ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 659/768/15-к
Номер провадження : 11-кп/819/98/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.272 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При секретарі

судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Представника

цивільного відповідача: ОСОБА_7

Захисника-адвоката: ОСОБА_8

Обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року щодо,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого інженером на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого різноробочим на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , громадянина України, працюючого помічником майстра приватного сільськогосподарського підприємства - аграрна фірма «Родничек»,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України та призначено покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк випробування 3 роки та на підставі ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_11 визнано невинним у пред`явленому обвинуваченні за ст.272 ч.2 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_10 визнано невинним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 272 ч.2 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком чинності не обирався.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньосірогозький ОПЗ» на користь ОСОБА_12 250000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньосірогозький ОПЗ» на користь ОСОБА_13 250000 гривень моральної шкоди, заподіяної злочином та 12000 гривень майнової шкоди витрат по встановленню пам`ятника.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 9461 гривню 76 копійок вартості проведення судової пожежно-технічної експертизи за № 4020 від 12.03.2015 року.

У задоволенні цивільних позовів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду ОСОБА_9 , наказом № 01/03-к від 01.03.2013 р. призначений на посаду інженера з налагодження виробничого процесу на підприємстві - товаристві з обмеженою відповідальністю "Верхньосірогозький ОПЗ", потужності якого знаходяться за адресою вул. Поштова, 36-б с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, будучи відповідальним за роботу по організації протипожежного захисту об`єктів та проведення протипожежного інструктажу, будучи особою, на яку, відповідно до його посадової інструкції, покладено обов`язки з забезпечення сприятливих умов праці, її безпеки, здійснення контролю за додержанням технологічних процесів виробництва, де виконувалися роботи з підвищеною небезпекою відповідно до п.119 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з питань охорони праці № 15 від 26 січня 2005 року, пройшовши в ДП "Миколаївський експертно - технічний центр Держгірпромнагляду України" навчання, будучи ознайомленим з посадовою інструкцією, порушив правила безпеки, передбачені п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МНС України № 126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення кримінального правопорушення), відповідно до якого усі будівлі, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття, відходів виробництва і постійно утримуватися в чистоті. Терміни очищення встановлюються технологічними регламентами або інструкціями, не контролюючи технологічний процес на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», 26.10.2014 біля 08:00 год. виявивши в приміщенні тимчасового накопичення шроту цього підприємства, який розташований по вул. Поштова, 36-б с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, самозаймання шроту, накопиченому в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни цього приміщення, після чого пожежну службу не викликав, евакуацію людей не провів, технологічний процес на заводі не зупинив, надавши усну вказівку слюсарям ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які не були включені до пожежної дружини підприємства та з якими не були проведені інструктажі із знання правил пожежної безпеки в Україні та дій при ліквідації пожежі у бункері тимчасового накопичення шроту соняшнику, в період часу з 08.00 год. до 09.20 год. 26.10.2014, підпорядкувавши собі вказаних осіб, керував діями останніх, при яких вони розмотували пожежні шланги, під`єднали їх до стаціонарної пожежної помпи, подавали їх до верхньої та нижньої частин бункеру де відбувалася пожежа і горів шрот, через які подавалася вода, після чого вони гасили пожежу, надав усну вказівку різноробочому ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_17 , який не був включений до пожежної дружини підприємства та з яким не були проведені інструктажі із знання правил пожежної безпеки в Україні та дій при ліквідації пожежі у бункері тимчасового накопичення шроту соняшнику, в період часу з 08.00 год. до 09.20 год. 26.10.2014 керував діями останнього, при яких ОСОБА_17 двома відрами носив воду до приміщення тимчасового накопичення шроту, передавав ОСОБА_9 , після чого він виливав воду з відер в отвори в оглядових віконцях цього бункеру та в них в подальшому вприскував суміш з вогнегасників Таким чином ОСОБА_9 в ході проведення вказаних заходів по гасінню пожежі, яка виникла в бункері, контролював та керував цими заходами, та близько 09.20 год. 26.10.2014 року в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни приміщення тимчасового накопичення шроту ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» відбувся вибух, внаслідок якого була зруйнована північна стіна та дах приміщення тимчасового накопичення шроту, уламки від яких обвалилися на слюсаря ОСОБА_15 , який знаходився поблизу цього приміщення, від чого останній помер на місці події, а різноробочий ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується у тому що він, будучи призначеним відповідно до наказу № 11/08-к від 11.08.2014 «Про прийняття на роботу» на посаду майстра вантажно-розвантажувальної ділянки на підприємстві товаристві з обмеженою відповідальністю «Верхньосірогозький ОПЗ» ідентифікаційний код юридичної особи 36419799, потужності якого знаходяться за адресою вул. Поштова, 36-б с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, відповідно до переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 р. N 15 п.119 «Роботи по розвантаженню, складанню і зберіганню зернових та олійних культур, висівок, макухи і шротів насипом і в затареному вигляді», здійснював роботи з підвищеною небезпекою в ході якої зобов`язаний був особисто контролювати періодичність відвантаження шроту, зобов`язаний знати регламент виробничий технологічний на виготовлення соняшникового масла виробництвом 100 тон/добу по насінню розробленого ТОВ інжирингова компанія «Харчові технології «Соняшник»» від 2010 року, відповідно до якого він повинен організовувати періодичність відвантаження шроту соняшнику з 2 бункерів в приміщенні тимчасового накопичення шроту на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» на останній стадії технологічного процесу - зберігання жмиху на цьому підприємстві, будучи ознайомленим з посадовою інструкцією майстра вантажно-розвантажувальної ділянки, відповідно до якої він був зобов`язаний здійснювати контроль за періодичністю відвантаження жмиху, щоденний доклад керівництву по залишкам насіння, олії, жмиху та лушпиння, контроль за роботою працівників вантажно-розвантажувальної ділянки, приймає участь в ідентифікації та оцінці небезпечних чинників в ході аналізу критичних точок контролю та маючи відповідно до цієї інструкції право на вносити на розгляд керівництва пропозиції по вдосконаленню роботи складу, у межах своєї компетенції повідомляти безпосередньому керівнику про всі недоліки, які були виявлені та вносити пропозиції щодо їх усунення та повинен знати рух, заміри, залишки насіння соняшнику, жмиху та олії соняшникової, правила та норми охорони праці, техніки безпеки, санітарії та протипожежної безпеки, керуючись у своїй діяльності Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами та розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, статутом підприємства, правилами внутрішнього трудового розпорядку, іншими нормативними актами та посадовою інструкцією, будучи зобов`язаним знати положення нормативних актів НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину), НПАОП 15.4-1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №99 від 22.04.1997 та ДСТУ 4638:2006 Шрот Соняшниковий. Технічні умови. Національний стандарт України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №191 від 04.07.2006 року, ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги затверджено і введено в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581, ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991, ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року з метою правильної і безпечної організації вантажно-розвантажувальної роботи на вантажо-розвантажувальній ділянці цього заводу, будучи призначеним відповідно до наказу №12/08-2 від 12.08.2014 «Про зміну в організації протипожежної безпеки у 2014 році у зв`язку з зміною директора, та звільненням зам директора» відповідальним за забезпечення пожежної безпеки, дотримання та виконання інструкцій, норм та правил пожежної безпеки, контроль за дотриманням встановленого протипожежного режиму на вантажо-розвантажувальній ділянці вчинив злочин проти безпеки виробництва при наступних обставинах.
Так він, знаючи про те, що 25.10.2014 в робочу зміну з 20.00 год. 25.10.2014 до 08.00 год. 26.10.2014 на цьому підприємстві, проводиться складування шроту, який виходив після другого віджиму з пресового цеху підприємства у 2 бункери тимчасового накопичення шроту соняшнику, спочатку пів зміни (6 годин) в один бункер, а потім інші пів зміни (6 годин) завантажується шрот соняшнику в інший бункер, відповідно до посадової інструкції зобов`язаний був слідкувати за періодичністю відвантаження шроту із бункерів тимчасового накопичення та маючи право у межах своєї компетенції повідомляти безпосередньому керівнику про всі недоліки, які були виявлені (не проведення на цьому підприємстві роботи по відвантаженню шроту із бункерів тимчасового накопичення у нічний час) та вносити пропозиції щодо їх усунення, знаючи про те, що створюється загроза виникнення самозаймання гарячого шроту, пожежі і як наслідок вибуху при невчасному відвантаженні шроту з бункерів тимчасового накопичення не провів повне звільнення бункерів від жмиху соняшника, чим порушив вимоги розділу «Складування жмиху» регламенту виробничого технологічного на виготовлення соняшникового масла виробництвом 100 тон/добу по насінню розробленого ТОВ інжирингова компанія «Харчові технології «Соняшник»» від 2010 року на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», відповідно до якого жмих, який отримується після другого віджиму є готовою продукцією і передається в бункер тимчасового накопичення, після пресів-експеллерів жмих збирається скрибковим конвеєром і далі норією в бункера тимчасового накопичення жмиху, бункерна дільниця складається із шістнадцяти бункерів, об`ємом 100 м2 кожен, які розташовані в чотири ряди, бункера 1-го ряду №1 та №2 призначені для накопичення жмиху, бункера 1-го ряду заповнюються розподільними скребковими конвеєрами, перемикання матеріального потоку жмиху із бункера в бункер здійснюється за допомогою реєчних задвижок, кожна робоча зміна працює на новий бункер, який пройшов процедуру вентиляції протягом 10 годин, в даних бункерах жмих накопичується протягом 2 годин, після чого проводиться переміщення накопиченого жмиху (не більше 6 тон) на дільницю охолодження і зберігання, а також порушуючи вимоги п.11.1.6. НПАОП 15.4-1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №99 від 22.04.1997 «Виконання вантажно-розвантажувальних робіт повинне проводитись відповідно з проектами виконання робіт, технологічними картами та інструкціями, що затверджені у встановленому порядку», внаслідок чого шрот накопичувався з 20.00 год. 25.10.2014 до 00.30 год. 26.10.2014 у перший бункер від північної стіни в першому ряді від східної стіни, після чого з 00.30 год. 26.10.2014 до 07.00 год. 26.10.2014 шрот накопичувався в другий бункер від північної стіни в першому ряді від східної стіни, що прямо заборонено технологічним процесом, тим самим порушив вимоги:
- п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину), відповідно до якого «Усі будівлі, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття, відходів виробництва і постійно утримуватися в чистоті. Терміни очищення встановлюються технологічними регламентами або інструкціями», зобов`язаний був знати про те, що вибухобезпечність - це стан виробничого процесу, при якому виключається можливість вибуху або у випадку його виникнення запобігається вплив на людей викликаних ним небезпечних і шкідливих факторів;
- п.4.1. ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581 «Організаційні та організаційно-технічні заходи щодо забезпечення вибухобезпеки на підприємстві повинні включати здійснення контролю і нагляду за дотриманням норм технологічного режиму, правил і норм техніки безпеки, промислової санітарії і пожежної безпеки»;
- п.5.1. ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581 «У виробничих процесах з метою забезпечення вибухобезпеки слід контролювати параметри вибухонебезпечності вихідних речовин та технологічний режим»;
- п. 2.4. ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991 «Обмеження маси і (або) обсягу горючих речовин і матеріалів, а також найбільш безпечний спосіб їх розміщення повинні досягатися застосуванням одного з таких способів або їх комбінацією: зменшенням маси і (або) обсягу горючих речовин і матеріалів, що знаходяться одночасно в приміщенні або на відкритих майданчиках; періодичної очистки території, на якій розташований об`єкт, приміщень, комунікацій, апаратури від горючих відходів, відкладень пилу, пуху тощо; видаленням пожежонебезпечних відходів виробництва»;
- абзацу 12 п. 1.1. ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року безпечність виробничих процесів досягається попередженням небезпечної аварійної ситуації і протягом усього часу їх функціонування повинна бути забезпечена: «застосуванням безпечних способів зберігання і транспортування вихідних матеріалів, заготовок, напівфабрикатів, готової продукції та відходів виробництва»;
- п. 2.1.1. ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року «При здійсненні технологічних процесів для забезпечення безпеки повинні передбачатися застосування заходів, спрямованих на запобігання прояву небезпечних і шкідливих виробничих факторів у разі аварії».
Після цього він, не припинивши свої протиправні дії, не контролюючи і не проводячи відвантаження шроту із бункерів тимчасового накопичення на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» до повного їх звільнення від гарячого шроту, 26.10.2014 біля 08.00 год. прибув в приміщення тимчасового накопичення шроту цього підприємства, який розташований по вул. Поштова, 36-б с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, де виявив самозаймання шроту в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни цього приміщення, після чого пожежну службу не викликав, евакуацію людей не провів, технологічний процес на заводі не зупинив, а навпаки передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії у вигляді вибуху, руйнування будівлі приміщення тимчасового накопичення шроту цього підприємства, від падіння уламків якої може бути заподіяна шкода життю і здоров`ю його працівників, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, за участю слюсарів ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та різноробочого ОСОБА_17 , які не були включені до пожежної дружини підприємства та з якими не були проведені інструктажі із знання правил пожежної безпеки в Україні та дій при ліквідації пожежі у бункері тимчасового накопичення шроту соняшнику, які разом з ним підкорюючись усній вказівці інженера з налагодження виробничого процесу на цьому підприємстві ОСОБА_9 , в період часу з 08.00 год. до 09.20 год. 26.10.2014, будучи присутнім при підпорядкуванні ОСОБА_9 собі вказаних осіб, керуванні діями останніх, при яких вони розмотували пожежні шланги, під`єднали їх до стаціонарної пожежної помпи, подавали їх до верхньої та нижньої частин бункеру де відбувалася пожежа і горів шрот, через які подавалася вода, після чого вони гасили пожежу, ОСОБА_17 двома відрами носив воду до приміщення тимчасового накопичення шроту, передавав йому та ОСОБА_19 , після чого він виливав воду з відра в отвори в оглядових віконцях цього бункеру, чим порушив вимоги:
- п.9.2. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину) відповідно до якого посадова особа об`єкта, що прибула на місце пожежі, зобов`язана: перевірити, чи викликана пожежна охорона (продублювати повідомлення), довести подію до відома власника підприємства; у разі загрози життю людей негайно організувати їх рятування (евакуацію), використовуючи для цього наявні сили й засоби; видалити за межі небезпечної зони всіх працівників, не пов`язаних з ліквідацією пожежі; припинити роботи в будівлі (якщо це допускається технологічним процесом виробництва), крім робіт, пов`язаних із заходами щодо ліквідації пожежі; здійснити в разі необхідності відключення електроенергії (за винятком систем протипожежного захисту), зупинення транспортуючих пристроїв, агрегатів, апаратів, перекриття сировинних, газових, парових та водяних комунікацій, зупинення систем вентиляції в аварійному та суміжних з ним приміщеннях (за винятком пристроїв протидимового захисту) та здійснити інші заходи, що сприяють запобіганню розвитку пожежі та задимленню будівлі; перевірити включення оповіщення людей про пожежу, установок пожежогасіння, протидимового захисту; організувати зустріч підрозділів пожежної охорони, надати їм допомогу у виборі найкоротшого шляху для під`їзду до осередку пожежі та в установці на водні джерела; одночасно з гасінням пожежі організувати евакуацію і захист матеріальних цінностей; забезпечити дотримання техніки безпеки працівниками, які беруть участь у гасінні пожежі;
- розділу 3 Інструкції №1-пб про заходи пожежної безпеки (загально об`єктова) по ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» відповідно до яких він зобов`язаний був негайно повідомити про це Державну пожежну охорону (номер телефону для виклику пожежної охорони 101), вказати при цьому адресу, етажність, місце виникнення пожежі, наявність людей, а також своє прізвище; повідомити про пожежу керівника (власника) і пожежну охорону установи (при їх наявності); вжити заходів по евакуації людей и матеріальних цінностей, гасіння пожежі із використанням наявних вогнегасників і інших заходів пожежогасіння, в ході проведення вказаних заходів по гасінню пожежі, яка виникла в бункері, близько 09.20 год. 26.10.2014 в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни приміщення тимчасового накопичення шроту ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» відбувся вибух, причиною якого відповідно до висновку пожежно-технічної експертизи №4020 від 12.03.2015 року є утворення надлишкового тиску, внаслідок накопичення пароповітряної суміші з летких продуктів згорання, що утворилися під час тління соняшникового шроту (жмиху) у бункері, однією з передумов чого є порушення регламенту виробничого технологічного, при цьому первинним була пожежа (передувала вибуху), причиною якої стало самозаймання соняшникового шроту (жмиху), осередок виникнення пожежі знаходився у внутрішньому просторі бункеру для тимчасового накопичення соняшникового шроту (жмиху), який є другим від північної стіни в першому ряді від східної стіни, внаслідок вибуху була зруйнована північна стіна та дах приміщення тимчасового накопичення шроту, уламки від яких обвалилися на слюсаря ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_15 , який знаходився поблизу цього приміщення, від чого останній помер на місці події та згідно висновку судово-медичної експертизи №127 від 26.11.2014 причиною смерті потерпілого ОСОБА_15 стали множинні переломи кісток черепа, які супроводжувалися забоями та крововиливами головного мозку та різноробочого ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_18 , який відповідно до висновку судово-медичної експертизи №358 від 28.01.2015 отримав наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом зовнішнього над виростка правої плечової кістки зі зміщенням, осколковий перелом другої п`ясної кістки та забійні рани лівої кисті, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я та множинні садна голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а особою, дії якої призвели до настання нещасного випадку відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2015 року за формою Н-5, Акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом від 27.03.2015 за формою Н-1 на потерпілого ОСОБА_15 та Акту №2 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом від 27.03.2015 за формою Н-1 на потерпілого ОСОБА_18 , окрім інженера з налагодження виробничого процесу ОСОБА_9 та директора ТОВ «Верхньосірогозького ОПЗ» ОСОБА_11 є і майстер вантажно-розвантажувальної ділянки ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_10 , який не забезпечив повне звільнення бункера від жмиху соняшника на підприємстві.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується у тому що він, будучи призначеним відповідно до наказу № 22/07-1-К від 22.07.2014 «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки Директора» на посаду тимчасово виконуючим обов`язки директора підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньосірогозький ОПЗ» ідентифікаційний код юридичної особи 36419799, потужності якого знаходяться за адресою вул. Поштова, 36-б с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, відповідно до переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 р. N 15 п.119 «Роботи по розвантаженню, складанню і зберіганню зернових та олійних культур, висівок, макухи і шротів насипом і в затареному вигляді», особисто здійснював оперативне управління підприємством при виконанні роботи з підвищеною небезпекою по складуванню та розвантаженню шротів насипом, будучи детально ознайомленим з технологічним процесом на вказаному підприємстві, відповідно до регламенту виробничого технологічного на виготовлення соняшникового масла виробництвом 100 тон/добу по насінню, розробленого ТОВ інжирингова компанія «Харчові технології «Соняшник»» від 2010 року, відповідно до якого він повинен оперативно управляти організацією технологічного процесу на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» із першої стадії - прийому, очищення насіння соняшника до останньої стадії - зберігання жмиху на цьому підприємстві, будучи ознайомленим із своїми посадовими обов`язками директора відповідно до статті 19 статуту цього підприємства, зобов`язаний був здійснювати оперативне управління ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» в межах повноважень визначених Статутом цього підприємства, рішенням Зборів Учасників та чинним законодавством України, несучи особисту відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків, керуючись у своїй діяльності Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами та розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, статутом підприємства, правилами внутрішнього трудового розпорядку, іншими нормативними актами, будучи зобов`язаним знати положення нормативних актів НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину), НПАОП 15.4-1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №99 від 22.04.1997 та ДСТУ 4638:2006 Шрот Соняшниковий. Технічні умови. Національний стандарт України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №191 від 04.07.2006 року, ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги затверджено і введено в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581, ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991, ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року з метою оперативного управління правильної і безпечної організації технологічного процесу, будучи призначеним відповідно до наказу №12/08-2 від 12.08.2014 «Про зміну в організації протипожежної безпеки у 2014 році у зв`язку з зміною директора, та звільненням зам директора» відповідальним за протипожежний стан підприємства в цілому, вчинив злочин проти безпеки виробництва при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_11 , знаючи про те, що 25.10.2014 року працівникам ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» в робочу зміну з 20.00 год. 25.10.2014 до 08.00 год. 26.10.2014 року на цьому підприємстві наказано проводити складування шроту соняшнику, який виходив після другого віджиму з пресового цеху підприємства у 2 бункери тимчасового накопичення шроту соняшнику, спочатку пів зміни (6 годин) в один бункер, а потім інші пів зміни (6 годин) завантажувати шрот соняшнику в інший бункер, будь-яких оперативних заходів по попередженню цього порушення технологічного процесу на підприємстві не вжив, чим порушив вимоги розділу «Складування жмиху» регламенту виробничого технологічного на виготовлення соняшникового масла виробництвом 100 тон/добу по насінню розробленого ТОВ інжирингова компанія «Харчові технології «Соняшник»» від 2010 року на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», відповідно до якого жмих, який отримується після другого віджиму є готовою продукцією і передається в бункер тимчасового накопичення, після пресів-експеллерів жмих збирається скребковим конвеєром і далі норією в бункера тимчасового накопичення жмиху, бункерна дільниця складається із шістнадцяти бункерів, об`ємом 100 м2 кожен, які розташовані в чотири ряди, бункера 1-го ряду №1 та №2 призначені для накопичення жмиху, бункера 1-го ряду заповнюються розподільними скребковими конвеєрами, перемикання матеріального потоку жмиху із бункера в бункер здійснюється за допомогою реєчних задвижок, кожна робоча зміна працює на новий бункер, який пройшов процедуру вентиляції протягом 10 годин, в даних бункерах жмих накопичується протягом 2 годин, після чого проводиться переміщення накопиченого жмиху (не більше 6 тон) на дільницю охолодження і зберігання, а також порушуючи вимоги п. 7.1.4. НПАОП 15.4-1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці № 99 від 22.04.1997 «Для кожного виробництва розроблюється і затверджується технологічний регламент, що встановлює основні норми і вимоги щодо проведення технологічного процесу», внаслідок чого шрот накопичувався з 20.00 год. 25.10.2014 до 00.30 год. 26.10.2014 у перший бункер від північної стіни в першому ряді від східної стіни, після чого з 00.30 год. 26.10.2014 до 07.00 год. 26.10.2014 шрот накопичився в другий бункер від північної стіни в першому ряді від східної стіни, знаючи про те, що відвезення шроту з бункерів тимчасового накопичення у нічний час з 20.00 год. 25.10.2014 до 08.00 год. 26.10.2014 не проводиться і створюється загроза виникнення самозаймання гарячого шроту, пожежі і як наслідок вибуху, тим самим порушив вимоги:
- п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину), відповідно до якого «Усі будівлі, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття, відходів виробництва і постійно утримуватися в чистоті. Терміни очищення встановлюються технологічними регламентами або інструкціями», зобов`язаний був знати про те, що вибухобезпечність - це стан виробничого процесу, при якому виключається можливість вибуху або у випадку його виникнення запобігається вплив на людей викликаних ним небезпечних і шкідливих факторів;
- п.4.1. ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581 «Організаційні та організаційно-технічні заходи щодо забезпечення вибухобезпеки на підприємстві повинні включати здійснення контролю і нагляду за дотриманням норм технологічного режиму, правил і норм техніки безпеки, промислової санітарії і пожежної безпеки»;
- п.5.1. ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581 «У виробничих процесах з метою забезпечення вибухобезпеки слід контролювати параметри вибухонебезпечності вихідних речовин та технологічний режим»;
- п. 2.4. ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991 «Обмеження маси і (або) обсягу горючих речовин і матеріалів, а також найбільш безпечний спосіб їх розміщення повинні досягатися застосуванням одного з таких способів або їх комбінацією: зменшенням маси і (або) обсягу горючих речовин і матеріалів, що знаходяться одночасно в приміщенні або на відкритих майданчиках; періодичної очистки території, на якій розташований об`єкт, приміщень, комунікацій, апаратури від горючих відходів, відкладень пилу, пуху тощо; видаленням пожежонебезпечних відходів виробництва»;
- п. 1.1. ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року «Безпечність виробничих процесів досягається попередженням небезпечної аварійної ситуації і протягом усього часу їх функціонування повинна бути забезпечена: застосуванням безпечних способів зберігання і транспортування вихідних матеріалів, заготовок, напівфабрикатів, готової продукції та відходів виробництва»;
- п. 2.1.1. ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року «При здійсненні технологічних процесів для забезпечення безпеки повинні передбачатися застосування заходів, спрямованих на запобігання прояву небезпечних і шкідливих виробничих факторів у разі аварії».
Після цього ОСОБА_11 , не припинивши свої протиправні дії, не організовуючи оперативне управління контролем технологічного процесу на ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ», будучи 26.10.2014 року в 06 годині 25 хвилин повідомленим майстром підприємства ОСОБА_20 по мобільному телефону шляхом дзвінку на абонентський номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_11 , про те, що в приміщенні тимчасового накопичення шроту цього підприємства, який розташований по АДРЕСА_1 , в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни цього приміщення виникла пожежа і йде дим, пожежну службу не викликав, не організував евакуацію людей, технологічний процес на заводі не зупинив, а навпаки, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків внаслідок своїх протиправних дій у вигляді вибуху, руйнування будівлі приміщення тимчасового накопичення шроту підприємства, від падіння уламків якої може бути заподіяна шкода життю і здоров`ю його працівників, проте, легковажно розраховуючи на їх відвернення, надав усну вказівку начальнику вантажо-розвантажувальної ділянки ОСОБА_10 та інженеру з налагодження виробничого процесу ОСОБА_9 власними силами, без виклику пожежної служби, ліквідовувати пожежу, яка виникла в бункері, чим порушив вимоги:
- п.9.2. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року (були чинні на момент вчинення злочину) відповідно до якого посадова особа об`єкта, що прибула на місце пожежі, зобов`язана: перевірити, чи викликана пожежна охорона (продублювати повідомлення), довести подію до відома власника підприємства; у разі загрози життю людей негайно організувати їх рятування (евакуацію), використовуючи для цього наявні сили й засоби; видалити за межі небезпечної зони всіх працівників, не пов`язаних з ліквідацією пожежі; припинити роботи в будівлі (якщо це допускається технологічним процесом виробництва), крім робіт, пов`язаних із заходами щодо ліквідації пожежі; здійснити в разі необхідності відключення електроенергії (за винятком систем протипожежного захисту), зупинення транспортуючих пристроїв, агрегатів, апаратів, перекриття сировинних, газових, парових та водяних комунікацій, зупинення систем вентиляції в аварійному та суміжних з ним приміщеннях (за винятком пристроїв протидимового захисту) та здійснити інші заходи, що сприяють запобіганню розвитку пожежі та задимленню будівлі; перевірити включення оповіщення людей про пожежу, установок пожежогасіння, протидимового захисту; організувати зустріч підрозділів пожежної охорони, надати їм допомогу у виборі найкоротшого шляху для під`їзду до осередку пожежі та в установці на водні джерела; одночасно з гасінням пожежі організувати евакуацію і захист матеріальних цінностей; забезпечити дотримання техніки безпеки працівниками, які беруть участь у гасінні пожежі;
- розділу 3 Інструкції №1-пб про заходи пожежної безпеки (загально об`єктова) по ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» відповідно до яких він зобов`язаний був негайно повідомити про це Державну пожежну охорону (номер телефону для виклику пожежної охорони 101), вказати при цьому адресу, етажність, місце виникнення пожежі, наявність людей, а також своє прізвище; повідомити про пожежу керівника (власника) і пожежну охорону установи (при їх наявності); вжити заходів по евакуації людей и матеріальних цінностей, гасіння пожежі із використанням наявних вогнегасників і інших заходів пожежогасіння, в ході чого при проведенні заходів працівниками підприємства по гасінню пожежі, яка виникла в бункері, близько 09.20 год. 26.10.2014 в другому бункері від північної стіни в першому ряді від східної стіни приміщення тимчасового накопичення шроту ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» відбувся вибух, причиною якого відповідно до висновку пожежно-технічної експертизи №4020 від 12.03.2015 року є утворення надлишкового тиску, внаслідок накопичення пароповітряної суміші з летких продуктів згорання, що утворилися під час тління соняшникового шроту (жмиху) у бункері, однією з передумов чого є порушення регламенту виробничого технологічного, при цьому первинним була пожежа (передувала вибуху), причиною якої стало самозаймання соняшникового шроту (жмиху), осередок виникнення пожежі знаходився у внутрішньому просторі бункеру для тимчасового накопичення соняшникового шроту (жмиху), який є другим від північної стіни в першому ряді від східної стіни, внаслідок вибуху була зруйнована північна стіна та дах приміщення тимчасового накопичення шроту, уламки від яких обвалилися на слюсаря ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_15 , який знаходився поблизу цього приміщення, від чого останній помер на місці події та згідно висновку судово-медичної експертизи №127 від 26.11.2014 причиною смерті потерпілого ОСОБА_15 стали множинні переломи кісток черепа, які супроводжувалися забоями та крововиливами головного мозку та різноробочого ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_18 , який відповідно до висновку судово-медичної експертизи №358 від 28.01.2015 отримав наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом зовнішнього над виростка правої плечової кістки зі зміщенням, осколковий перелом другої п`ястної кістки та забійні рани лівої кисті, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я та множинні садна голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзіпрокурор, не оспорюючи доведеність вини і правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 за ч.2 ст.272 КК України, за яким йому призначено покарання, в частині виправдання ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не відповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що, відповідно до ст.409 КПК України апеляція вноситься у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, суд у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині повинен зазначити підстави для виправдання обвинувачуваного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
В частині виправдання судом першої інстанції ОСОБА_22 за ч.1 ст.272 КК України у висновках суду зазначено (арк.8 ст.2 абз. 3-4), що «...Відповідно протоколів огляду предметів від 25.04.2016 року, було оглянуто мобільні телефони, належні ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , оглядом встановлено наявність даних в телефонних книгах цих телефонів зазначенню запису про номер « НОМЕР_2 » та позначення такого запису іменем абонент - відповідно « ОСОБА_25 » та «Директор леха». (а. с. 21-22,23-24 т. 5).
Такі протоколи огляду предметів є неналежними доказами, оскільки не підтверджують вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.2 КК України, тобто існування чи відсутність обставин що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом до уваги не приймаються. Стороною обвинувачення не доведено використання такого абонентського номеру саме ОСОБА_11 .
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Окрім цього, відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а у даному кримінальному провадженні іншими обставинами є те, що ОСОБА_11 як в.о. директора (на момент вчинення кримінального правопорушення), на якого відповідно до статуту TOB покладено обов`язок оперативного (швидкого та невідкладного) управління підприємством, на якому здійснюються роботи з підвищеною небезпекою, залишив TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» без оперативного управління, при цьому його безпосередньо не контролював, а намагався контролювати технологічний процес шляхом використання мобільного телефону з номером сім картки мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_1 », а не « НОМЕР_2 », як зазначено у вироку суду, з якого телефонував підлеглим, у тому числі і майстру ОСОБА_23 (допитаного під час судового розгляду) при перебуванні його на зміні під час вибуху 26.10.2014. Крім цього, на цей же номер мобільного оператора отримано ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та вилучено в ПрАТ «Київстар» інформацію про зв`язок цього абонента з номером абонента ОСОБА_26 безпосередньо перед вибухом. Підтвердженням тому, що номером абонента « НОМЕР_1 » користується саме ОСОБА_11 надані під час судового розгляду показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , а також проведено огляди їх мобільних телефонів, в яких в телефонних книгах зазначений цей номер як номер « ОСОБА_28 » (за показаннями свідків належить саме ОСОБА_11 , на який вони йому до і безпосередньо перед 26.10.2014 телефонували та спілкувалися з ним).
Зазначені протоколи оглядів долучені стороною обвинувачення під час судового розгляду та являються належними та допустимими доказами, так як встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження ( ОСОБА_11 користувався саме цим номером мобільного абонента, спілкувався перед вибухом на TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» із працівниками заводу, знав що виникла надзвичайна ситуація, але будь-яких заходів не вжив) та підлягають доказуванню, а саме п.2 ч.1 ст.91 КПК України - винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а отже у сукупності з іншими фактичними даними непрямо підтверджує наявність вини ОСОБА_11 в вчиненні цього кримінального правопорушення.
Також судом першої інстанції у вироку зазначено, що (арк.10 ст.1 абз. 3), що «...відповідно висновку складеного акту комісії по проведенню спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2015 року зазначено про порушення в.о. директора TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_21 вимог ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та п. 1.22 «Правил безпеки для олійно - жирового виробництва затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 22.04.97 року. Разом з тим такі посилання в змісті обвинувачення ОСОБА_21 відсутні. Натомість, зазначення стороною обвинувачення про порушення останнім вимог: - п. 7.1.4. НПАОП 15.4-1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва. затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №99 від 22.04.1997 року, - п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року, - п.4.1, п.5.1 ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581, п. 2.4. ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991 року, п. 1.1., п.2.1.1 ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980року та листопаді 1990 року є безпідставними, судом його посадова інструкція судом не досліджувалася, як доказ обвинувачення суду не надавалася. Разом з тим, відповідно до ухвали слідчого судді від 09.06.2015 року, зокрема був наданий доступ до посадової інструкції директора заводу ОСОБА_21 (а.п. 46, 48)».

Так, у ході проведення досудового розслідування за ухвалою слідчого судді Нижньосірогозького районного суду 09.06.2015 проведено тимчасовий доступ до документів TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» тимчасового доступу складено протокол, але TOB не надало ані оригіналу ані копії посадової інструкції директора чи в.о. директора цього підприємства, зазначивши, що їх обов`язки зазначені в статті 19 Статуту цього підприємства, де вказано, що директор підприємства повинен здійснювати оперативне управління TOB «Верхньосірогозький ОПЗ».
Тому, за таких обставин, відсутність посадової інструкції ОСОБА_11 на підприємстві не давало підстав суду першої інстанції встановлювати відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КПК України, так як його обов`язок щодо оперативного управління заводом визначений Статутом цього підприємства, ОСОБА_11 зобов`язаний був ознайомитися і його незнання своїх функціональних обов`язків не звільняє його від відповідальності за наслідки в ході надзвичайних ситуацій викликаних при виконанні робіт по відвантаженню та складуванні жмиху на підприємстві.
Також судом першої інстанції у вироку зазначено, що (арк.10 ст.1 абз. 4) . що «...Під час судового розгляду встановлено що ОСОБА_21 на час пожежі та загибелі ОСОБА_15 на виробництві не перебував, робіт з підвищеною небезпекою не виконував, разом з тим, обстановка вчинення кримінального правопорушення за ст. 272 ч.2 КК України полягає у тому, що діяння може мати місце лише в ході виконання робіт з підвищеною небезпекою».
Так, відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» від 12.06.2009 №7 суб`єктом злочинів, передбачених статтями 272 КК України, можуть бути особи, на яких покладено обов`язок забезпечувати додержання правил безпеки при виконанні певних робіт чи на відповідних підприємствах. Це можуть бути службові особи (керівники підприємства, керівники робіт, інженерно-технічні працівники), робітники і службовці відповідних підприємств (цехів) та виробництв.
Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_11 повинен був постійно перебувати на підприємстві та контролювати технологічний процес, так як на нього відповідно до статуту покладено обов`язок оперативного управління цим підприємством, де виробництво на ньому пов`язане з виконанням робіт з підвищеною небезпекою та підлягає постійному індивідуальному контролю з боку керівника підприємства.
Також судом першої інстанції у вироку зазначено (арк.10 ст.1 абз. 4), що «...стороною обвинувачення не надано доказів проходження ОСОБА_11 , як посадовою особою, спеціального навчання та перевірки знань, оскільки нормами НПАОП 0.00-4.12-05 "Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці" передбачено, що посадові особи, службові обов`язки яких пов`язані з керівництвом та контролем робіт підвищеної небезпеки, повинні пройти спеціальне навчання та перевірку знань».
Так, у формулюванні обвинувачення, яке було висунуто ОСОБА_21 не ставиться у вину порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства та його дії не кваліфікуються за ч.2 ст.271 КК України, а кваліфікуються за ч.2 ст.272 КК України де зазначено про порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, або будь-якому іншому підприємстві вчинені особою, яка зобов`язана їх дотримувати.
Окрім цього, зазначає, що відповідно до п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 «Правила пожежної безпеки в Україні», затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 (були чинні на момент вчинення злочину - 26.10.2014), відповідно до якого «...усі будівлі, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття, відходів виробництва і постійно утримуватися в чистоті. Терміни очищення встановлюються технологічними регламентами або інструкціями», та ОСОБА_11 , як в.о. директора ОПЗ зобов`язаний був знати про те, що вибухобезпечність - це стан виробничого процесу, при якому виключається можливість вибуху або у випадку його виникнення запобігається вплив на людей викликаних ним небезпечних і шкідливих факторів, а також розділу 3 Інструкції №1-пб про заходи пожежної безпеки (загально об`єктова): TOB «Верхньосірогозький ОПЗ», відповідно до яких він зобов`язаний був негайно повідомити про це Державну пожежну охорону (номер телефону для виклику пожежної охорони 101), вказати при цьому адресу, етажність, місце виникнення пожежі, наявність людей, а також своє прізвище; повідомити про пожежу керівника (власника) і пожежну охорону установи (при її наявності); вжити заходів по евакуації людей и матеріальних цінностей, гасіння пожежі із використанням наявних вогнегасників і інших заходів пожежогасіння.
А, отже, саме ці положення було порушено ОСОБА_11 у вигляді безвідповідального ставлення до оперативного управління цим підприємством щодо контролю за порядком та терміном очищення бункерів від пожежно-небезпечного гарячого шроту соняшника та не повідомлення МНС про дану подію безпосередньо відразу після отримання інформації про загоряння в бункері на цьому TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» від ОСОБА_26 , невжитті заходів щодо евакуації всіх працівників на заводі та зупиненні технологічного процесу. У ОСОБА_11 є вища освіта у сфері переробки сільськогосподарської продукції та виробництва з неї побічних продуктів. Тому не проходження ним навчання щодо охорони праці за вищевказаним положенням не виправдовує його у вчиненні цього кримінального правопорушення. Крім цього судом не взято до уваги дані про те яку освіту має ОСОБА_11 та те, що він розуміє що таке соняшник небезпечність виробництва з цією сільськогосподарською культурою.
В частині виправдання судом першої інстанції ОСОБА_29 за ч.2 ст.272 КК України у висновках суду зазначено (арк.10 ст.1 абз. 7-8) , що «...відповідно висновку складеного акту комісії по проведенню спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2015 року зазначено про порушення ОСОБА_10 лише п.2 Посадової інструкції майстра вантажно - розвантажувальної ділянки - щодо незабезпечення повного звільнення бункера від жмиху соняшника.
Разом з тим, диспозиція ст. 272 КК України є бланкетною нормою, а в змісті вищезазначеного акту від 27.03.2015 року не зазначено, які саме вимоги нормативних актів порушив ОСОБА_10 , таке питання не було і предметом експертних досліджень по справі.».
Так, у змісті висновку пожежно-технічної експертизи №4020 від 12.03.2015 (долученого стороною обвинувачення під час судового розгляду) зазначено про порушення правила пожежної безпеки п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 (були чинні на момент вчинення злочину - 26.10.2014), відповідно до якого «...усі будівлі, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття, відходів виробництва і постійно утримуватися в чистоті. Терміни очищення встановлюються технологічними регламентами або інструкціями», ОСОБА_10 зобов`язаний був знати про те, що вибухобезпечність - це стан виробничого процесу, при якому виключається можливість вибуху або у випадку його виникнення запобігається вплив на людей викликаних ним небезпечних і шкідливих факторів. Крім цього без вказівки у висновку експерта ОСОБА_10 порушив п.9.2. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 (були чинні на момент вчинення злочину) відповідно до якого посадова особа об`єкта, що прибула на місце пожежі, зобов`язана: перевірити, чи викликана пожежна охорона (продублювати повідомлення), довести подію до відома власника підприємства; у разі загрози життю людей негайно організувати їх рятування (евакуацію), використовуючи для цього наявні ці сили й засоби; видалити за межі небезпечної зони всіх працівників, не пов`язаних з ліквідацією пожежі; припинити роботи в будівлі (якщо це за допускається технологічним процесом виробництва), крім робіт, пов`язаних із заходами щодо ліквідації пожежі; здійснити в разі необхідності відключення електроенергії (за винятком систем протипожежного захисту), В зупинення транспортуючих пристроїв, агрегатів, апаратів, перекриття її сировинних, газових, парових та водяних комунікацій, зупинення систем вентиляції в аварійному та суміжних з ним приміщеннях (за винятком пристроїв протидимового захисту) та здійснити інші заходи, що сприяють запобіганню розвитку пожежі та задимленню будівлі; перевірити включення оповіщення людей про пожежу, установок пожежогасіння, протидимового захисту; організувати зустріч підрозділів пожежної охорони, надати їм допомогу у виборі найкоротшого шляху для під`їзду до осередку пожежі та в установці на водні джерела; одночасно з гасінням пожежі організувати евакуацію і захист матеріальних цінностей; забезпечити дотримання техніки безпеки працівниками, які беруть участь у гасінні пожежі; - розділу 3 Інструкції №1-пб про заходи пожежної безпеки (загально об`єктова) по TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» відповідно до яких ОСОБА_10 зобов`язаний був негайно повідомити про це Державну пожежну охорону (номер телефону для виклику пожежної охорони 101), вказати при цьому адресу, етажність, місце виникнення пожежі, наявність людей, а також своє в прізвище; повідомити про пожежу керівника (власника) і пожежну охорону установи (при їх наявності); вжити заходів по евакуації людей и матеріальних цінностей, гасіння пожежі із використанням наявних вогнегасників і інших заходів пожежогасіння. А також відповідно до посадової інструкцією майстра із вантажно-розвантажувальної ділянки, ОСОБА_10 був зобов`язаний здійснювати контроль за періодичністю відвантаження жмиху, щоденний доклад керівництву по залишкам насіння, олії, жмиху та лушпиння, контроль за роботою працівників вантажно-розвантажувальної ділянки, приймає участь в ідентифікації та оцінці небезпечних чинників в ході аналізу критичних точок контролю та маючи відповідно до цієї інструкції право вносити на розгляд керівництва пропозиції по вдосконаленню роботи складу, у межах своєї компетенції повідомляти безпосередньому керівнику про всі недоліки, які були виявлені та вносити пропозиції щодо їх усунення та повинен знати рух, заміри, залишки насіння соняшнику, жмиху та олії соняшникової, правила та норми охорони праці, техніки безпеки, санітарії та протипожежної безпеки.
Також судом першої інстанції у вироку зазначено (арк.10 ст.2 абз. 2), що «...жодним з досліджених судом доказів не підтверджено наявності наслідків порушенню нормативно-правових актів з охорони праці під час виконання робіт і підвищеною небезпекою що спричинило загибель людини ОСОБА_10 та ОСОБА_30 , та відповідно причинного зв`язку виявлених порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві і такими наслідками».
Так, судом невірно зазначено, що стороною обвинувачення не підтверджено наявності порушення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 нормативно-правових актів з охорони праці, оскільки сторона обвинувачення не доводила винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у порушені норм охорони праці, а доводила порушення ними саме правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, або будь-якому іншому підприємстві вчинені особою, яка зобов`язана їх дотримувати. Крім цього, стороною обвинуваченню повністю доведено які норми та яких законів порушено ОСОБА_11 та ОСОБА_10 як працівниками підприємства TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» де виконуються роботи з підвищеною небезпекою, а також хто та за які напрямки роботи в цьому технологічному процесі відповідав та не виконав всіх необхідних дій для уникнення цієї події і вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення.
Підстав, з яких суд відхилив докази обвинувачення та прийняв за основу виправдувального вироку інші докази, належним чином не вказав, а тому зазначає, що зазначення судом першої інстанції про критичне відношення до доказів наданих стороною обвинувачення є необґрунтованим, оскільки судом чітко не зазначено прийняття одних і відхилення інших доказів, такі підстави належним чином не вмотивовано.
Окрім цього, вказує, що в ході судового розгляду достатньою мірою встановлено, що настання тяжких наслідків, а саме загибель потерпілого ОСОБА_15 полягло в таких змінах у стані виробничого підприємства TOB «Верхньосірогозький ОПЗ», внаслідок яких виникло реальне настання шкоди вказане у ч.2 ст. 272 КК України. Ці зміни, породжені порушеннями правил безпеки, виразилися у початку неконтрольованих процесів горіння, виникненні процесів детонації, підвищенні концентрації шкідливих газів в атмосфері. Внаслідок цього виникла пожежа, а подальшому і вибух, що у свою чергу, породило настання шкоди, вказаної у ч. 2 ст. 272 КК України, що було допущено діями обвинувачених як ОСОБА_11 так і ОСОБА_10 .
Враховуючи викладене, висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, є хибними, суд дав невірну оцінку доказам та саме рішення ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не ґрунтуються на матеріалах провадження, що у свою чергу призвело до ухвалення незаконного вироку.
Відповідно до положень ст.409 КПК України апеляційна скарга вноситься у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, враховуючи, що сторона обвинувачення не погоджується з оцінкою судом першої інстанції досліджених доказів по кримінальному провадженню, вважає, що на підставі ч.3 ст.404 КПК України необхідно повторно дослідити докази.
Просить вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 05.06.2018 стосовно ОСОБА_31 та ОСОБА_32 скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законну, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.272 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного судом покарання з іспитовим строком випробування тривалістю у 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарчих та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки; визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.272 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного судом покарання з іспитовим строком випробування тривалістю у 4 роки з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарчих та організаційно - розпорядчих функцій строком на 2 роки.
Витрати на залучення експерта під час проведення:
Вартість проведення пожежно - технічної експертизи, яка складає 9461 грн. 76 коп. стягнути у рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь держави;
Вартість проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка складає 448 грн. 33 коп. стягнути з ОСОБА_10 на користь держави.
Запобіжні заходи - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до набрання вироком чинності - не обирати.
Відповідно до ч.4 ст.403 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
Прокурор поза межами строків на апеляційне оскарження вніс зміни до апеляційної скарги, в яких порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_9 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку, та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції, чим погіршує становище обвинуваченого, що є недопустимим.
Враховуючи вимоги ч.3 ст.403 КПК України, внесені прокурор до апеляційної скарги зміни за межами строків на апеляційне оскарження, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, не можуть бути предметом апеляційного розгляду.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 , вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 272 КК України незаконним і таким, що постановлено з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Судом першої інстанції, по даному кримінальному провадженню, були суттєво порушені вимоги кримінально - процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення
Висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на зібраних, під час судового розгляду в судовому провадженні, доказах.
Відповідно до ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним Кодексом.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, однією з підстав для виправдання ОСОБА_11 суд першої інстанції, у вироку, зазначив про те, що у висновку складеного акту комісії по проведенню спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2015 року зазначено про порушення в.о. директора ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_11 вимог ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та п. 1.22 «Правил безпеки для олійно - жирового виробництва», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 22.04.97 року. Разом з тим, такі посилання в змісті обвинувачення ОСОБА_11 відсутні. Натомість, зазначення стороною обвинувачення про порушення останнім вимог: - п. 7.1.4. НПАОП 15.4- 1.06-97 Правила безпеки для олійно-жирового виробництва, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці №99 від 22.04.1997 року, - п.4.2.1. НАПБ А.01.001-2004 Правила пожежної безпеки в Україні, затвердженого наказом МНС України №126 від 19.10.2004 року, - п.4.1, п.5.1 ГОСТ 12.1.010-76 «Вибухобезпечність. Загальні вимоги» затверджений і введений в дію Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 28 червня 1976 року № 1581, п. 2.4. ГОСТ 12.1.004-91 «Пожежна безпека», введений в дію 01.07.1992 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 02.04.1991 року, п. 1.1., п.2.1.1. ГОСТ 12.3.002-75 «Процеси виробничі. Загальні вимоги безпеки», введений в дію 01.07.1976 Постановою Державного комітету стандартів Ради Міністрів СРСР від 25.04.1975 № 1064, із змінами внесеними в квітні 1980 року та листопаді 1990 року є безпідставними, судом його посадова інструкція не досліджувалася, як доказ обвинувачення суду не надавалася. Разом з тим, відповідно до ухвали слідчого судді від 09.06.2015 року, зокрема був наданий доступ до посадової інструкції директора заводу ОСОБА_11 (а.п. 46, 48).
Однак, погодитись з зазначеним не можна з наступних підстав.
ОСОБА_11 згідно наказу N 22/07-1-К від 22.07.2014 року «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки директора» був призначений виконуючим обов`язки директора TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» та працював на цій посаді, здійснюючи оперативне управління підприємством в межах повноважень, визначених Статутом цього підприємства. Відповідно до п.2 зазначеного наказу « ОСОБА_11 прийняти на себе виконання повноважень директора TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» з 24.07.2014 року відповідно до Статуту TOB «Верхньосірогозький ОПЗ»
Таким чином, ОСОБА_11 був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями і був службовою особою TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» не на підставі посадової інструкції, а на підставі Статуту.
Судом першої інстанції взагалі не було дано аналізу Статуту TOB «Верхньосірогозький ОПЗ», який було долучено стороною обвинувачення, до матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні 17.02.2017 року, в якості доказу, який стверджує обвинувачення і яким підтверджуються повноваження ОСОБА_11 , як в.о. директора.
Суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що всі посадові інструкції складаються згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджений Наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 16.02.98 №24.
Порушення ОСОБА_11 вимог норм і правил, інших нормативно-правових і відомчих положень і інструкцій, зазначених в обвинувальному акті під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві підтверджує висновки комісії по проведенню спеціального розслідування нещасного випадку від 27.03.2015 року про порушення в.о. директора TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» ОСОБА_11 вимог ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та п. 1.22 «Правил безпеки для олійно - жирового виробництва», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 22.04.97 року, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_15 , заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_33 та відповідно причинного зв`язку виявлених порушень правил безпеки.
В якості підстави для виправдання ОСОБА_11 суд першої інстанції, у вироку, зазначив про те, що під час судового розгляду встановлено що ОСОБА_11 на час пожежі та загибелі ОСОБА_15 на виробництві не перебував, робіт з підвищеною небезпекою не виконував, разом з тим, обстановка вчинення кримінального правопорушення за ст. 272 ч.2 КК України полягає у тому, що діяння може мати місце лише в ході виконання робіт з підвищеною небезпекою.
Погодитися з зазначеним не можна з огляду на наступне.
ОСОБА_11 знаючи про те, що 25.10.2014 року працівникам ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» в робочу зміну з 20.00 години 25.10.2014 року по 08.00 годину 26.10.2014 року на цьому підприємстві наказано проводити складування шроту соняшнику, який виходив після другого віджиму з пресового цеху підприємства у 2 бункери тимчасового накопичення шроту соняшнику пів зміни ( 6 годин) в один бункер, а потім інші пів зміни ( 6 годин) завантажувати шрот соняшнику в іншій бункер, будь-яких оперативних заходів по попередженню цього порушення технологічного процесу на підприємстві не вжив, внаслідок чого шрот накопичувався з 20 години 25.10.2014 року по 00.30 години 26.10.2014 року у перший бункер, після чого з 00.30 години 26.10.2014 року до 07 години 26.10.2014 року шрот накопичувався в другий бункер, знаючи про те, що відвезення шроту з бункерів тимчасового накопичення у нічний час з 20 години 25.10.2014 року до 08 години 26.10.2014 року не проводиться і створюється загроза виникнення самозаймання гарячого шроту, пожежі, і як наслідок вибуху, тим самим допустив порушення вимог норм і правил, інших нормативно-правових і відомчих положень і інструкцій, зазначених в обвинувальному акті.
В якості підстави для виправдання ОСОБА_11 суд першої інстанції, у вироку, зазначив про те, що стороною обвинувачення не надано доказів проходження ОСОБА_11 , як посадовою особою, спеціального навчання та перевірки знань, оскільки нормами НПАОП 0.00-4.12-05 Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці" передбачено, що посадові особи, службові обов`язки яких пов`язані з керівництвом та контролем робіт підвищеної небезпеки, повинні пройти спеціальне навчання та перевірку знань.
За таких обставин, на ОСОБА_11 , не могло бути покладено обов`язку та допущення його до безпосереднього керівництва і контролю за дотриманням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.
Судом першої інстанції ретельно не перевірені всі докази винуватості ОСОБА_11 , на які посилався прокурор в судовому засіданні і які долучені до матеріалів кримінального провадження та належним чином не оцінені з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності.
Судом першої інстанції було проаналізовано п.1.2 та п.2 наказу № 11/03-1 від 13.03.2014 року «Про організацію охорони праці на підприємстві», який було долучено стороною обвинувачення, до матеріалів кримінального провадження в якості доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_9 , який є особою, відповідальною за охорону праці, протипожежні заходи по службам виробництво олії - в цілому по виробництву інженера ОСОБА_9 та позмінно на змінних майстрів ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 .
Однак, судом не було зовсім проаналізовано п.1 вищезазначеного наказу, відповідно до якого особою, відповідальною за організацію виконання заходів з охорони праці, протипожежних заходів та електробезпеку на підприємстві в цілому, за створення на робочих місцях у кожній службі умов праці відповідно до нормативно - правових актів з ОП, забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, а також, за забезпечення ефективного функціонування системи управління охороною праці - зам. директора ОСОБА_37 та п.3 наказу № 12/08 -1 від 12 серпня 2014 року «Щодо внесення змін до наказів» відповідно до якого в п.1.1. наказу № 11/03-1 від 11.03.2014 року внесені зміни замість зам. директора ОСОБА_37 вважати .в.о. ОСОБА_11 .
Таким чином, з 12 серпня 2014 року відповідальною особою за організацію виконання заходів з охорони праці, протипожежних заходів та інше на підприємстві є ОСОБА_11 .
Судом першої інстанцій не було проаналізовано та надано оцінки наказу №12/08-2 від 12 серпня 2014 року «Про зміну в організації протипожежної безпеки у 2014 році у зв`язку зі зміною директора та звільненням замдиректора».

При цьому, звертає увагу суду апеляційної інстанцій на те, що питання проходження (не проходження) ОСОБА_11 , як посадовою особою, спеціального навчання та перевірки знань, відповідно до норм НПАОП 0.00-4.12-05 "Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці" в суді першої інстанції не вирішувалось, показань стосовно зазначеного питання ОСОБА_11 не надавав, обвинувачені ОСОБА_9 та свідки також не давали показань з цього питання.
Крім того, питання покладення на ОСОБА_11 , обов`язку та допущення його до безпосереднього керівництва і контролю за дотриманням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою судами не вирішується і суди не вправі втручатися в господарську діяльність підприємств при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених Статутом, оскільки чинним законодавством України суди не наділені такими правами.
Для кваліфікації діяння за ст.272 КК України важливе значення має визначення змісту правил безпеки, які порушено. При цьому не має значення, яким нормативно - правовим актом вони встановлені, - це можуть бути не лише акт під назвою "правила", а й закон, постанова, інструкція, положення, наказ, стандарт тощо. Потрібно вказати на конкретну статтю, пункт, параграф, які порушено, та визначити, у чому саме полягає порушення тих чи інших нормативних вимог.
Більш конкретні нормативні акти, які були порушені ОСОБА_10 у зв`язку з покладеними на нього обов`язками, зазначені в обвинувальному акті і яким судом першої інстанції не було надано ніякої оцінки.
Інших належних, достатніх мотивів та підстав для виправдання ОСОБА_10 судом у вироку не наведено.
Таким чином, вважає, що пред`явлене підсудним ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачення доведено в повному обсязі, їх дії, що спричинило тяжкі наслідки, органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 272 ч. 2 КК України. Крім того, ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 не було вчинено дій, направлених на відвернення порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що знаходиться у причинному зв`язку з загибеллю ОСОБА_15 .
Також, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції визнано неналежними доказами протоколи огляду предметів від 26.04.2016 року, якими було оглянуто мобільні телефони належні ОСОБА_23 та ОСОБА_24 у зв`язку з тим, що вони не підтверджують вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення.
Однак, стороною обвинувачення було надано до матеріалів справи оптичний носій даних на DVD R диску, інформація в якому містить номери телефонів і прізвища осіб, кому вони належать, а також час з`єднання і місцезнаходження ОСОБА_11 та підтверджує показання свідка ОСОБА_26 щодо розмови з ОСОБА_11 о 6.15 годині 26.10.2014 року, коли ним було виявлено самозаймання шроту.
Даний диск безпосередньо оглянутого в судовому засіданні, однак судом першої інстанції належним чином не оцінений з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності.
Крім того, судом першої інстанції визнано належним але недопустимим доказом протокол огляду місця події від 26.10.2014 року оскільки був проведений без відповідної ухвали слідчого судді.
При цьому, суд першої інстанції не надав оцінки заяві в.о. директора ОСОБА_11 від 25.10.2014 року, яка містила дозвіл на проведення огляду та була відкрита органом досудового розслідування в порядку виконання ст.291 КПК України.
Просить під час апеляційного розгляду дослідити докази у кримінальному провадженні:
-Статут TOB Верхньосірогозький ОПЗ» ( а.с. 116-117 т.4)

-Наказ № 11/03-1 від 11.03.2014 року «Про організацію охорони праці на підприємстві у 2014 році» ( а.с. 54-56 т.4)

-Наказ №12/08-1 від 12 серпня 2014 року «Щодо внесення змін до наказів» (а.с.57-58 т.4)
-Наказ №12/08-2 від 12 серпня 2014 року «Про зміну в організації протипожежної безпеки у 2014 році» ( а.с.59-61 т.4)
-Наказ N 22/07-1-К від 22.07.2014 року «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки директора» (а.с.115 т.4) '
-Диск ( а.с.31 т.5)
-Інструкцію майстра вантажно-розвантажувальної ділянки, з якою був ознайомлений ОСОБА_10 (а.с.142-146 т.4)
-Наказ про прийняття на роботу ОСОБА_10 № 11/08-к від 11.08.2014 року ( а.с.110 т.4, а.с.159 т.3).
Регламент виробничий технологічний ( а.с.1-16 т.5).
Просять скасувати вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 05.06.2018 року в частині виправдання ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 та ухвалити в цій частині новий вирок.
Визнати ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій строком на 3 роки.
В решті вирок суду залишити без змін.
В своїх запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 просить вирок залишити без змін. Відмовити у проведенні часткового судового слідства в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги, обвинувачених та захисників, які не підтримали апеляційні скарги, потерпілих та їх представника, які підтримали свою апеляційну скаргу, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Представник потерпілих, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась. Клопотання щодо розгляду справи від представника потерпілих не надходили.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008р. - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто, всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішенні конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгулі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Як вбачається зі змісту вироку та матеріалів провадження, судом не дотриманні вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
За змістом вироку, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та не доведеність виниОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, судналежним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, не навів у вироку переконливих мотивів, із яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення, коротко розкриваючи їх зміст, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, що є недопустимим.

Як передбачено ч.1,2 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є всякі фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Також, суд у вироку стверджуючи що вина ОСОБА_9 підтверджується висновком пожежо-технічної експертизи від 12.03.2015 року(т.3 а.п. 2-90), не звернув увагу на те, що вибухом бункер не зруйновано, не встановлено у чому саме полягало порушення правил пожежної безпеки та технології службовими особами підприємства. Не встановлено яка кількість жмиху знаходилася в бункері та чи можливо було гасити тління водою, від якої була утворена пара в бункері.
Так, судом невірно зазначено, що стороною обвинувачення не підтверджено наявності порушення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 нормативно-правових актів з охорони праці, оскільки сторона обвинувачення не доводила винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у порушені норм охорони праці, а доводила порушення ними саме правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, або будь-якому іншому підприємстві вчинені особою, яка зобов`язана їх дотримувати.
Підстав, з яких суд відхилив докази обвинувачення та прийняв за основу виправдувального вироку інші докази, суд належним чином не вказав.
Крім того, ОСОБА_10 мав прямий вплив на можливість попередження вибуху на TOB «Верхньосірогозький ОПЗ» 26.10.2014, оскільки являвся першою особою, уповноваженою керівництвом заводу на дотримання всіх правил виробництва при контролі за кількістю шроту гарячого в бункерах, який при його не відвантаженні може призвести де пожежі та вибуху та безпосередньо і постійно контролювати відвантаження, шроту з бункерів, при цьому не залишати безконтрольною у будь-якому випадку цю дільницю у технологічному процесі навіть на вихідні дні чи вибори, знаючи при цьому, що технологічний процес на TOB не припиняється, є постійним і підлягає постійному контролю.
Крім того судом не дана оцінка тому, що ОСОБА_11 як в.о. директора мав обов`язок щодо забезпечення належних умов функціонування об`єкту господарювання, а саме директор несе відповідальність за своє підприємство, а тому навіть його відсутність під час пожежі та загибелі ОСОБА_15 на підприємстві, не виконання особисто робіт з підвищеною небезпекою не є підставою визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.
Судом першої інстанцій не було проаналізовано та надано оцінки наказу №12/08-2 від 12 серпня 2014 року «Про зміну в організації протипожежної безпеки у 2014 році у зв`язку зі зміною директора та звільненням замдиректора».

Отже, при наявності суперечливих фактичних даних щодо обставин вчиненого злочину, які мають істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, суд ці суперечності не усунув (відмовивши в призначенні додаткової експертизи) і не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим поставив під сумнів невинуватість виправданих, що є недопустимим.
З огляду на це, висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин кримінального провадження і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, що є порушенням вимог ст. ст.370, ч.3 ст.374 КПК України.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку.
Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.
Виходячи з викладеного, апеляційні скарги представника потерпілих та прокурора мають бути задоволені частково.
На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 405, 407, 409, 412 ч.1, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 задовольнити частково.
Вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4