Справа № 192/2073/18
Провадження № 1-в/201/380/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції подання в.о. начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого 10 вересня 2015 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з трирічним іспитовим строком, який ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року в частині призначеного покарання було скасовано та засуджено ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання в.о. начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно, працевлаштований секретарем ради колективу засуджених, режиму утримання дотримується свідомо, має п`ять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення», визнає провину у скоєному злочині, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 подання підтримав і просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином, однак причини своєї неявки суду не повідомив, що, відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання за його відсутності.

Вислухавши думку засудженого, а також вивчивши матеріали подання, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК № 21» знаходиться з 17 березня 2016 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, дотримується норм, які визначаються порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце утримує у чистості і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи і роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений ОСОБА_3 має п`ять заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, застосованих до нього 18 квітня 2017 року, 01 листопада 2017 року, 23 квітня 2018 року, 26 липня 2018 року, 04 вересня 2018 року, в той же час, відповідної інформації про те, які саме дії засудженого призвели до сумлінного ставлення до своєї праці і в чому вони виразилися, враховуючи великий проміжок часу між заохоченнями, суду надано не було.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить також з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Свою вину у вчиненому злочині визнав.

Посилання представника ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що засуджений ОСОБА_3 09 квітня 2012 року вже звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак засуджений ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1