Провадження № 11-кп/4820/68/19
Справа № 686/7043/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
доповідача судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника
потерпілої адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001448 від 03.03.2018 року за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, тимчасово не працюючого, має тимчасові заробітки, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину 2015 року народження, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта кошти за проведення експертизи в сумі 1144 грн.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди кошти у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 1634 грн. 89 коп.
У задоволені інших вимог цивільного позову відмовлено.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду, 8.02.2018 року близько 09 год. ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі руху проїзної частини вул. Сковороди зі сторони вул. Купріна в напрямку до вул. Толстого м. Хмельницького, в порушення п. 18.1. ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по вул. Сковороди біля прилягання вул. Героїв Крут, не звернув увагу на те, що транспортні засоби, які рухались попереду в попутному напрямку для нього напрямку в лівій смузі руху проїзної частини зменшили швидкість і зупинились, щоб пропустити пішохода, не переконався, що на нерегульованому пішохідному переході, до якого він наближався не має пішоходів, рухаючись в сусідній смузі не зменшив швидкість та не зупинив керований ним транспортний засіб, в наслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 ,яка перетинала проїзну частину вул. Сковороди м. Хмельницького на нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушенням ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правої нижньої кінцівки з тілесним ушкодженням у вигляді закритого уламкового перелому верхньої третини тіла (діафіза) великогомілкової кістки гомілки зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому верхньої третини тіла (діафіза) малогомілковї кістки гомілки зі змішенням уламків, набряку та підшкірної гематоми в ділянці середє-верхної третини правої гомілки ,які за своїми ознаками відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком представник потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років та задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 стягнувши на її користь з ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» моральну шкоду в розмірі 1634,89 грн. В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що після вчинення ДТП ОСОБА_7 , жодного разу не поцікавився станом здоров`я потерпілої ОСОБА_10 та частково відшкодував витрати, які були понесені під час лікування потерпілої. Крім того, не відповідають фактичним обставинам справи, твердження обвинуваченого про визнання цивільного позову частково, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_7 заявлений цивільний позов повністю заперечив, з підстав достатнього відшкодування шкоди потерпілій. Одночасно з цим, судом у рішенні вказано обставини, що пом`якшують покарання, проте, не зазначено обставин, що його обтяжують, а саме те, що потерпіла є похилого віку. Також, місцевим судом не враховано того факту, що внаслідок ДТП потерпіла, повністю змінила свій спосіб життя, а тому є всі підстави стверджувати, що вирок в частковому задоволенні цивільного позову в частині моральної шкоди не відповідає розумності та справедливості, перенесеним стражданням, глибині душевного та фізичного болю. Тому, апелянт вважає, що судом обрано занадто м`яке покарання без врахування тяжкості та наслідків скоєного.

В поданій апеляційній скарзі представник Товариства з додатковою відповідальністю СТДВ «Глобус» просить вирок в частині стягнення з ТДВ СТДВ «Глобус» моральної шкоди в розмірі 1634,89 грн. скасувати та постановити в цій частині новий, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що задовольняючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд не врахував, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, стягнення моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, проте суд відмовив потерпілій у стягненні такої із страховика.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника потерпілої- адвоката ОСОБА_9 , на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ТзДВ «Глобус» підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника потерпілої до часткового задоволення, з огляду на таке.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України, в межах поданих представником потерпілої ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_9 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, за вчинений злочин, у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та всі обставини що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд врахував, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та лікаря психіатра.

Обтяжуючих обставин покарання судом не встановлено, в силу вимог ст. 66 КК України судом визнано щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, обставинами, що пом`якшують покарання.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 є соціально адаптованою особою і відповідно до висновку органу пробації від 07.06.2018 року ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, небезпеки для суспільства з боку ОСОБА_7 - низькі, визначено соціальне оточення обвинуваченого та його матеріальне і сімейне становище, відповідно до якого він є єдиним утриманцем в сім`ї, є соціально відповідальним та не виявляє небезпеки для суспільства і виправлення даної особи можливе без ізоляції від суспільства, а також тяжкість злочину, який є необережний, невеликої тяжкості, характеристику, молодий вік особи, і що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Також, судом враховано, що обвинувачений використовує транспортний засіб в цілях отримання доходів та можливості забезпечувати утриманців.
З доводами представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 про те, що судом ОСОБА_7 призначено занадто м`яке покарання, оскільки, його не позбавлено права керування транспортними засобами, колегія суддів не погоджується, з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні, так і як додаткові покарання(ч. 3 ст. 52 КК України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до пяти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.
Пленум Верховного Суду України у п.п. 20, 21 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Колегія суддів, з огляду на зазначені вище конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 , мотиви допущених останнім порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення винного до своєї протиправної поведінки та її наслідків, не вбачає підстав для скасування вироку суду та призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції закону, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, з прийнятим судом рішенням, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 та розміром стягнутої з ОСОБА_7 і Товариства з додатковою відповідальністю`Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», на її користь, моральної шкоди, колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З матеріалів кримінального провадження (а.с.17) вбачається, що потерпілою ОСОБА_10 був заявлений цивільний позов про стягнення, на її користь, з ОСОБА_7 100 000 грн. моральної шкоди, і 6800 грн. матеріальної шкоди, а з ТДВ СТДВ «Глобус» 5957 грн. 85 коп. матеріальної шкоди та 1634 грн. 89 коп. моральної шкоди.

Згідно з вироком суду, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто моральну шкоду, на її користь, з ТДВ СТДВ Глобус -1634 грн. 89 коп., а з ОСОБА_7 - 18000 грн.

Проте суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, належним чином, не навів підстав для часткового задоволення цивільного позову в таких розмірах з цивільних відповідачів.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру морального відшкодування в сумі 18000 гривень, суд в достатній мірі не врахував характер правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, не було враховано, що у зв`язку з важкою перенесеною операцією, після ДТП, у потерпілої повністю змінився спосіб життя.

А тому, колегія суддів вважає, що з врахуванням викладених обставин, з обвинуваченого ОСОБА_7 , на користь потерпілої ОСОБА_10 , слід стягнути моральну шкоду в значно більшому розмірі, проте не в такому як вона просить.

Також, заслуговує на увагу твердження апелянта - цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про неправильне вирішення цивільного позову про стягнення з товариства 1634грн.89 коп.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я, під час дорожньо-транспортної пригоди,

моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду,

заподіяну здоров`ю.

За змістом цього Закону, при розрахунку розміру моральної шкоди, необхідно брати не ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та множити на 5%, а розмір страхової виплати за шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, у задоволенні вимог потерпілої до страхового товариства про стягнення матеріальної шкоди в сумі-5957,85 грн. судом було відмовлено, за таких обставин, правових підстав для стягнення, з цього відповідача, моральної шкоди в сумі-1634грн.89 коп. не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду, в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, підлягає зміні.

Керуючись 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, змінити:
стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 50 тисяч моральної шкоди.
Відмовити ОСОБА_10 в позові до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення 1634 грн. 89 коп. моральної шкоди.
В решті вирок суду залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4