Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/139/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого заступником директора Головківського НВК, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0003419 від 30.12.2018 року, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів: з 28 березня 2019 року до 26 травня 2019 року включно.

за участю інших учасників судового розгляду:
прокурора ОСОБА_7

захисників-адвокатів: ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Не погоджуючись з даним рішенням захисником-адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що в мотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, які ж ризики існують, - крім тяжкості скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції не наведено жодного доказу відносно нього в обґрунтування продовження строків тримання під вартою. Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що всі свідки по справі вже допитані, всі слідчі дії проведені за винятком проведення стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи.

Зазначає, що в даному випадку немає обгрунтованої підозри, як підстави продовження строку запобіжного заходу, адже після проведення стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи, можлива перекваліфікація дій підозрюваного на кримінальне правопорушення середньої тяжкості. Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином обґрунтованість тримання особи під вартою на такий довгий термін, та зважаючи на дані про особу підозрюваного, вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Суд при винесені ухвали не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, до затримання працював Заступником директора Головківського НВК, до затримання проживав зі своїми дітьми, синами (2004 та 2010 року народження) у своєму будинку за адресою АДРЕСА_1 , позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має грамоти по роботі.

З урахуванням вищевикладеного вважаю, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, які дають суду право обрати відносно нього інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того раніше йому було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який він не порушував, з`являвся до слідчого по першій вимозі, а також не намагався впливати на свідків та не перешкоджав слідчому в досудовому розслідуванні даної справи, не намагався кудись втекти, хоча мав можливість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що він, 29.12.2018 року близько 07 години 10 хвилин, ОСОБА_6 1975 року народження знаходився на території свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Будучи у дворі вищезазначеного будинку, ОСОБА_6 під час спілкування з дружиною ОСОБА_9 1977 року народження, на ґрунті ревнощів, взявши до правої руки з правої кишені куртки ОСОБА_9 ніж наніс два удари в спину ОСОБА_9 ножем, після чого остання упала на землю, а ОСОБА_6 бажаючи настання суспільно - небезпечного наслідку, а саме заподіяння смерті останній почав коліном лівої ноги здавлювати життєво важливий орган шию, до моменту поки потерпіла ОСОБА_9 не перестала подавати ознаки життя. Після чого, ОСОБА_6 відволік тіло ОСОБА_9 до літньої кухні та дочекавшись вечора, 29.12.2018 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_6 відволік тіло ОСОБА_9 у кінець городу свого двору, де під парканом за допомогою лопати прикопав снігом.
Досудове слідство кваліфікує дії ОСОБА_6 як умисне вбивство, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів: з 28 березня 2019 року до 26 травня 2019 року включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що з урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, наявна необхідність проведення слідчих (розшукових) дій, тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність переконливих підстав щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який та необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу обраного Кропивницьким апеляційним судом. На момент розгляду даного клопотання до суду не надано належних та допустимих доказів, що ризики, які були враховані при застосуванні даного виду запобіжного заходу та передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та не відпали, тому достатньо підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою, висновок захисника-адвоката ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення клопотання та підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріли кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід продовжити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який був продовжений до 28 травня 2019 року ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 26 березня 2018 року.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що ризики, зазначені у клопотанні, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , є неможливим у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій по кримінальному провадженню, а саме: - проведення стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 , яку ухвалою Олександрійського міськрайонного суду призначено до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження, завершення досудового розслідування, а також у зв`язку з необхідністю проведення низки процесуальних дій, які можуть виникнути в ході проведення досудового розслідування та виконання положень глави 24 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, ОСОБА_10 підозрюється за ч.1 ст.115 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Колегія суддів відмічає, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, із долучених до клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, має повних 43 роки, задовільний стан здоров`я, так як відсутні медичні довідки, які вказують про неможливість перебувати під вартою або про необхідність негайного лікування, також враховано офіційне працевлаштування та те, що має на утриманні двох дітей, раніше не судимий, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, також враховано, що діти підозрюваного проживають зі своїми бабусями, що вказує на належний догляд та піклування, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування і які виправдовують подальше тримання ОСОБА_10 під вартою, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не відпали і не зменшилися.
Крім того, слідчий, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, наразі не проведена стаціонарна судово-психолого-психіатрична експертиза з метою встановлення осудності підозрюваного ОСОБА_6 , призначена ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.03.2019 року. Для її проведення, а також з метою отримання висновку експертів потрібен час, так як здобуті докази за наслідками проведення вищезазначеної експертизи можуть бути суттєвими під час здійснення досудового слідства та суду.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання ОСОБА_10 під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання слідчого, погоджене прокурором, відповідає вимогам зазначеної статті та містить доводи, що підтверджують обґрунтованість повідомленої підозри і відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею була розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України).
Обгрунтованість підозри ОСОБА_10 була неодноразово перевірена при застосуванні та продовженні стосовно нього строків запобіжних заходів та підтверджується змістом наданих суду матеріалів клопотання.
Судова колегія приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшилися. Доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного дітей не мінімізують встановлених ризиків, оскільки встановлено, що діти підозрюваного проживають зі своїми бабусями, що вказує на належний догляд та виховання, та навпаки збільшує ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, необхідність проведення слідчих-процесуальних дій, закінчення проведення судової експертизи, складність кримінального провадження, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Враховуючи необхідність у продовженні строку досудового розслідування для завершення всіх слідчих дій, колегія суддів, з огляду на ризики, які продовжують існувати, вважає обгрунтованим висновок слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого. З плином часу встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися, обсяг підозри, повідомленої ОСОБА_10 не зменшився, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваного.
Доводи захисника, що після проведення стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи можлива буде змінено підозру, пред`явлену ОСОБА_10 на даний час є лише припущенням і ніяким чином не зменшує обсяг та тяжкість підозри, пред`явленої на теперішній час.
З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, завершення всіх слідчих та процесуальних дій продовження строку тримання під вартою є необхідним.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, а отже і відсутності підстав продовження строку дії запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки по-перше дані ризики не зменшились та не перестали існувати, а по-друге, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність порушень підозрюваним домашнього арешту, який йому було обрано на початковому етапі розслідування, як на підставу для обрання такого запобіжного заходу не свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги. ОСОБА_10 було змінено запобіжний захід на тримання під вартою за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, підстави для зміну запобіжного заходу, викладені в ухвалі Кропивницького апеляційного суду на даний час не змінилися та не перестали існувати. Ці обставини були правильно враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 331, 376, 401 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.03.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів: з 28 березня 2019 року до 26 травня 2019 року включно - залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2