Дата документу 30.10.2018
Справа № 334/4618/16-к
Провадження № 1-в/334/194/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про повернення йому речей, які були вилученні під час затримання

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про повернення йому речей, які були вилученні під час затримання.

У клопотанні вказано, що 09 червня 2016 року, під час затримання ОСОБА_4 у нього було вилучено його особисті речі, а саме: перцевий балончик, хустинка, мобільний телефон SAMSUNG GT-E 108IT, магнітні ключі у кількості у кількості 10 шт., складний ніж, ключ від замка, запальничка, грошові кошти у сумі 19 гривень, грошові кошти монетами у сумі 7 гривень, ліхтарик, чохол, тряпчані рукавиці, відмички у кількості 6 штук, окуляри сонцезахисні, пластиковий чохол у якому знаходилися металеві предмети у вигляді паличок.

Під час ухвалення вироку суду від 03 вересня 2018 року, судом не було вирішено питання щодо повернення особистих речей ОСОБА_4 . Проте, дані речі не були визнані речовими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про визнання речовими доказами вищевказаних речей. Тому, засуджений вважає за необхідне повернути йому перелічені речі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 просив суд задовольнити його клопотання та повернути йому речей, які були вилученні під час його затримання 09 червня 2016 року.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку власника майна, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002233 від 05 квітня 2016 року, слідчим під час затримання 09 червня 2016 року ОСОБА_4 , було вилучено його особисті речі, а саме: перцевий балончик, хустинка, мобільний телефон SAMSUNG GT-E 108IT, магнітні ключі у кількості у кількості 10 шт., складний ніж, ключ від замка, запальничка, грошові кошти у сумі 19 гривень, грошові кошти монетами у сумі 7 гривень, ліхтарик, чохол, тряпчані рукавиці, відмички у кількості 6 штук, окуляри сонцезахисні, пластиковий чохол у якому знаходилися металеві предмети у вигляді паличок.

При цьому арешт на вилучене майно не накладався.

Під час ухвалення вироку суду від 03 вересня 2018 року, судом не було вирішено питання щодо повернення особистих речей ОСОБА_4 . Проте, вищевказані речі не були визнані речовими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про визнання речовими доказами вищевказаних речей.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст..100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Оскільки після вилучення у ОСОБА_4 його особистих речей відповідно до вимог ст. 169 - 171 КПК України слідчий або прокурор не звертались до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а тому вказані речі в силу вимог ч. 5 ст. 171 КПК України підлягає негайному поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 110, 160-166, 170-174, 539 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Після набрання вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2018 року відносно ОСОБА_4 , який був визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення за ч.1ст.309, ч.1ст.121, ч.4 ст296 КК України повернути ОСОБА_4 вилучені у нього під час затримання 09 червня 2016 року, його особисті речі, а саме: перцевий балончик, хустинка, мобільний телефон SAMSUNG GT-E 108IT, магнітні ключі у кількості у кількості 10 шт., складний ніж, ключ від замка, запальничка, грошові кошти у сумі 19 гривень, грошові кошти монетами у сумі 7 гривень, ліхтарик, чохол, тряпчані рукавиці, відмички у кількості 6 штук, окуляри сонцезахисні, пластиковий чохол у якому знаходилися металеві предмети у вигляді паличок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1