Справа № 442/6100/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/491/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2018 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Звільнено засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково на не відбутий термін 01 рік 00 місяців 06 днів.

На дану ухвалу прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи. Звертає увагу, що за період відбування терміну покарання, зокрема з 13.11.2015 засуджений характеризується негативно, оскільки 10 разів допускав порушення режимних вимог, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та за вказаний період лише 1 раз заохочувався. Підкреслює, що ОСОБА_8 не бере участі в організації та проведенні виховних заходів, передбачених ст. 123 КВК України, які проводять в установі; участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, передбачених ст. 123 КВК України, не приймає; не проявляє ініціативи щодо працевлаштування на виробництві; неоднозначний у взаємовідносинах з працівниками адміністрації; не приділяє уваги щодо необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів; задовільно ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Крім цього, відповідно до протоколу №13 від 11.07.2018 рішенням комісії ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення та ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_8 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 , про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, за який йому призначено покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі. На даний час не відбутими залишилось 01 рік 00 місяців 06 днів позбавлення волі.

Приймаючи рішення суд першої інстанції врахував особу засудженого, зокрема, що засуджений 31.05.2018 року прибув в Дрогобицьку виправну колонію № 40, дотримується встановлених вимог режиму відбування покарання, порушення режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи один раз заохочувався; у місцях позбавлення волі характеризується добре, у відношенні з іншими засудженими не конфліктний, до працівників установи ввічливий, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, вину у скоєному злочині визнав повністю, у скоєному розкаявся, на профілактичному обліку в установі не перебуває; а також повідомлення начальника відділу Дрогобицької виправної колонії № 40 ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 характеризується виключно з позитивної сторони, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про те, що за період відбування терміну покарання, зокрема з 13.11.2015 засуджений характеризується негативно та за вказаний період лише 1 раз заохочувався, а також не бере участі в організації та проведенні виховних заходів, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи прокурора щодо порушення ОСОБА_8 режимних вимог, так як протягом усього терміну відбування покарання до засудженого застосовувались дисциплінарні стягнення, лише тоді, коли він відбував покарання в колонії на території Російської Федерації, які погашені за плином часу та зняті у встановленому законом порядку.

На думку колегії суддів, зазначені обставини справи були належним чином враховані судом першої інстанції під час розгляду клопотання ОСОБА_8 , та вважає правильним його висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та перевиховання.

Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та не вбачає законних підстав для її задоволення, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4