Номер провадження: 11-сс/813/770/19
Номер справи місцевого суду: 501/970/19 1-кс/501/364/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.04.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ (м.Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000227 від 26.03.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави до 16.05.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в тому, що він 26.03.2019 року, приблизно о 14:40 годин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в ході тривалого конфлікту, виниклого на ґрунті розлучення зі своєю дружиною ОСОБА_10 , умисно, заздалегідь заготовленим ножем, який мав при собі, наніс останній два удари в область попереку, в результаті чого ОСОБА_10 були спричинені легкі тілесні ушкодження.
Крім того, 27.04.2019 року, приблизно о 23:30 годин, ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на знищення чужого майна, а саме автомобіля марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , діючи на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків та з мотивів помсти, прибув на автомобілі марки «Mazda 3» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , до будинку АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_11 , заздалегідь знаючи, про те, що у неї знаходиться його дружина - ОСОБА_10 з дітьми. Після чого, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, умисно, загально небезпечним способом, шляхом підпалу, пошкодив чуже майно, а саме автомобіль марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , від чого сталося загоряння автомобіля ОСОБА_11 та автомобіля марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , на якому пересувався ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Так, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує, що слідчим не було надано достатніх та обґрунтованих доказів вини ОСОБА_8 , окрім показів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не були свідками підпалу автомобіля, а відповідно до свідчень очевидців події та довідки МНС загорівся автомобіль ОСОБА_8 «Мазда 3» та випадково постраждав автомобіль «Тойота Королла», у зв`язку з чим вина ОСОБА_8 у навмисному підпалі не доведена. Крім того, захисник зазначає, що відсутній експертний висновок причин загорання автомобілю «Мазда 3», не встановлений причинний зв`язок між загоранням автомобіля ОСОБА_8 та автомобіля «Тойота Королла». Також, захисник вказує, що ні прокурором, ні слідчим суддею в своєму рішенні не доведена наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, зазначено не було. Також прокурором не доведено, а слідчим суддею не зазначено неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні. Захисник, вказує, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або виключно застави в значно меншому розмірі, оскільки судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає та зареєстрований разом з батьками, які є пенсіонерами, та мати внаслідок тяжкої хвороби не встає з ліжка, працює старшим помічником капітана у судновласній компанії та за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того, захисник стверджує, що жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведено, жодних доказів які б підтверджували причетність ОСОБА_8 до навмисного підпалу автомобіля ОСОБА_11 не має, а до клопотання слідчого не надано жодного доказу, який підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.194 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: заява потерпілої ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2019; протокол огляду місця події від 26.03.2019; протокол визначення та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 10.04.2019; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 26.03.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 26.03.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 26.03.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 26.03.2019; протокол проведення слідчого експерименту від 10.04.2019; протокол прийняття заяви від заявника ОСОБА_11 від 28.04.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 28.04.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 28.04.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 28.04.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 28.04.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28.04.2019; протокол допиту потерпілої ОСОБА_19 від 28.04.2019; акт про пожежу від 28.04.2019; протокол затримання ОСОБА_8 від 28.02.2019.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку достатності, допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозриОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Також апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, суспільну небезпеку вчиненого, особу підозрюваного, незначну міцність його соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, відсутність у нього на теперішній час постійного місця роботи, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників процесу в цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності існування ризиків, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено та не надано будь-яких доказів щодо існування зазначених ризиків.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Також, апеляційний суд не може прийняти до уваги, твердження захисника щодо відсутності в матеріалах провадження експертного висновку причин загорання автомобілю «Мазда 3» та не встановлення причинного зв`язку між загоранням автомобілів, з огляду на те, що на даний час триває досудове розслідування та проводяться усі необхідні слідчі дії для встановлення усіх обставин інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а апеляційний суд на даній стадії не може давати оцінку достатності, допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення

Разом з цим, прокурор у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що на даний час триває досудове розслідування та проводяться усі необхідні слідчі дії для встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень, при цьому на даний час відомо, що ОСОБА_8 підпалив свій автомобіль, при цьому поставивши його впритул до автомобіля ОСОБА_11 , якій він заздалегідь погрожував спалити її автомобіль.

Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.
Слідчим суддею враховано, особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, обставини кримінальних правопорушень, в результаті яких завдано шкоду здоров`ю та майну потерпілих, а також врахував умисні, протиправні дії вчинені суспільно небезпечним способом.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано визначив розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153680 гривень, при цьому врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан.
Твердження захисника, що слідчим суддею не було враховано сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки зазначені обставини при розгляді клопотання слідчого, судом першої інстанції були прийняті до уваги та слідчий суддя, з огляду на обставини даного кримінального провадження, дійшов до обґрунтованого висновку щодо незначної міцності соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 в місті його постійного проживання та відсутності у нього на теперішній час постійного місця роботи.

Разом з цим, твердження захисника, що підозрюваний ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає та зареєстрований разом з батьками, які є пенсіонерами, а мати внаслідок тяжкої хвороби не встає з ліжка, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження, характеру дій підозрюваного.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.04.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000227 від 26.03.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави до 16.05.2019 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4