Справа № 603/859/18
Провадження № 1-кп/603/46/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000132 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2018 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, освітою середньою спеціальною, не працюючому, раніше судимого Монастириським районним судом Тернопільської області 28.11.2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
та провівши судове засідання зазначеного кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
12.10.2018 року, близько 16 год. 00 хв. на території домогосподарства, що по АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин під час якого в ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 12.10.2018 року, близько 16 год. 00 хв., під час вказаного інциденту конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин (словесної суперечки), що мав місце на АДРЕСА_1 , тримаючи в руці уламок цеглини умисно наніс ним один удар в праву ділянку обличчя ОСОБА_5 .
Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому носової кістки із зміщенням, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, забиття та синці ділянок носа, правої нижньої повіки, проекції правої виличної кістки, ділянки верхньої щелепи.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
16.01.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_6 , з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 в угоді зобов`язався відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 20000 грн. моральної та матеріальної шкоди, в тому числі 5000 грн. в день підписання угоди та 15000 грн. до 01.09.2019 року рівними платежами щомісячно по 1875 грн. поштовим переказом на ім`я ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; не наближатися до потерпілої ОСОБА_5 та її дочки ОСОБА_7 на 5 метрів та в будь-який спосіб не спілкуватися із ними.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ініціатором укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим була потерпіла ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила факт ініціювання укладення відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угоди про примирення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
За змістом угоди, яку було подано в судовому засіданні, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме приписам ст. 471 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , зазначено дії, які обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язаний вчинити на користь потерпілої, а саме відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 20 000 грн. моральної та матеріальної шкоди, в тому числі 5000 грн. в день підписання угоди та 15 000 грн. до 01.09.2019 року рівними платежами щомісячно по 1875 грн. поштовим переказом на ім`я ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; не наближатися до потерпілої ОСОБА_5 та її дочки ОСОБА_7 на 5 метрів та в будь-який спосіб не спілкуватися із ними, також узгоджене покарання у виді штрафу.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 850 грн., відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 16.01.2019 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку п.4 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 16 січня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 12.10.2018 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 16 січня 2019 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речові докази: уламок цегли по кримінальному провадженню №0000132 від 12.10.2018 року, на якому виявлено сліди речовини темно бурого кольору схожої на кров, який знаходиться в камері зберігання речових доказів СВ Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1