Подільський районний суд міста Києва
Провадження 1-кс/758/6010/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 № кузова № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , з встановленою формою відчуження їх використання та відчуження, накладений ухвалою Подільського районного суду м. Києва за 18.10.2018, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , у володінні якого знаходився транспортний засіб - автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 № куз. № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 № куз. № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , з встановленою формою відчуження їх використання та відчуження, накладений ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.10.2018. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, тому має право заявляти клопотання про скасування арешту майна. 21.12.2018 стало відомо про накладення арешту на майно. Вказане майно вилучено у нього 30.09.2018, а арешт накладений ухвалою від 18.10.2018. З тексту ухвали вбачається, що вилучення тимчасового майна відбулось 29.09.2018, а реєстрація кримінального провадження відбулась 30.09.2018.
У судове засідання не з`явилась особа, яка заявила клопотання, про розгляд клопотання повідомлена, подала до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без її участі; вимоги, викладені в клопотання підтримує.
Особа, за клопотанням якої було арештовано майно про час та місце розгляду клопотання повідомлена.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги.
З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва за 18.10.2018 накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 № кузова № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , з встановленою формою відчуження їх використання та відчуження. В ухвалі зазначається, що СВ Подільського ГУ НП у м. Києві розпочато досудове розслідування від 30.09.2018 за № 0003840, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Клопотання слідчого за змістом, формою та строком подання до суду відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб та свідоцтво.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судової процедури гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, посилаючись у клопотанні, що майно є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке можу бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, відповідно до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
У клопотанні слідчий вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речовий доказ у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно. Тому слідчий суддя вважає, що існування правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України всупереч вимогам кримінального процесуального закону, є недоведеною як в клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами, так і в ухвалі слідчого судді.
Отже, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, які зазначені у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена слідчим постанова від 01.10.2018 про визнання речовими доказами транспортного засобу і свідоцтва є формальною.
Разом з цим, іншої мети накладення арешту на майно слідчим у клопотанні не ставиться.
У даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування не довів необхідності у накладенні арешту на майно.
Слідчий суддя звертає увагу, що слідчий в клопотанні, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.
З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, клопотання як такого, що внесено з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження; у задоволенні вимог ОСОБА_4 про повернення йому автомобіля та свідоцтва слід відмовити, оскільки власником транспортного засобу є ОСОБА_5 , а автомобіль та свідоцтво перебували у володінні ОСОБА_4 .
Керуючись ч.1 ст. 171, ч.2 ст. 171, ч. 5 ст. 171, ч. 1 ст. 172, ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково клопотання заявника ОСОБА_4 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Подільського районного суду м. Києва за 18.10.2018 на рахунок автомобіля марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 № куз. № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Повернути ОСОБА_5 транспортний засіб - автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відмовити у поверненні ОСОБА_4 транспортного засобу - автомобіля марки «BENTLEY CONTINENTAL GT» державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова № НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя ОСОБА_1