Провадження № 1-кп/243/150/2018
Справа №219/6990/17
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відео конференції клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_1 , старшого солдата, старшого стрільця 2 парашутно-десантного відділення 3 парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2018 року обвинуваченому продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 06.01.2019 року.

У судовому засіданні захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 посилаючись на доводи викладені у письмовому клопотанні.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 . Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суду не надав.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дійшла до наступного висновку.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення «Хайредінов проти України»). Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1.ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є особливо тяжкими та пов`язані із позбавленням життя особи.

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід.

Відповідно до п. 14 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» особиста порука як вид запобіжного заходу полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу.

При обранні такого запобіжного заходу суддя, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

З системного аналізу статті 180 КПК України вбачається, що за загальним правилом, особиста порука може бути застосована у разі, якщо поручителями виступають дві і більше особи, які заслуговують на довіру, а частина 2 зазначеної статті визначає виключний випадок, коли лише одного поручителя може бути визнано достатньо, яким може бути виключно особа, яка заслуговує на особливу довіру.

В судовому засіданні колегією суддів досліджувались особисті дані та дані, які характеризують поручителів, а також дані про спроможність забезпечити ними належну поведінку обвинуваченого і виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

З урахуванням вищевказаних даних про особу поручителів, колегія суддів вважає, що офіцера-психолога 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_9 та заступника командира 4 парашутно-десантної роти з морально-психологічного забезпечення 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_10 , можливо визнати особою, що заслуговує на довіру.

Також колегія суддів враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку потерпілих у кримінальному провадженні, які моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, а також суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації).

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Одночасно з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 177, ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця проходження військової служби; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не відвідувати місця громадського харчування, бари, кафе, ресторани.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 178, 180, 183, 194 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки встановлюється до 09 лютого 2019 року (включно).

Призначити поручителями ОСОБА_6 офіцера-психолога 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_9 та заступника командира 4 парашутно-десантної роти з морально-психологічного забезпечення 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_10 ;

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із території військової частини, в якій він проходить військову службу (адреса: АДРЕСА_2 );

- повідомляти суд про зміну проходження військової служби;

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2,0 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити поручителям, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , покладених на нього ухвалою суду обов`язків і зобов`язуються доставляти його до суду на першу про те вимогу, а також, що вони можуть відмовитися від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою їх відповідальність. У такому разі вони забезпечують явку обвинуваченого ОСОБА_6 до суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

Попередити поручителів про наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 180 КПК України, а саме: у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на прокурорів, які входять до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , звільнити з-під варти та передати на особисту поруку його поручителів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3