Справа № 183/340/19
№ 1-кп/183/806/19
В И Р О К
іменем України

05 квітня 2019 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 15.01.2019 року за № 0000017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не військовозобов`язаного, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 72 від 03 квітня 2014 року ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду такелажника військової частини НОМЕР_1 ..

Відповідно до положень ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.. ст.. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, показувати приклад дисциплінованості, скромності та витримки, неухильного виконання вимог законодавства, наказів та розпоряджень командирів (начальників), поводитися з гідністю та че5стю, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків та протиправних дій, дорожити честю і гідністю кожної особи, зміцнювати військове товариство.

Крім того, згідно ст.. ст.. 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
5 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 звернувся за медичною допомогою до Кам`янської міської лікарні № 7, де перебував на стаціонарному лікуванні до 16 вересня 2014 року.
Однак, 16 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, тривалістю понад 1 місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживав заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

08 січня 2019 року ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, 16 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 , не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та ухилявся від військової служби до 08 січня 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15.01.2019 року за № 0000017, згідно якого 16.09.2014 року військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу та продовжував незаконно перебувати за межами військової частини НОМЕР_1 до 08.01.2019 року

(а.п. 19);

- акт службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 20.11.2017 року

(а.п. 26-27);

- документи щодо проходження ОСОБА_5 військової служби

(а.п. 28-33);

- з`явлення з зізнанням ОСОБА_5 , в якому зазначив, що не з`явився вчасно на службу до військової частини

(а.п. 34).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення з зізнанням.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем проходження служби та місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий.

Санкції ч. 3 ст. 407 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що з причин, визначених раніше, обвинуваченому ОСОБА_5 можливо застосувати ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання робота або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в Дніпровський апеляційний суд через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1