ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , кримінальне провадження за № 0000041 від 18.03.2018 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , поданої на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, інваліда ІІІ групи, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (семи десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_7 , матеріальну шкоду понесену на лікування в розмірі 10002 (десять тисяч дві) гривні 20 копійок.
Стягнуто із ОСОБА_9 накористь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
Стягнуто із ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_7 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 21150 (двадцять одна тисяча сто п`ятдесят) гривень.
Провадження №11-кп/822/75/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_12 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку районного суду, ОСОБА_9 17.03.2018 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи біля міського ринку, який знаходиться за адресою: м. Новодністровськ Чернівецької області (мікрорайон «Діброва»), в ході суперечки із ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому кулаками більше семи ударів в область обличчя потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 72 від 30.03.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
На вказаний вирок суду І інстанції адвокат ОСОБА_8 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти її до розгляду та винести рішення, яким скасувати обвинувальний вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 і закрити щодо нього кримінальне провадження.

При цьому посилався на те, що судом при розгляді справи не було надано оцінки щодо порушення процедури внесення відомостей до ЄРДР (потерпілим подано заяву після внесення відомостей до ЄРДР).

Вказував і на те, що судом не було звернуто увагу на порушення вчиненні заступником начальника відділення поліції начальником слідчого відділення Новодністровського ВР КВП ГУНП ОСОБА_13 , який при винесенні постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст. 126 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, невірно посилався у рішенні на вимоги ст.ст.40,110 КПК України.

Вважає, що одностороннім є твердження суду про відхилення доводів захисту при розгляді справи щодо невстановлення органом досудового розслідування всіх осіб причетних до вчинення злочину, оскільки при наданні пояснень потерпілим під час досудового розслідування, останнім було підтверджено про його побиття трьома особами.
Зазначав, що при розгляді справи судом не було звернуто увагу на порушення права на захист при проведенні досудового розслідування, оскільки при повідомленні ОСОБА_9 про підозру (слідчим, а не прокурором) останньому було надано на підпис ряд документів, які без ознайомлення з ними, були підписані ним.
Вказував і на те, що останньому в порушення вимог діючого законодавства України, працівником поліції було вручено копію обвинувального акту і що доступ до матеріалів досудового розслідування (ст. 290 КПК України) було надано не прокурором, а слідчим без доручення прокурора.
Стверджував, що невідомо на підставі якого рішення і коли було проведено судово-медичну експертизу № 72 від 30.03.2018 року, а посилання суду у вироку про безпідставність вказаних доказів є необґрунтованими.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила вирок районного суду залишити без змін, а апеляцію адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення, адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , який просив подану апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого відхилити, а вирок районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_9 та діючий в його інтересах адвокат ОСОБА_8 , які були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися. Однак, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин справи та доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України є правильними.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Так, районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України і навів у вироку мотиви прийняття такого рішення, що було підтверджено відповідними доказами.
Так, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17.03.2018 року було підтверджено те, що інспектором СРПП Новодністровського ВП ОСОБА_14 було прийнято заяву від ОСОБА_7 (о 14 год. 15 хв.) про те, що 17.03.2018 року приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_9 разом з двома невідомими чоловіками, перебуваючи біля міського ринку, що у м. Новодністровськ Чернівецької області (мікрорайон «Діброва»), в ході словесної суперечки побили ОСОБА_7 , чим спричинили йому тілесні ушкодження (а.п. 56-57);
- із витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000041 від 18.03.2018 року, вбачається, що на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 від 17.03.2018 року до реєстру були внесені відомості за попередньою правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України (а.п.77);
- із витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000041 від 18.03.2018 року вбачається, начальником СВ Новодністровського ВП 27.04.2018 року, на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 від 17.03.2018 року, були внесені зміни за правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (а.п. 55).
- заявою ОСОБА_7 від 19.03.2018 року було підтверджено те, що останнього було залучено до провадження як потерпілого (а.п. 59);
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 (т.1, а.п. 202-208- журнал судового засідання від 16.10.2018 року, а.п. 246 - компакт-диск судового засідання), які були надані ним у районному суді було підтверджено те, що в лютому місяці 2018 року при купівлі ОСОБА_9 у нього поросят, він на прохання останнього дав йому у борг порося з умовою, що той поверне йому через два тижня кошти в сумі 1000 гривень. Оскільки, за вказаний час останній своєї обіцянки не виконав, він вирішив підійти до його дружини ( ОСОБА_15 ) на ринку, що у м. Новодністровськ. Остання відмовлялась повертати гроші. Однак, на його повідомлення, що він звернеться в поліцію відповіла, що через деякий час приїде її чоловік ОСОБА_9 і поверне борг. Очікуючи ОСОБА_9 , який приїхав 17.03.2018 року приблизно о 13.00 годині, він раптом відчув як ззаду йому наносять удари руками в область голови, а коли повернувся, то побачив останнього. Всього ОСОБА_9 наніс йому не менше 7 ударів в область голови.
- показаннями свідка ОСОБА_16 було підтверджено те, що в березні 2018 року він бачив, як невідомий йому на той час чоловік ( ОСОБА_9 ) біля міського ринку, який знаходиться за адресою: м. Новодністровськ Чернівецької області (мікрорайон «Діброва»),» наносив удари руками іншому незнайомому йому чоловіку (потерпілий ОСОБА_17 ). Всього ОСОБА_9 наніс останньому приблизно 7-10 ударів в область обличчя і тулуба, від чого потерпілий впав на землю (т.1, а.п. 202-208- журнал судового засідання від 16.10.2018 року, а.п. 246 - компакт-диск судового засідання);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2018 року було підтверджено те, що свідок ОСОБА_16 , в присутності понятих, на фото №1 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка 17.03.2018 року на ринку м. Новодністровськ побила іншого чоловіка (а.п.64-67);
- показаннями свідка ОСОБА_17 було підтверджено те, що 17.03.2018 року її чоловік ОСОБА_7 повернувся додому побитим, на голові у нього були гематоми, а також повідомив про те, що його побив чоловік, який купував у них поросят. Після вказаної події ОСОБА_7 лікувався у Сокирянській ЦРЛ (т.1, а.п. 202-208- журнал судового засідання від 16.10.2018 року, а.п. 246 - компакт-диск судового засідання;
- висновком експерта № 72 від 30.03.2018 року було підтверджено те, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 , у останнього були виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, синці лобно-скроневої ділянки голови справа, по верхньому краю правої брови, верхнього та нижнього повіка правого ока, верхнього та нижнього повіка лівого ока, спинки носа, кінчика носа справа, правої вилицевої ділянки, в проекції правої носо-губної складки, садна правої скроні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від щонайменше семиразової дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук або ніг, взутих у тверде взуття і по часу свого виникнення відповідають події, яка мала місце 17.03.2018 року. При цьому, експертом не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для падіння потерпілого з висоти власного зросту на площину.
Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним в суді першої інстанції, свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не визнав.

Невизнання своєї винуватості останнім, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним діяння.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції та перевірена в суді апеляційної інстанції, що дало можливість районному суду прийти до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і його дії за вказаною статтею кримінального закону кваліфіковані вірно.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.
Зазначені вимоги закону, районним судом при винесенні вироку також було дотримано в повній мірі.
Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, а також те, що обвинувачений на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи з дитинства.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд відповідно до ст.66 КК України відніс наявність у останнього групи інвалідності.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Обставинами, які негативно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 судом було визнано те, що свою винуватість у вчиненні злочину останній не визнав, спричинену потерпілому злочином шкоду не відшкодував.
Крім цього, колегія суддів вважає, що не допустив суд помилки і при постановлені вироку в частині вирішення цивільного позову (відшкодування матеріальної і моральної шкоди) ОСОБА_10 , діючого в інтересах ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_9 .
Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд, беручи до уваги вищевказані обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з урахуванням також особи винного, вірно прийшов до висновку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Разом з цим, що стосується посилань адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_9 на те, що судом при розгляді справи не було надано оцінки порушенню процедури внесення відомостей до ЄРДР (потерпілим подано заяву після внесення відомостей до ЄДРСР), то вони є безпідставними.

Так, як вбачається із наданих матеріалів провадження (а.п.- 56-57- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17.03.2018 року), що 17.03.2018 року інспектором СРПП Новодністровського ВП о 14год. 15 хв. в усній формі було прийнято заяву від ОСОБА_7 про побиття останнього.

Отже, на підставі вказаної заяви 18.03.2018 року об 11год. 30 хв. реєстратором ОСОБА_13 у відповідності до вимог ст. 214 КПК України було внесено відомості до ЄРДР (а.п. 77 - витяг з ЄРДР - ст. 126 ч. 1 КК України, а.п.55 витяг з ЄРДР -ст. 125 ч. 2 КК України).

Згодом потерпілим ОСОБА_7 19.03.2018 року вже у письмовій формі було подано заяву про його побиття (а.п. 58).

Тому вищевказані посилання апелянта на порушення процедури внесення відомостей до ЄРДР є необґрунтовані.

Не заслуговують уваги і твердження апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно були відхилені його доводи про те, що органом досудового розслідування не було встановлено всіх осіб причетних до вчинення злочину щодо потерпілого ( останнім було підтверджено його побиття трьома особами), оскільки вказані обставини судом ретельно перевірялися при розгляді справи, однак, причетних осіб до скоєння вказаного правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_7 не було встановлено, що підтверджується показанням потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 (очевидець подій).
Голослівними є також доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом не було звернуто увагу на порушення права на захист при проведенні досудового розслідування, оскільки при повідомленні ОСОБА_9 про підозру (слідчим, а не прокурором) останньому було надано на підпис ряд документів, які без ознайомлення з ними, були підписані ним.
Так, як вбачається із наданих матеріалів справи, що 27.04.2018 року ОСОБА_9 було вручено пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, як підозрюваного, що підтверджується його підписом у ній (а.п. 235-23-памятка про процесуальні права і обовязки).
Крім цього, 27.04.2018 року при повідомленні ОСОБА_9 про підозру, начальником СВ Новодністровського ВП ОСОБА_13 останньому було роз`яснено його право на кваліфіковану правову допомогу (обрати собі захисника або призначити його безоплатно на рахунок держави), однак ОСОБА_9 відмовився від правової допомоги, що було засвідчено підписом останнього (а.п. 237 - протокол роз`яснення права на захист).
Тому посилання сторони захисту на вищевказані обставини є безпідставними.
Не знайшли свого підтвердження, як в суді першої так і апеляційної інстанції, також доводи апелянта і про те, що ОСОБА_9 в порушення вимог діючого законодавства України працівником поліції було вручено копію обвинувального акту і що доступ до матеріалів досудового розслідування (ст. 290 КПК України) було надано не прокурором, а слідчим без доручення прокурора (а.п. 1-2 - обвинувальний акт).
Крім цього, твердження сторони захисту про те, що невідомо на підставі якого рішення і коли було проведено судово-медичну експертизу № 72 від 30.03.2018 року є також необґрунтованими, оскільки із вказаного висновку експерта вбачається, що у вступній частині його, експертом зазначалось про те, що експертиза проводилась ним на підставі ухвали слідчого судді Новодністровського міського суду Чернівецької області ОСОБА_18 від 20.03.2018 року і що її було розпочато 29.03.2018 року (а.п. 60-61).
Крім цього, інші доводи апелянта є також безпідставними і спростовуються наданими матеріалами справи.
Отже, будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно.

Тому підстав для скасування вироку районного суду щодо ОСОБА_9 та закриття кримінального провадження щодо останнього, як про це просив апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_12

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького
апеляційного суду ______________________ ОСОБА_12
(підпис)

ОСОБА_19