Справа № 492/223/18
Провадження № 1-кс/492/773/18
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Арциз Одеської області заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Іллічовського міського суду Одеської області у кримінальному провадженні № 00001319, посилаючись на те, що підстави накладення арешту відпали.

Заявник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у судовому засіданні просили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Іллічовського міського суду Одеської області у кримінальному провадженні № 00001319 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У судовому засіданні зазначив, що арешт було накладено обґрунтовано, але підстави його накладання відпали, оскільки на протязі 13 місяців слідчі дії не проводилися, підозра ОСОБА_4 не оголошувалася та на теперішній час ОСОБА_4 позбавлений можливості користуватися своїм майном, позбавлений можливості укладати угоди з обслуговуючими компаніями.

Власник арештованого майна ОСОБА_4 підтримав заяву адвоката ОСОБА_3 та просив арешт скасувати.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту та пояснила, що на теперішній час у кримінальній справі необхідність у накладеному арешті не відпала та на теперішній час виникла необхідність у проведені почеркознавчої експертизи, оскілки у судовому засіданні стало відомо, що оригінал розписки, про отримання коштів, знаходитися у адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 . Також прокурор зазначає, що арешт на зазначене майно накладено у частині відчуження цього майна, що не порушує прав ОСОБА_4 на володіння, користування та розпорядження, окрім права на відчуження зазначеного майна.

Слідчий підтримав думку Прокурора та просив відмовити у скасуванні арешту.

Розглянувши заяву про скасування арешту, вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

04.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001319 було внесено відомості за фактом заволодіння шахрайським способом квартирою ОСОБА_5 .

З зазначеного витягу вбачається, що перевіркою встановлено, що невідомі особи, використовуючи завідомо підроблені документи, уклали у нотаріуса договір купівлі-продажу.

Ухвалою слідчого судді Іллічовського міського суду Одеської області у кримінальному провадженні № 00001319 було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони на відчуження.

Як вбачається з Ухвали слідчого судді Іллічовського міського суду Одеської області, арешт на зазначене майно було накладено як на речовий доказ у кримінальному провадженні № 00001319.

З протоколу допиту потерпілої вбачається, що кошти за продаж квартири ОСОБА_4 мав перерахувати ОСОБА_6 , якій надалі мав передати кошти потерпілій у розмирі еквівалентному 25 000 доларів США.

Відповідно до копії договору-купівлі квартири АДРЕСА_2 від 27.09.2017 року, п. 5 якого ціна договору складає 185 тисяч 500 гривень 00 копійок, п. 3 якого продавець отримав від покупця 185 тисяч 500 гривень 00 копійок повністю до підписання цього договору.

Згідно копії письмової розписки ОСОБА_5 , остання отримала за продаж квартири грошові кошти в розмірі 20 000 доларів «ША».

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у договорі відсутні відомості про те, яким чином та чи був взагалі проведений розрахунок за договором, тобто перерахунок коштів з банківського поточного рахунку покупця ОСОБА_4 на банківський поточний рахунок продавця ОСОБА_5 , що суперечить вимогам пунктів 2, 3 Постанови НБУ №210 від 06.06.2013, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 р. за № 1109/23641 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою», згідно яких гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Зважаючи на те, ще розмір коштів зазначених у договорі, не відповідає розміру коштів зазначених у розписці та розміру коштів зазначених потерпілою, а також те що у наданій розписці нечітко зазначено якими грошовими одиницями було передано кошти ОСОБА_5 , та з урахуванням Постанови НБУ № 210 від 06.06.2013, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 р. за № 1109/23641 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою», якою чітко передбачено неможливість проведення розрахунків готівкою за договором купівлі-продажу на вказану суму та письмових пояснень потерпілої, яка заперечувала факт отримання кошті, а також відсутність у матеріалах документів які б підтверджували відповідно до Постанови НБУ № 210 від 06.06.2013 факт перерахування коштів, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені обставини можуть свідчити про незаконність даного правочину, а також про складання та використання завідомо підробленого офіційного документа або вчинення правочину шахрайським шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Пунктом 13 Листа ВССУ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому ст.ст. 147, 158, 174 КПК.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість накладеного арешту на речовий доказ у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони на відчуження. Крім того обґрунтованість накладеного арешту підтверджувалась у судовому засіданні заявником та власником майна.

Також зважаючи, що арешт на зазначене майно було накладено у зв`язку з існуванням реальної загрози приховування, знищення, зміни та відчуження майна, які на теперішній час на переконання слідчого судді з урахуванням встановлених обставин не відпали, у задоволені зави про скасування арешту слід відмовити.

Слідчий суддя звертає увагу на то, що на зазначене майно арешт накладений лише в частині заборони на його відчуження, а заявник у судовому засіданні посилався на неможливість користуватися своїм майном та позбавленням можливості укладати угоди з обслуговуючими компаніями, що не може бути пов`язано з забороною на відчуження, та не може свідчити про те, що підстави застосування заходів у вигляді арешту відпали.

Також слідчий суддя не приймає до уваги посилання заявника на презумпцію правомірності угоди, як на підставу для скасування арешту, оскільки арешт було накладено відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто зазначене майно є речовим доказом у зазначеному клопотанні та з урахуванням ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 108, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1