Постанова
Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ
Справа №645/856/18
Провадження № 51-5056км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини:
Постановою слідчого Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 30 серпня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001901 від 01 серпня 2017 року, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 30 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження.
При цьому зазначено, що всі необхідні слідчі дії в рамках кримінального провадження були виконані, та отримані дані були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року та ухвалити нову, якою скасувати постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження № 0001901 від 30 серпня 2017 року. Крім того, просила зобов`язати слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 негайно винести постанову про визнання потерпілим ОСОБА_7 .
В обґрунтування наведеного апелянт зазначала, що оскаржувана ухвала не відповідає та порушує норми КПК, не містить, як вимагає цього закон України, відповідні мотиви відмови у задоволенні скарги.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року - повернуто особі, що її подала.
При цьому, судом зазначено, що апеляційна скарга не містить зазначення процесуального статусу адвоката ОСОБА_6 у відповідності до вимог КПК та на час розгляду справи у апеляційному суді адвокат ОСОБА_6 у розумінні п. 7 ст. 393 та п. 10 ст. 393 КПК, не є суб`єктом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а тому її апеляційна скарга підлягає поверненню, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування доводів касаційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки було порушено право ОСОБА_7 на доступ до правосуддя та право на правову допомогу.
Вказує, що померла є матір`ю заявника ОСОБА_7 .
Вважає, що особа не позбавлена права на правову допомогу на будь-яких стадіях кримінального провадження, якщо вона не користувалась такою допомогою на більш ранніх стадіях провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти касаційної скарги та просив у її задоволенні відмовити, оскільки ухвала слідчого судді була скасована.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
У відповідності з ст. 438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно вимог ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судових рішень.
Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
У відповідності із ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.
Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги, а відсутність приписів, спрямованих на реалізацію такого права, не повинна призводити до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
Отже, право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій у випадках, передбачених законом, є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій.
Звідси, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про те, що мало місце порушення права ОСОБА_7 на доступ до правосуддя та правову допомогу, а також те, що особа не позбавлена права на правову допомогу на будь-яких стадіях кримінального провадження, якщо вона не користувалась такою допомогою на більш ранніх стадіях провадження, є обґрунтованими.
Так, у справі №5-162кс(15)17 від 14 вересня 2017 року Верховний Суд України зазначає, що незалежно від використаної законодавчої техніки право на апеляційне оскарження, як конституційно гарантована засада судочинства, забезпечує право на звернення до суду вищої інстанції не лише підозрюваному, обвинуваченому, а категорія «інші особи» у розумінні пункту 10 статті 393 КПК охоплює й тих учасників кримінального провадження, прав, свобод чи інтересів яких стосується судове рішення.
Додатково з приводу змісту поняття особи, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, слід урахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року № 5-347кс15, про те, що за умови, що судове рішення стосується прав, свобод та інтересів особи, остання вправі звернутися до суду вищої інстанції з його оскарженням незалежно від своєї участі у судовому розгляді. Водночас здійснення представницької функції адвокатом у суді в межах кримінального провадження є частиною гарантованого Конституцією України права на правову допомогу.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті - «кожен має право на правову допомогу» - поняття «кожен» охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.
Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 про право вільного вибору захисника, де в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що, закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів.
З огляду на викладене, якщо особа, згідно з нормами КПК має право на подання апеляційної скарги, то вона може реалізувати це право як особисто, так і через захисника (представника) адвоката.
Отже, всупереч наведеному вище, при постановленні ухвали апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - особі, що її подала, чим порушив право останньої на доступ до правосуддя.
Звідси, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм чинного законодавства.
У даному конкретному випадку після повернення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , останній звернувся із апеляційною скаргою особисто. За його апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження, скаргу було задоволено, а оскаржену ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року та постанову органу досудового розслідування від 30 серпня 2017 року про закриття - скасовано.
З огляду на викладене, на час розгляду цієї справи у касаційному суді, заявник ОСОБА_7 реалізував своє право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року, а предмет апеляційного оскарження, а саме: ухвала слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року відсутній.
Тобто, право заявника ОСОБА_7 на ефективний доступ до правосуддя у даному конкретному випадку було відновлено.
Таким чином, у даному конкретному випадку Верховний Суд вважає, що повернення апеляційної скарги захиснику ОСОБА_6 , з урахуванням того, що ОСОБА_7 у подальшому реалізував своє право на оскарження, шляхом звернення з апеляційною скаргою від свого імені, та з огляду на положення ст. 412 КПК не становило істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по суті справи.
Враховуючи викладене, в даному випадку відсутні правові підстави для скасування ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК, Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року без зміни.
Висновок щодо застосування норми права
З огляду на положення ст. 59, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 24, п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК, якщо особа, згідно з нормами КПК має право на подання апеляційної скарги, то вона може реалізувати це право як особисто, так і через захисника (представника) адвоката.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2018 року залишити без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3