Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2416/18
провадження № 1-кп/632/51/19

10 січня 2019 р.
Вирок

Іменем України

10 січня 2019 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайський обвинувальний акт за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, який має повну середню технічну освіту, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 12.12.1996 Первомайським міським судом Харківської області за ч.1 ст.229-6 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст.46-1 КК України (1960 року) звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 23.05.1997 Первомайським міським судом Харківської області за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 11.02.2000 Первомайським міським судом Харківської області за ч.1 ст.142 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, додаткова міра покарання конфіскація майна; 19.05.2004 Первомайським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 16.11.2010 Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 28.10.2015 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, на початку грудня 2018 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на збагачення шляхом обману за рахунок чужих грошей.
04.12.2018 ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, розуміючи що не має права власності чи користування на земельну ділянку (пай), розташовану в територіальних межах Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, діючи з прямим умислом, подав на ТРК «Надія» оголошення про продаж земельної ділянки (паю), залишивши для зв`язку свій номер мобільного телефону.

14.12.2018 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 , який запропонував зустрітися та обговорити умови купівлі продажу зазначеної земельної ділянки (паю).

Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужих грошей, ОСОБА_4 ввівши ОСОБА_5 в оману, повідомивши завідомо недостовірну інформацію про те, що ним оформлюється документація на земельну ділянку (пай), яку він отримав у спадок від своєї бабусі та яка розташована в територіальних межах Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, запропонував ОСОБА_5 придбати дану земельну ділянку (пай), місцезнаходження якої особисто показав останньому за ціною 60000 гривень, при цьому не маючи наміру та можливості виконати взяті на себе зобов`язання, на що ОСОБА_5 , не усвідомлюючи справжніх намірів ОСОБА_4 , на дану пропозицію погодився, домовившись з останнім про сплату відразу 2000 гривень для оформлення документації.
Після отримання вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_4 , маючи на меті запевнити ОСОБА_5 в чесності своїх намірів, написав розписку про отримання 2000 гривень в рахунок сплати подальшої суми вартості земельної ділянки (паю), достовірно знаючи що у нього, а ні земельної ділянки (паю), а ні прав на неї немає.
ОСОБА_4 взятих на себе перед ОСОБА_5 зобов`язань не виконав, незаконно, повторно, шляхом введення в оману, заволодів грошовими коштами останнього, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав йому матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

30 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, відповідно до вимог ст.471 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, потерпілий та обвинувачений добровільно, за спільною згодою, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, та узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу розміром 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховує особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: його щире каяття, та наявність обтяжуючих його покарання обставин, а саме: рецидив злочинів.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 30 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370-374, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення укладену 30 грудня 2018 року між ОСОБА_4 , обвинуваченим за ч. 2 ст. 190 КК України, та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому узгоджену міру покарання у виді штрафу розміром 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Prestigio Wize B1» код ІМЕІ НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , передати власнику за належністю.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок надрукований у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1