкоджень. Також вказує, що судом не прийнято до уваги, що він раніше не судимий, проігноровано і факт звернення його матері до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, оскільки вона не має до нього претензій, крім того вказує, що дане покарання негативно вплине на його матір так як він перебуває в місці позбавлення волі, одночасно вказує, що він має намір працевлаштуватися та піклуватися про батьків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення, проти задоволення апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 заперечував.
Потерпіла ОСОБА_6 , просила задовольнити її апеляційну скаргу, підтримала апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала.
Обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_10 підтримали свої апеляційні скарги та апеляційну скаргу потерпілої, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, які полягають у тому, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання є занадто м`яким та не відповідає тяжкості вчиненого злочину, то слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом належним чином виконані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, те, що обвинувачений частково визнав свою вину, відомості про особу ОСОБА_7 , а саме те, що останній негативно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати винного, а тому поклав в основу рішення про призначення обвинуваченому покарання, близького до найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Доводи прокурора таких висновків не спростовують, оскільки наведені в його апеляційній скарзі обставини - факт перебування обвинуваченого під час його скоєння у стані алкогольного сп`яніння, що обвинувачений не працевлаштований, були відомі суду першої інстанції та дістали належну оцінку, з якою апеляційний суд погоджується та вважає, що вказані обставини у сукупності не обґрунтовують необхідності призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, що в свою чергу виключає підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Що стосується доводів апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 щодо тяжкості призначеного покарання обвинуваченому та які кожен окремо просять призначити йому більш м`яке покарання, то слід зазначити те, що судом першої інстанції було вчинено низку дій для встановлення фактичних обставин справи, зокрема досліджено матеріали кримінального провадження та допитано учасників провадження, при цьому цілком обґрунтовано зазначено тільки ті обставини, яким надано оцінку та які не суперечать між собою, при цьому при призначенні покарання належним чином зазначено всі обставини, які підлягають урахуванню, в даному випадку для визначення кримінального покарання, зокрема надано оцінку всім діям ОСОБА_7 як на стадії досудового розслідування, так і під час розгляду справи у суді.

Одночасно слід зазначити, що доводи щодо ігнорування судом першої інстанції наявності в матеріалах кримінального провадження клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у відношеннї її сина ОСОБА_7 , на чому акцентують свою увагу у апеляційних скаргах потерпіла та обвинувачений, кожен окремо, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з положень ст. 477 КПК України, то законодавцем встановлено вичерпний перелік кримінальних правопорушень, кримінальне провадження за якими проводиться у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором тільки за заявою потерпілого, втім кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , до вказаного переліку не відноситься, а тому і закриття кримінального провадження за згаданою заявою неможливе, що в свою чергу і слугувало підставою для неврахування судом першої інстанції заявленого клопотання потерпілої.

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції виключає можливість задоволення апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі обставини провадження у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Апеляційний суд з правильністю вказаних висновків погоджується та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку з вищенаведеним апеляційний суд приходить до висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4