Справа №295/3922/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 та № 0000128 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтинськ, Республіки Казахстан, не одруженого, освіта середня, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , засуджений вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.06.2018 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покрання із іспитовим строком на 2 роки,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та поважних причин, в умовах особливого періоду, 27 липня 2017 року о 08 год. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після чого обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд до 28 лютого 2018 року.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями вчинив нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Крім того, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та поважних причин, в умовах особливого періоду, 16 квітня 2018 року о 08 год. повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , після чого обов`язки військової служби безпідставно не виконував та проводив час на власний розсуд до 22 червня 2018 року.

Тобто, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями вчинив нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Ухвалою суду від 03.08.2018 року, об`єднано кримінальне провадження № 0000051 у справі № 295/3922/18 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України та кримінальне провадження № 0000128 у справі № 295/8358/18 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.407 КК України в одне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що дійсно вчинив злочини за обставин, зазначених у обвинувальних актах, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому зазначив, що щиро розкаюється у вчиненні кримінальних правопорушень, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочинах), суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану,

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину особою, яка є учасником бойових дій.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину повторно.

Судом не враховуються результати досудової доповіді Теофіпольського РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про можливе виправлення та досягнення обвинуваченим правослухняної поведінки без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства та вважає виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-вихових заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, оскільки такий висновок зроблений без врахування всіх обставин справи.

Суд враховує те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, раніше судимий, критично ставиться до вчиненого, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, які перебувають в дитячому будинку, за місцем проживання характеризується добре, у зв`язку з чим приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.06.2018 року, який набрав законної сили 05.07.2018 року, слід виконувати самостійно.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід до набрання вироком законої сили слід залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 349, 370 - 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 (шість) місяців арешту з утриманням на гауптвахті.

Запобіжний захід до набрання вироком законої сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 22.06.2018 року.

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.06.2018 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1