Справа № 185/6057/18
Провадження № 1-кп/185/550/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2018 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Перевальськ,Луганської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є подругами між собою та проживають разом за однією адресою в АДРЕСА_1 .
Для психологічних рис вказаних осіб були характерні обмеженість інтересів, бідність в моральній сфері, відсутність позитивних уподобань.
І ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 , на момент вчинення злочину не працювали та не навчались, а спосіб життя та повсякденна поведінка призвели до вирішення наразі питання щодо позбавлення ОСОБА_7 в судовому порядку батьківських прав.
Маючи низькі моральні критерії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили тяжкий, корисливий, насильницький злочин проти власності за таких обставин.
22.06.2018 року, приблизно о 23.45 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проходили по вул.Харківська в м.Павлограді, Дніпропетровської області, де помітили раніше не знайому ОСОБА_9 , яка мала при собі жіночу сумочку з особистими речами.
У ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раптово виник єдиний злочинний умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи зазначений злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в той же час та в тому ж місці стали слідувати за ОСОБА_4 , наздогнали її біля будинку АДРЕСА_2 та вчинили розбійний напад на потерпілу за попередньою змовою між собою таким чином.
ОСОБА_7 підійшла до потерпілої ОСОБА_4 , схопила жіночу сумочку потерпілої за ручку та стала тягнути на себе.
ОСОБА_4 , в свою чергу, усвідомлюючи, що відносно неї вчиняється злочин, почала оборонятися та намагатися утримати свою жіночу сумочку та наявні в ній речі.
Разом з тим, ОСОБА_6 , продовжуючи вчиняти розбійний напад, перебуваючи з боку від потерпілої, розбила наявну пусту скляну пляшку об асфальтову поверхню дороги, та так званою «розочкою» почала погрожувати потерпілій ОСОБА_4 , а також нанесла один удар рукою в підборіддя, з лівої сторони ОСОБА_4 , чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді саден шиї.
В цей же час ОСОБА_7 заволоділа жіночою сумочкою потерпілої вартістю 263грн.25коп., в якій знаходився чорний гаманець, вартістю 377грн.52коп., гроші в сумі 411 грн., мобільні телефони «Самсунг джей 5», вартістю 4239грн.20коп., та «Сасунг-Гелаксі працм», вартістю 1500 грн., службове посвідчення, та дві картки «Приватбанку».
Вчинивши розбійний напад ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з майном, яким заволоділи, з місця вчинення нападу втекли, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6790грн.97коп.
В судовому засіданні обвинувачені, кожна окремо, декларуючи про повне визнання своєї вини за ч.2 ст.187 КК України, фактично, в об`ємі висунутого обвинувачення свою вину не визнали та дали такі показання.
Обвинувачена ОСОБА_6 показала суду, що 22.06.2018 року, приблизно о 23.45 год. вона зі своєю подругою ОСОБА_7 проходили по вул.Харківська в м.Павлограді, Дніпропетровської області, де помітили раніше не знайому ОСОБА_9 , яка мала при собі жіночу сумочку. Вони домовились між собою вчинити жарт з потерпілою. За для цього ОСОБА_7 підійшла до потерпілої, вихватила у неї сумку та стала з сумкою тікати. Вона також стала тікати з місця пригоди, та одночасно сказала ОСОБА_7 , аби та викинула сумку. ОСОБА_11 вчинила саме таким чином, та викинула сумку потерпілої.
Додала, що особисто вона потерпілій не погрожувала, скляну пляшку не розбивала, удару потерпілій не завдавала, шкоди здоров`ю не спричиняла, а, отже , і розбійного нападу на потерпілу вони не скоювали.
Аналогічні показання надала суду й обвинувачена ОСОБА_7 , додаючи, що під час жарту, вириваючи у потерпілої сумку, вона, можливо, не навмисно вдарила потерпілу.
Винність обвинувачених, кожної окремо, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України підтверджується показами потерпілої та свідка.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 підтвердила суду, що 22.06.2018 року, близько 23.45год. вона з подругою йшли по вул.Харківській в м.Павлограді.
Несподівано, в темному місці вулиці, на неї напали раніше не знайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_11 підбігла до неї з переду, схопила наявну у неї сумку обома руками, та стала намагатися вирвати сумку. В сумці були її особисті речі: гаманець, гроші, мобільні телефони, тощо. В той же час ОСОБА_12 розбила об асфальт скляну пляшку, та так званою «розочкою», на відстані витягнутої руки, стала розмахувати розбитою пляшкою перед її обличчям, спричинивши на шиї тілесні ушкодження, погрожувати їй вбивством, вимагати віддати сумку.
Їй було страшно, та вона реально сприймала погрози обвинуваченої.
Згодом, розірвавши ручки жіночої сумки ОСОБА_11 заволоділа нею, а ОСОБА_12 , в свою чергу, нанесла їй один удар кулаком в підборіддя. Обидві обвинуваченні з майном, яким заволоділи стали тікати в різні сторони.
В зазначений час по вулиці на мопеді їхав чоловік, якого вона стала благати про допомогу. Останній виявився працівником поліції. Він, згодом наздогнав ОСОБА_11 , яка під час її затримання викинула її сумку, відтак усі речі їй були повернуті.
Додала, що вимагає для обвинувачених за вчинений зухвалий злочин максимального покарання у вигляді позбавлення волі.
Свідок ОСОБА_13 підтвердив своїми показами суду, що 22.06.2018 року, в пізній час, у темну пору доби він на мопеді їхав по вул.Харківській в м.Павлограді та бачив, як з сумкою біжить ОСОБА_7 , в той же час потерпіла ОСОБА_4 кричала про допомогу , бігла за обвинуваченою та вимагали віддати сумку. Він наздогнав на мопеді ОСОБА_7 , яка мала при собі сумку потерпілої, яку, під час затримання, намагалася викинути.
При цьому ОСОБА_7 пояснювала, що вона з ОСОБА_12 напали на потерпілу та заволоділи сумкою. ОСОБА_6 застосувала так звану «розочку», погрожуючи нею потерпілій, вимагаючи віддати сумку.
Додав, що коли на місце злочину прибула поліція в місці його вчинення були наявні сліди скла розбитої пляшки.
Крім наведених вище показань потерпілої та свідка винність обвинувачених, кожної окремо, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується такими доказами.
Протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення, де остання повідомила правоохоронний орган про вчинення на неї розбійного нападу їз застосуванням небезпечного для життя та здоров`я насильства, заволодіння жіночою сумочкою з речами та використання під час вчиненні злочину розбитої скляної пляшки.
Протоколом огляду місця події, яким встановлено місце вчинення злочину, та наявність в місці вчинення злочину фрагментів розбитого скла від скляної пляшки.
Протоколом огляду жіночої сумки потерпілої ОСОБА_4 з наявними в ній особистими речами потерпілої, яким, у тому числі, зафіксовано розірвані ручки сумки, та постановою про визнанням вказаних речей речовими доказами у справі.
Висновком судово-медичної експертизи № 132 від 03.07.2018 року, яким встановлено наявність у потерпілої ОСОБА_4 механічних тілесних ушкоджень легкого ступеню у вигляді саден шиї.
Висновком судової товарознавчої експертизи № 1945/18 від 03.07.2018 року, яким встановлена загальна вартість майна, яким заволоділи обвинуваченні під час вчинення розбійного нападу.
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 , де остання, у присутності понятих повідомила про обставини та наслідки вчиненого відносно неї розбійного нападу.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 показала, що що 22.06.2018 року, близько 23.45год. вона з подругою йшли по вул.Харківській в м.Павлограді, де на неї напали раніше не знайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_11 підбігла до неї з переду, схопила наявну у неї сумку обома руками, та стала намагатися вирвати сумку. В той же час ОСОБА_12 розбила об асфальт скляну пляшку, та так званою «розочкою», на відстані витягнутої руки, стала розмахувати розбитою пляшкою перед її обличчям, спричинивши на шиї тілесні ушкодження, погрожувала їй, вимагала віддати сумку. Розірвавши ручки жіночої сумки ОСОБА_11 заволоділа нею, а ОСОБА_12 , в свою чергу, нанесла їй один удар кулаком в підборіддя. Обидві обвинуваченні з майном, яким заволоділи втекли.
Аналізуючи показання обвинувачених в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також з показаннями потерпілої, свідка, та з іншими доказами зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинувачених, кожну окремо, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що показання потерпілої, свідка та інші наведені судом докази мають характер правдивих, логічних, послідовних, узгоджених між собою та об`єктивних.
Зазначені докази винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані без процесуальних порушень, у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.
Натомість, доводи обвинувачених про те, що вони жартували з потерпілою та не вчиняли розбійного нападу, судом не беруться до уваги, оскільки, крім показань обвинувачених, ці доводи будь-якими іншими доказами не підтверджені, та є на думку суду, способом захисту обвинувачених від пред`явленого обвинувачення за для можливості уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину.
Приймаючи зазначене рішення суд враховує встановлені під час судового розгляду справи фактичні обставини вчинення злочину.
Зокрема, той факт, що обвинуваченні та потерпіла були не знайомі між собою; напад було вчинено у темному місці вулиці, фактично, в нічний час, несподівано для потерпілої; під час розбійного нападу винними особами використовувався спеціальний предмет так звана «розочка», а потерпілій були спричинені тілесні ушкодженні на ділянці шиї.
Крім того, по «гарячих слідах» сторонньою особою одна з обвинувачених була затримана, та у неї при собі було наявне майно потерпілої, яким обвинувачені заволоділи під час вчинення розбійного нападу.
Наведені обставини вчинення злочину, у свої сукупності, вказують на чіткі, узгодженні та послідовні дії обвинувачених, тобто, про наявність в їх злочинних діях попередньої змови між собою.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України знайшла своє повне підтвердження під час безпосереднього судового розгляду кримінального провадження.
Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожної окремо, необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченим, кожній окремо, суд , у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує , що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають покаранню за вчинене тяжке кримінальне правопорушення.
Пом`якшувальними обставинами суд визнає той факт, що обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягалися та не були судимі, обвинувачена ОСОБА_7 має малолітню дитину.
Обтяжливі обставини у справі відсутні.
Наведені обставини вчиненого кримінального правопорушення, надзвичайно зухвалий спосіб його учинення, зверхнє ставлення обвинувачених до наслідків вчинення злочину, поруч з вимогою потерпілої ОСОБА_4 щодо необхідності призначення обвинуваченим суворого покарання, свідчать у своїй сукупності про підвищену суспільну небезпеку особи обвинувачених для оточуючих, а також про те, що виправити їх, та запобігти злочинній діяльності не можливо без тривалої ізоляції обвинувачених від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожна окремо, повинні бути засудженими за ч.2 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією вказаної статті з конфіскацією усього належного майна.
Позовні вимоги у даному кримінальному провадженню відсутні.
Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.
Судові витрати необхідно розподілити згідно ч.2 ст.124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожну окремо, визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожній окремо, призначити покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком сім років шість місяців, с конфіскацією усього належного майна.
До набрання вироком чинності застосувати відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обчислювати з 06 листопада 2018 року.
- передані потерпілій ОСОБА_4 жіночу сумку, гаманець, 411 грн., 10 доларів США, два мобільних телефони «Самсунг», дві банківські картки залишити останній за належністю;
- фрагменти скла від пляшки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 300 грн.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1 ,