Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/510/18

Номер провадження: 1-кп/511/196/18

12 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000323 від 26.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Юрашеве Великомихайлівського району Одеської області, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.246 КК України,
В с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.05.2013 року біля 20 години спільно з ОСОБА_5 , якого вироком Іванівського районного суду Одеської області від 12.06.2018 року засуджено за ч.2 ст.146 КК України, та ОСОБА_6 , відносно якого провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину за ч.2 ст. 146 КК України закрито в зв`язку зі смертю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння слідували на автомобілі ОСОБА_6 «НіссанСані» д/н НОМЕР_1 по автошляху «Київ-Одеса» .

Рухаючись по автошляху біля смт. Радісне Іванівського району Одеської області, та зустрівши на узбіччі дороги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 зупинив автомобіль та запропонував ОСОБА_8 сісти до автомобілю та поїхати разом з ними, на що вона відмовилась.

Після чого ОСОБА_4 та вищевказані особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючи спільно та маючи намір незаконно позбавити волі ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір та усвідомлюючи протиправність своїх дій, навмисно в порушення ст. 33 Конституції України, діючи незаконно всупереч волі ОСОБА_8 , із застосуванням фізичної сили, заштовхали її до салону вище зазначеного автомобілю, який вона не мала змоги самостійно залишити, де протиправно утримували її всупереч її волі насильним шляхом на протязі однієї години.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що 01.05.2013 року він спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 святкували свято Першого травня та випивали. На автомобілі ОСОБА_6 вони вирішили поїхати на лиман в Іванівський район. По дорозі на зупинці вони побачили ОСОБА_8 та запропонували їй поїхати з ними, на що вона відмовилась та перейшла на інше узбіччя дороги. Вони поїхали за нею на автомобілі. Далі він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 затягли її на заднє сидіння автомобіля. Вона супротивилась, однак вони використали перевагу у фізичній силі та заштовхали дівчину в автомобіль. Після чого посадили її посередині, щоб вона не змогла самостійно покинути салон автомобіля. Мали намір продовжити з нею випивати. До зґвалтування потерпілої, яке відбулося в подальшому, він не причетний, так як в той час, коли вчинялися інші протиправні дії щодо потерпілої, він пішов шукати пальне до автомобіля.

Далі, вони їхали в сторону м. Київ по автодорозі Одеса-Київ, в районі смт. Червонознам`янки потрапили у ДТП. Під час аварії ОСОБА_6 загинув, а вони всі потрапили до лікарні. Погано пам`ятає події того дня, так як був в стані сильного алкогольного сп`яніння. В автомобілі ОСОБА_8 була біля години. Щиро кається у вчиненні даного злочину, вважав, що це був жарт, однак в подальшому зрозумів наслідки вчинених злочинних дій.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечувала показів обвинуваченого та пояснила, що ОСОБА_4 один із тих хлопців, які 01.05.2013 року затягли її насильно до автомобіля на автодорозі Одеса-Київ поблизу в смт. Радісне Іванівського району Одеської області. Вона в цей день, бажаючи розважитись, поїхала до смт. Радісне і в барі купила собі пляшку пива, та пішла на зупинку чекати маршрутку щоб поїхати до м. Одеса до знайомої. Коли вона переходила дорогу, побачила машину, яка почала їхати за нею. Коли вона була вже на зупинці, вказаний автомобіль під`їхав до неї, там було 4 хлопці, вони запропонували їй поїхати з ними, на що вона відмовилась. Вони затягли силою її на заднє сидіння автомобілю. ОСОБА_4 допомагав її затягувати в автомобіль. Інші хлопці її роздягали та зґвалтували. Однак де був ОСОБА_4 вона не бачила. Потім вони потрапили в ДТП та більше вона нічого не пам`ятає. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його причетність до вищевказаного злочину по справі повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні та оголошеними письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 02.09.2013 року, згідно якого оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди на ділянці автодороги Київ-Одеса 402 км, де виявлено тіло оголеного чоловіка, в автомобілі виявлено одяг чоловічий та жіночий, в тому числі білизна (а.с.86 );

- постановою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури від 30.05.2018 року, якою закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.153 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.88);

- вироком Іванівського районного суду Одеської області від 12.06.2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч.2 ст.146 КК України за незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 (а.с.100);

- постановою прокурора Іванівського району від 26.08.2015 року про виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в окреме провадження із матеріалів кримінального провадження №0000263 від 02.05.2013 року; (а.с.105)

- постановами прокурора прокуратури Іванівського району від 20.06.2013 року, 08.08.2013 року про закриття кримінального переслідування відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.153, ч.2 ст.146 КК України в зв`язку з його смертю (а.с.110,111)

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він розуміє правильно, не заперечує проти них та повністю з ними згоден.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні вище вказаного злочину, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, а також враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.65-67 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд не визнає обтяжуючою покарання для обвинуваченого в порядку ст.67 КК України обставиною, яка вказана в обвинувальному акті - це вчинення злочину групою осіб, так як дана обставина є кваліфікуючою ознакою вчиненого ним злочину відповідно до диспозиції ч.2 ст.146 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні злочину, що є обставиною, що пом`якшує покарання за вчинений злочин.

Суд також враховує, що потерпіла від злочину ОСОБА_8 зайняла сприятливу позицію для обвинуваченого та просила призначити останньому покарання, не пов`язане з його реальним відбуттям, так як на теперішній час не має претензій до обвинуваченого після вчинення ним злочину.

Згідно наданої суду досудової доповіді органу пробації стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 можливо призначити покарання не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі.(а.с.28)

З урахуванням даних обставин по справі, суд вважає, що ОСОБА_4 можливо призначити покарання, у виді позбавлення волі та можливим звільнити його від відбування призначеного покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого, покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинувачем та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1