Номер провадження: 11-сс/813/601/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0008238 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 02.06.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в тому, що він 20.12.2018 року приблизно о 14:05 годин, з метою умисного пошкодження майна, разом з невстановленою особою, прикривши обличчя темними пов`язками, впевнившись, що їх дії ніким не будуть помічені, маючи при собі завчасно приготовлений пристрій у вигляді запалюючої суміші з засобом для підпалу, вибігли з арки будинку № 8 по вул. Дерибасівська в м. Одесі та направилися в бік автомобіля марки "Меrcedes-Benz S 500 4MATIC", д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на парковці поряд з будинком № 7 по вул. Дерибасівська в м. Одесі. Після чого, ОСОБА_8 підбіг до зазначеного автомобіля, під який кинув завчасно приготовлений пристрій у вигляді запалюючої суміші, а за ним в слід підбігла невстановлена особа, яка за допомогою засобу для підпалу здійснила підпал раніше кинутої суміші ОСОБА_8 . Після того, як запалювальна суміш спалахнула та автомобіль зайнявся полум`ям, розуміючи, що всі заздалегідь сплановані дії виконані, направлені на пошкодження майна ТОВ "Холтов ЛТД", ОСОБА_8 разом з невстановленою особою з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в обранні запобіжного заходу, з підстав недоведеності прокурором наявності ризиків та неврахування аргументів сторони захисту. Так, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що визначаючи заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів слідчий суддя не переконався в матеріальній спроможності підозрюваного внести заставу в такому розмірі, а посилання в ухвалі на те, що підозрюваний може перераховуватися від органів досудового розслідування спростовується матеріалами кримінального провадження, з яких видно, що протягом строку досудового розслідування, зокрема з 20.12.2018 року ОСОБА_8 жодним чином не намагався перераховуватися від органів досудового розслідування, самостійно з`явився у судове засідання 03.04.2019 року, співпрацює з слідством та надає показання по суті підозри. Крім того, захисник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 є студентом 3 курсу, позитивно характеризується, працевлаштований в Одеському морському порту, додатково працює в ресторані китайської кухні, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Одесі з родиною, має на утриманні дружину, дитину 2018 року народження та 80 річну бабусю, а також ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи, є інсулінозалежною особою та особисто отримує інсулін в медичній установі, а періодичність ін`єкцій складає 5 годин, у зв`язку з чим несвоєчасне вжиття інсуліну може спричинити діабетичний шок з подальшим летальним наслідком. Також, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що матеріали клопотання не містять відомостей щодо розміру майнової шкоди, в завданні якої підозрюється ОСОБА_8 , а обґрунтованість підозри викладає сумніви, оскільки не встановлено причини загорання автомобіля, а лише містяться припущення щодо цього, а також в матеріалах справи не міститься висновок фоноскопічної експертизи. Також, захисник стверджує, що посилання в ухвалі слідчого судді щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків спростовується матеріалами провадження, оскільки потерпілим є юридична особа, а впливання на свідків не підтверджується доказами, а зміст ухвали не відповідає п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, оскільки не містить доводів сторони захисту, а викладає лише аргументи сторони обвинувачення та ухвала суду не містить вмотивованого висновку про обґрунтованість підозри та будь-яких доказів щодо зазначених ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 16.01.2019 року; акт про пожежу від 20.12.2018 року; звіт про причину виникнення пожежі від 20.12.2018 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 20.12.2018 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 21.12.2018 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 01.03.2019 року; протокол огляду документів від 24.01.2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2019 року.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозриОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано достатніх доказів, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, яке загрожуватиме підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, суспільну небезпеку вчиненого та особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Також, апеляційний суд не може прийняти до уваги, твердження захисника щодо відсутності в матеріалах провадження відомостей про розмір майнової шкоди, а також висновку фоноскопічної експертизи, з огляду на те, що на даний час триває досудове розслідування та проводяться необхідні слідчі дії для встановлення усіх обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а апеляційний суд на даній стадії не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення

Разом з цим, прокурор у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що на даний час триває досудове розслідування та проводяться усі необхідні слідчі дії, при цьому на даний час розмір шкоди ще не визначений, однак відомо, що пошкоджений автомобіль коштує більше 100000 доларів США.

Крім того, у судовому засіданні прокурор також зазначив, що ОСОБА_8 в ході досудового розслідування не повідомив жодних відомостей щодо кримінального правопорушення, а інші невстановлені особи, причетні до злочину, ще знаходяться на свободі. При цьому, зазначені обставини спростовують твердження захисника щодо співпраці ОСОБА_8 зі слідством.

Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.
Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, щодо його поведінки під час та після вчинення інкримінованого злочину, обставини кримінального правопорушення, в результаті якої завдано шкоду майну, вартість якого є очевидно значною, а також врахував умисні, протиправні дії, вчинені суспільно небезпечним способом та які могли призвести до настання тяжких наслідків у вигляді шкоди здоров`ю та життю людей, які знаходились поряд з місяцем події.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано визначив розмір застави з перевищенням меж передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме, у розмірі 960 500 гривень, врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан,та обґрунтовано визначив для нього розмір застави. Також, клопотання слідчого та ухвала слідчого судді містять належне обґрунтування необхідності визначення застави в розмірі, який перевищує передбаченіп. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межі.

Захисник стверджував в судовому засіданні апеляційного суду про те, що підозрюваний ОСОБА_8 працевлаштований в Одеському морському порту та додатково працює в ресторані китайської кухні, однак будь-яких доказів щодо працевлаштування ОСОБА_8 в ресторані китайської кухні, стороною захисту суду не надано, а також, прокурор у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що підозрюваний ОСОБА_8 дійсно працевлаштований в Одеському морському порту, однак не з`являвся там більше 1,5 місяця.

Не може погодитись апеляційний суд із твердженнями захисника щодо захворювання підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки надані захисником виписки із рішення ЛКК від 20.09.2007 року та з історії хвороби за 2013 рік вказують на призначення ОСОБА_8 лікування на протязі 3 місяців, а будь-яких даних щодо хвороби підозрюваного на даний час стороною захисту суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав та ризиків для обрання підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням спростовуються викладеними обставинами. Твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки підозрюваного шляхом обрання йому іншого запобіжного заходу не можуть бути прийняті апеляційним судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0008238 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4