У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2018 р. відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.2 ст.153 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений та захисник просять закрити кримінальне провадження, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України. Призначено покарання за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років, за ч. 2 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23.07. 2014 року за ч.2 ст.153 КК України та визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.
Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції визнаючи його винним не звернув уваги на обставини справи які вказують на його невинуватість.
Так, апелянт посилається на висновок експертизи в якій вказано про те, що ніяких генетичних слідів потерпілої виявлено не було, що спростовує факт статевих зносин з потерпілою.
Вказує на те, що немає жодного свідка який міг би підтвердити факт насильства потерпілої та згідно висновку експертизи на потерпілій взагалі не було ніяких слідів «волочіння по землі» про які вказувала потерпіла.
Зазначає, що в ході судового засідання не було доведено час та місце скоєння злочину, а покази свідка ОСОБА_8 спростовуються змістом обвинувального акту, а покази стосовно зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 надавала виключно зі слів потерпілої.
Стверджує, що слідчим в нього не було відібрано ніяких речей для проведення експертиз, а під час слідчого експерименту потерпіла не чітко вказувала на обставини скоєння злочину.
Вважає, що його вина не доказана, що підтверджується матеріалами справи та висновками експертиз.

Захисник не погоджуючись з рішенням суду вказує про те, що встановлюючи доведеність вини обвинуваченого суд першої інстанції послався на факт попередньої судимості обвинуваченого за ст.153 ч.2 КК України, що взагалі не є доказом по справі, а лише характеризуючими даними особи.

Вважає, що до показів свідків та потерпілої слід ставитись критично, оскільки вони мають не точності.

Вказує, що свідчення свідків Вальдівії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є недостатніми для доведення вини обвинуваченого та повинні судом сприйматися критично, оскільки вони не були свідками зґвалтування потерпілої і дізналися про даний факт лише після приїзду працівників поліції.

Зазначає, що висновки судово-імунологічних експертиз спростовують причетність обвинуваченого до вчинення злочинів стосовно потерпілої ОСОБА_14 та у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні трактуватися на користь обвинуваченого, а не покладатись в основу обвинувального вироку.

Твердить, що є незаконним долучення свідка ОСОБА_12 до участі у слідчих діях (понятою під час слідчого експерименту), оскільки вона в той момент вже перебувала в процесуальному статусі свідка по кримінальному провадженню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом встановлено, що 10 січня 2018 року о 17:00 у обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував поряд із приміщенням котельної Озерівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Березнегуватської районної державної адміністрації, розташованої за адресою: вул. Шкільна, 1, с. Озерівка, Березнегуватського району Миколаївської області, виник злочинний умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті з ОСОБА_14 , яка проходила повз котельні Озерівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 передпліччям правої руки схопив потерпілу ОСОБА_14 за шию та почав притискати до себе з метою подальшого зґвалтування. Звільнившись від захвату, потерпіла почала тікати, але обвинувачений наздогнав останню та наніс декілька ударів в область голови та тулубу, від яких вона втратила рівновагу та впала на землю. ОСОБА_6 ліг всім своїм тілом на потерпілу ОСОБА_14 , обмеживши її рухи. Не зупиняючись, обвинувачений ОСОБА_6 підняв ОСОБА_14 , підтримуючи її передпліччям правої руки за комір куртки, почав тягнути за приміщення будівлі поштового зв`язку, яке розташоване по вул. Шкільна, 3, в с. Озерівка Березнегуватського району неподалік від приміщення котельні Озерівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Березнегуватської РДА. Перебуваючи за приміщенням будівлі поштового зв`язку, ОСОБА_6 поставив потерпілу ОСОБА_14 під стіну та почав роздягати. Роздягнувши останню нижче пояса, ОСОБА_6 поклав потерпілу на ґанок приміщення поштового зв`язку та притупивши її волю до опору, втупив з нею в статевий зв`язок природнім способом без її згоди.
Вчиняючи протиправні дії, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 застосовуючи фізичне насилля та погрози його застосування, вступив з ОСОБА_14 в статевий зв`язок неприродним способом, у вигляді аногенитального контакту. У подальшому ОСОБА_6 тримаючи за волосся потерпілу підняв її, погрожуючи останній застосуванням фізичного насильства, примусив ОСОБА_14 вступити з ним в статевий зв`язок неприродним способом у вигляді орогенитального контакту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та просив апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Стороною захисту в апеляційній скарзі оспорюється доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з технічного носія інформації ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому злочинах не визнав. Пояснив, що 10 січня 2018 року приблизно о 15:30 прийшов до ОСОБА_15 додому, де вони вживали спиртне. Вказав, що він покликав ОСОБА_16 , сина потерпілої, та вони втрьох продовжили випивати у Білого вдома. Приблизно о 17:30 вони з ОСОБА_16 пішли до нього додому, де також вживали спиртне разом з дружиною ОСОБА_17 . Пояснив, що коли вони сиділи за столом, між ним та ОСОБА_16 виникла сварка, яка переросла у бійку. Через декілька хвилин з`явилася потерпіла, почала його виганяти. Зазначив, що вона стояла позаду, він локтем її вдарив, у яке саме місце не знає. Потім він пішов до директора школи ОСОБА_18 взяв ключ від котельні у дворі її домоволодіння, щоб підмінити свого напарника , звідти, пішов до ОСОБА_12 . Зазначив, що після цього відразу пішов до Білого, але той не відчинив дверей і він повернувся в сторону котельні, де по дорозі зустрів потерпілу біля будинку її сина, яка запропонувала йому випити за примирення. Вказав, що вони зайшли до ОСОБА_16 близько 19 год., де разом з потерпілою та ОСОБА_19 вживали спиртні напої. Пояснив, що через якийсь час ОСОБА_19 з ОСОБА_14 вийшли в іншу кімнату, після чого прийшов чоловік потерпілої і вони всі вийшли, а він пішов до котельні.
Показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілої та свідків, наданими в суді першої інстанції.
Так в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що 10 січня 2018 року їй біля 17:10 зателефонувала невістка ОСОБА_19 повідомила, що ОСОБА_16 та ОСОБА_6 б`ються, попросила прийти до неї додому. Пояснила, що вона одразу прибігла до ОСОБА_19 , бійки вже не було. Вказала, що ОСОБА_6 пішов з будинку невістки і вона через деякий час також вийшла йти додому. Пояснила, що на вулиці був ОСОБА_6 , який запропонував їй набрати вугілля в котельні вона відмовилася. Потім повернулася до невістки, двері були зачинені і вона пішла По дорозі додому, біля котельні, вона зустріла ОСОБА_6 і він знову запропонував їй набрати вугілля в котельні, вона відмовилася. Після чого він схопив її за шию та почав притискати. Пояснила, що вона двічі виривалася та намагалася втекти, але ОСОБА_6 її наздоганяв, бив по голові та по спині, лягав на неї своїм тілом, тягнув за комір куртки в бік пошти, при цьому погрожував, що вб`є, якщо вона буде чинити супротив. Вказала, що коли вона втікала згубила один туфель. Пояснила, що знала про те, що ОСОБА_6 був засуджений за згвалтування раніше, й така його поведінка, погрози та побиття змусило її піти з ним за поштове відділення, коли він її повів туди притримуючи передпліччям руки за шию, та роздягатися за його наказом, а потім й вступити з ним в статевий акт як природнім, так і не природніми способами. Пояснила, що ОСОБА_6 їй постійно погрожував.
Показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідків.
Так, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , близько 19:00 год. 10 січня 2018 року була вдома, коли її покликав ОСОБА_6 та просив позичити горілки, вона відмовила, через декілька хвилин після цього прийшла ОСОБА_14 та також попросила позичити горілки. При цьому, ОСОБА_14 дивно поводилася, стояла на одній нозі обпершись об ворота, була розпатлана, перелякана, капішон куртки звисав, стогнала, наче хто її побив, однак коли запитала що сталося потерпіла сказала, що потім розповість, оглядаючись на дорогу. По цьому, вона зрозуміла, що на дорозі хтось є. Приблизно на другий день їй потерпіла розказала, що її згвалтував ОСОБА_6 неподалік котельні місцевої школи.
Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_6 10 січня до її домоволодіння не заходив, ключ від котельні вона у своєму дворі для працівників котельні ніколи не залишала.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснила, що 10 січня 2018 року біля 16:30 ОСОБА_6 покликав її чоловіка й вони десь пішли, а коли через деякий час, приблизно через годину, повернулися були п`яні. ОСОБА_6 настирливо почав пропонувати їй піти в котельну набрати вугілля, що не сподобалося її чоловіку. На цьому грунті між чоловіками виникла сварка, яка переросла в штовханину. Вона не могла вигнати ОСОБА_6 , тому зателефонувала матері. Пояснила, що ОСОБА_14 прибігла десь за 3-4 хвилини й усі швидко розійшлися. ОСОБА_6 пішов з дому, а через декілька хвилин після нього пішла й потерпіла. Ударів від ОСОБА_6 у той час потерпіла не отримувала. Приблизно через 40 хвилин потерпіла повернулася, з нею був ОСОБА_6 . Вона одразу помітила, що з матір`ю щось сталося, бо вона була розпатлана, в одному туфлі, губа підпухша, садно на носі, копішон куртки звисав. Мати попросила накрити на стіл, у них з собою була горілка. Вони трохи посиділи за столом, потім мати знаками показала, що хоче їй щось сказати. Пояснила, що вони вийшли в іншу кімнату і потерпіла розповіла, що її згвалтував ОСОБА_6 та попросила зателефонувати чоловіку, при цьому дуже боялася, щоб ОСОБА_6 їх розмови не чув. Через деякий час прийшов чоловік ОСОБА_14 , вони всі вийшли з дому. По дорозі ОСОБА_6 звернув у сторону кочегарки.

Твердження обвинуваченому відносно того, що свідок ОСОБА_8 давала свідчення зі слів потерпілої є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснив, що 10 січня 2018 року приблизно після 16:00 години він вживав спиртне з ОСОБА_6 у Білого ОСОБА_21 вдома. Він був у стані сп`яніння, коли вони з ОСОБА_6 прийшли до нього додому. ОСОБА_6 почав чіплятися до його жінки, через це між ними сталася штовханина. Потім прийшла мати й він пішов спати. Коли прокинувся жінки вдома не було, зрозумів, що вона у матері. Вже там, зі слів рідних він дізнався, що матір згвалтував ОСОБА_6 .

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_22 пояснив, що потерпіла є його дружиною. Вказав, що 10 січня 2018 року у вечірній час доби дружині зателефонувала невістка ОСОБА_8 та попросила прийти, щоб припинити конфлікт між сином потерпілої та ОСОБА_6 . Зазначив, що дружина відразу пішла. Через деякий час, який він точно пригадати не може, невістка зателефонувала й повідомила щоб він прийшов швидше, бо щось сталося з дружиною. Коли прийшов до будинку невістки, то побачив, що його дружина, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 сидять за столом. У дружини був переляканий вигляд. Пояснив, що після цього вони пішли додому, з ними була ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , який по дорозі повернув в бік котельні. Вже вдома він помітив на дружині тілесні ушкодження, у неї був синець на лобі, на грудях, на затилку була кров, її одяг був брудним. Жінка йому розповіла, що її зґвалтував ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_8 зателефонувала у поліцію.
Доводи апелянтів відносно того, що вказані свідки не були присутні саме під час вчинення обвинуваченим злочину, а тому їх показання є недостатніми для доведення вини обвинуваченого, є необґрунтованими.
Так, вищевказані показання свідків є послідовними, об`єктивними, узгодженими між собою.
Зазначені свідки хоча і не були присутні під час вчинення злочину, однак бачили потерпілу до вчинення злочину та після нього, спостерігали зміну її зовнішнього вигляду, наявність тілесних ушкоджень, а також зміну психологічного стану саме одразу після вчинення злочину.

Вищенаведені показання свідків узгоджуються з іншими доказами по справі.

Відповідно до рапортів чергового інспектора Березнегуватського ВП Снігурівського ВП ГУНП Миколаївської області Михальова від 10 січня 2018 року до служби «102» надійшло повідомлення про згвалтування ОСОБА_14 1959 року народження, ОСОБА_6 (т.1 а.с.112,113).

10 січня 2018 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.152 КК України (т.1 а.с.110).

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_14 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_23 , який 10 січня 2018 року спричинив їй тілесні ушкодження, зґвалтував її природнім та неприроднім способом (т.1 а.с.114).

Протоколом огляду місцевості від 10 січня 2018 року з фототаблицею, яким встановлено, що місцем події є ділянка місцевості поблизу відділення "Укрпошта" в с. Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області. Під час огляду стежки між котельною школи та відділенням пошти виявлено прим`ятість сухостою (т.1 а.с.115-119).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17 січня 2018 року, потерпіла ОСОБА_14 у присутності понятих показала на місці обставини вчинення 10 січня 2018 року злочину щодо неї, що відповідають обставинам встановленим судом першої інстанції (т.1 а.с.121-122).

Твердження захисника відносно того, що вказаний доказ є недопустимим, оскільки проведений з порушенням вимог КПК України, є не обгрунтованими та не підтверджується матеріалами провадження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17 січня 2018 року з фототаблицею, яким було зафіксовано внутрішній та зовнішній вигляд котельні Озерівської загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів Березнегуватської районної державної адміністрації; встановлено, що котельня є окремим приміщенням, вхід до котельні здійснюється через дерев`яні двері, які на момент огляду відчинені, при вході до приміщення знаходяться бетонні сходи, які ведуть вниз, у приміщенні є функціонуючий котел, диван, різні інструменти, топор. До протоколу додано фотокопію графіку чергувань на 2017 рік, з якого видно, що чергування працівників у котельні здійснюється через кожні три доби, останній запис про чергування ОСОБА_6 був 30 грудня 2017 року. Біля котельні розташовано пустир (n.1 а.с.124-133).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 39 від 16 січня 2018 року, кров ОСОБА_14 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (т.1 а.с.136-138).
З висновку судово-цитологічної експертизи № 9/ц від 20 лютого 2018 року, при дослідженні зразка слини ОСОБА_6 реакцією абсорбції-елюції виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Слина походить від особи в групову характеристику якого (яких) входять виявлені антигени, а саме від особи з групою В з ізогемаглютином анти-А; при дослідженні мазків-відбитків та змиву зі статевого члену ОСОБА_6 знайдені елементи калових мас та епітеліальні клітини, при встановленні групової належності клітин за ізосерологічною системою АВО виявлений антиген В. Виявлений антиген В походить від особи (осіб) з групою В, анти-А, у тому числі від потерпілої ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_6 (т.1 а.с.156-161); При цьому, з дослідницької частини даного висновку видно, що об`єктом дослідження були біологічні зразки саме ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 7 від 19 березня 2018 року, у ОСОБА_14 в ділянці піхви має місце виражене нерівномірне почервоніння слизових оболонок та шкіри, яке може бути результатом введення в піхву якого-небудь тупого твердого предмета в межах декількох годин до експертизи. Зазначено, що таким предметом міг бути напружений статевий член. На тілі потерпілої виявлено тілесне ушкодження - синець на спинці носа, синець вздовж правої брови, крововилив на слизовій верхньої губи зліва, забій м`яких тканин в тім`яно-потиличній області голови, забій тканин в області 5-го пальця лівої руки. Вказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, в межах 1 доби до експертизи, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначено, що вказані тілесні ушкодження могли утворитися в час при умовах, вказаних потерпілою (т.1 а.с.163-164).

З висновку експерта № 8 від 19 березня 2018 року, згідно якої у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; при судово-медичному дослідженні речових доказів встановлено: при дослідженні зразка слини ОСОБА_6 реакцією абсорбції-елюції виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Слина походить від особи в групову характеристику якого входять виявлені антигени, а саме від особи з групою В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н; при дослідженні мазків-відбитків та змиву зі статевого члену ОСОБА_6 знайдені елементи калових мас та епітеліальні клітини; при встановлені групової належності клітин за ізосерологічною системою АВО виявлений антиген В. Виявлений антиген В походить від особи (осіб) з групою В, анти-А, у тому числі від потерпілої ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_6 (т.1 а.с.166-167).
Отже, вищенаведене спростовує доводи обвинуваченого щодо відсутності біологічного середовища потерпілої.

З огляду на наведене, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами в їх сукупності. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Вищенаведене спростовує доводи обвинуваченого та захисника відносно того, що ОСОБА_6 не скоював злочинів.

Окрім того, посилання захисника на те, що суд першої інстанції безпідставно послався на наявність у ОСОБА_6 попередньої судимості за ч.2 ст.153 КК України є необґрунтованими, оскільки кваліфікуючою обставиною ч.2 ст.152 є вчинення злочину особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.153-155 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції врахував ступень тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, обставини та наслідки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, міцних соціальних зв`язків немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 153 КК України. Окрім того, судом першої інстанції враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 152 та ч. 2 ст.153 КК України та дійшов вірного висновку про те, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів є покарання виключно в умовах ізоляції.

Окрім того, ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання за ч.1 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України.

Згідно з доктринальними положеннями кримінального процесуального права при апеляційному перегляді у суду не виникає обов`язку досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить докази, отримані в суді першої інстанції.
З огляду на наведене, оскільки апеляційний суд в межах поданих апеляційних скарг, під час розгляду даного кримінального провадження не переоцінює докази, здобуті у суді першої інстанції, а отже і не має підстав для їх повторного дослідження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено.

З огляду на наведене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2018р. відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: