Постанова
Іменем України
12 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 235/4802/15-к
провадження № 51-5141км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 12 грудня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сєвєрне Чермозького району Пермської області Росіїської Федерації, жителя

АДРЕСА_1 , такого, що згідно зі ст. 89 КК не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
За вищевказаним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він

30 березня 2015 року близько 19:00 у будинку

АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, наніс ОСОБА_8

15 ударів кухонним ножем по різних частинах тіла, умисно вбивши потерпілу.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вищезазначених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що дане кримінальне провадження, на думку скаржника, розглянуто з порушеннями, а його винуватості у вчиненні злочину не доведено через відсутність прямих доказів. Засуджений стверджує, що вирок суду обґрунтовано лише його визнавальними показаннями, котрі він надавав під час досудового розслідування внаслідок тиску з боку працівників міліції, та іншими сфальсифікованими матеріалами, зокрема протоколом слідчого експерименту від 07 квітня 2015 року за його участю, який взагалі не проводився. Стверджує, що в місцевому суді не допитали ряду свідків захисту, не надали йому можливість виступити в судових дебатах, а апеляційний суд при повторному розгляді кримінального провадження не виконав вказівок касаційного суду.
У запереченні на касаційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вважає

її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та захисник підтримали подану касаційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення, вважав оскаржені судові рішення законними

та обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, а неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається засуджений у касаційній скарзі,

не можуть бути предметом перегляду в касаційному суді.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, ухвалено відповідно до вимог ст. 370 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,

які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно з положеннями ст. 94 КПК.
Такі висновки місцевий суд обґрунтував показаннями, даними в суді свідками

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними протоколів слідчих дій, зокрема слідчих експериментів із ОСОБА_7 , а також даними висновків судових експертиз та іншими письмовими доказами.
Всупереч доводам, наведеним у касаційній скарзі, місцевий суд вжив заходів щодо забезпечення явки для допиту за клопотанням ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , однак такі заходи (повістки, приводи) не дали позитивного результату через відсутність зазначеного свідка за місцем проживання

(т. 3, а.п. 217, 222, 225-227). Отже суд вжив усіх передбачених процесуальним законом заходів для забезпечення явки свідка сторони захисту. Отже положень статтей 22, 26 КПК суд не порушив.
Слідчий експеримент від 07 квітня 2015 року було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_12 ,

про що свідчить наявний у матеріалах кримінального провадження протокол

(т. 1, а.п. 102-108). Вказану слідчу дію проведено із застосуванням відеозйомки

(т. 1, а.п. 108).
У вироку місцевого суду наведено мотиви злочину та відповідно до висновку експерта від 17 червня 2015 року № 69 зазначено дату смерті потерпілої. Доводи засудженого про фальсифікацію кримінального провадження нічим

не підтверджено.
Не підтвердились у ході касаційної перевірки і доводи засудженого про порушення місцевим вимог ст. 364 КПК, яке виразилось у ненаданні ОСОБА_7 можливості виступити в судових дебатах.
Аудіозаписом судового засідання місцевого суду від 28 квітня 2016 року підтверджено, що ОСОБА_7 самостійно відмовився від виступу

в судових дебатах, вимагаючи доставити в судове засідання ОСОБА_11 .

При цьому в останньому слові ОСОБА_7 протягом більш ніж 30 хвилин надавав суду пояснення, які вважав за необхідне надати, і ніхто його в цьому праві не обмежував.
У ході повторного розгляду апеляційний суд ретельно перевірив доводи ОСОБА_7 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, внаслідок чого, за версією засудженого, він змушений був себе оговорити під час проведення слідчих експериментів.
Спростовуючи вищезазначені доводи, суд апеляційної інстанції послався

на наявний у матеріалах кримінального провадження протокол слідчого експерименту від 02 квітня 2017 року, в ході проведення якого на запитання захисника ОСОБА_12 . ОСОБА_7 пояснив, що показання він надав добровільно, не обмовляв себе, а садна на руках отримав у своєму домоволодінні за 3 дні до подій злочину і ці тілесні ушкодження не було пов`язано з інкримінованими подіями злочину та їх розслідуванням (т.1, а.п. 89-93).
Під час проведення судово-медичної експертизи 06 квітня

2015 року ОСОБА_7 пояснював експерту, що поверхневі шкіряні рани тильної поверхні правої та лівої кисті він отримав напередодні вранці 30 березня 2015 року під час ремонту велосипедного ціпка. Інших тілесних ушкоджень у останнього експертом не виявлено ( т. 1, а.п. 117-118).
Однак після допиту 18 червня 2015 року підозрюваний ОСОБА_7 змінив свої попередні показання, зазначив, що надавав їх унаслідок психологічного тиску

з боку працівників міліції, заперечив свою причетність до вбивства ОСОБА_8 та висунув свою версію походження слідів крові в його будинку.

Пізніше, уже в ході судового розгляду, обвинувачений висунув інші версії вчинення злочину і повідомив про застосування до нього вже й фізичного тиску працівниками міліції під час досудового розслідування.
Для перевірки цих доводів колегія суддів апеляційного суду ухвалою від 29 серпня 2017 року призначила перевірку заяви ОСОБА_7 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, проведення якої доручила органу прокуратури, за результатами перевірки якої постановою від 21 листопада 2017 року кримінальне провадження № 0000776 від 25 вересня 2017 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК. Це рішення не було скасовано (т. 4, а.п. 173-174).
Апеляційний суд, урахувавши наведені ОСОБА_7 обставини про місце і час отримання ним ушкоджень тильної поверхні правої та лівої кисті (а саме у себе в дома під час ремонту велосипедного ціпка напередодні інкримінованого злочину), відсутність інших ушкоджень у нього, категоричне заперечення ОСОБА_7 причетності працівників міліції при з`ясуванні цих обставин його захисником, подальша процесуальна поведінка обвинуваченого, який постійно змінював обставини і характер ніби-то застосованих до нього незаконних методів ведення слідства, які також у подальшому було додатково перевірено, дійшов вмотивованого висновку про безпідставність таких тверджень обвинуваченого і визнав зібрані у кримінальному провадженні докази допустимими, належними та в своїй сукупності достатніми для висновку про доведеність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
З таким висновком погоджується Верховний Суд.
Апеляційний суд перевірив та обґрунтовано визнав такою, що не підтвердилась доказами версію ОСОБА_7 про причетність до вчинення злочину інших осіб.
Під час нового розгляду апеляційний суд розглянув справу відповідно до вимог кримінального процесуального закону з дотриманням згідно з ч. 2 ст. 439 КПК вказівок суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року.
Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог

статей 50, 65 КК, воно є справедливим.

На підставі наведеного Суд вважає, що при розгляді цього кримінального провадження суди першої та апеляційної інстанцій не допустили істотних порушень норм процесуального та матеріального закону. Вирок суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду вимогам ст. 419 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню

не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3