Справа № 440/1136/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/21/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 440/1136/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Красне, Буського району, Львівської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Буського районного суду Львівської області від 03 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Буського районного суду Львівської області від 03 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона, 22 травня 2018 року, близько 18.00 год., перебуваючи на присадибній ділянці ОСОБА_9 , що у с. Топорів Буського району Львівської області, під час конфлікту, умисно нанесла ОСОБА_10 кілька ударів пластмасовим відром в ділянку лівого та правого плеча, а також правого ліктьового суглобу, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження.
На вирок суду обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а справу закрити за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду є незаконним, винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме: судом не надано оцінку висновку експерта № 36/2018 від 25.05.2018, враховуючи, що конфлікт між нею та ОСОБА_10 мав місце 22.05.2018, натомість ОСОБА_10 , звернулася із заявою до правоохоронних органів на наступний день 23.05.2018, а медичний огляд експертом пройшла аж 25.05.2018; відсутні свідки, які б бачили у ОСОБА_10 наявність вказаних експертом тілесних ушкоджень у виді синців; висновок експерта № 36/2018 від 25.05.2018 складений з грубим порушенням процесуальної форми, зокрема до нього не додані фототаблиці тілесних ушкоджень; у дослідженні експерт не дав чіткої відповіді на питання, чи могли бути заподіяні досліджувані тілесні ушкодження пластмасовим предметом; свідок ОСОБА_9 безпосередньо бійку не могла бачити, оскільки підбігла, коли вони тікали одна від одної.

Крім того. судом також не враховано, що їй теж було нанесено легкі тілесні ушкодження граблями, що підтверджується висновком експертизи № 41/2018 від 06.06.2018.

Зазначає, що органами досудового розслідування не було вилучено та досліджено речові докази (відро, граблі), що є підставою для невизнання їх недопустимим доказом.

В ході апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять її задовольнити.
Прокурор вважає винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведеною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. Просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи № 36/2018 від 25.05.2018.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невинуватість обвинуваченої та відсутність достатніх доказів для доведення її винуватості в суді не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що вона не вчиняла кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який її засуджено повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
У судовому засіданні суду першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_10 , яка пояснила, що 22 травня 2018 року, близько 18 год. 00 хв., громадила сіно на присадибній земельній ділянці ОСОБА_9 , що в с. Топорів, Буського району, Львівської області, коли в цей момент до неї підбігла ОСОБА_5 та безпричинно намагалася вилити на неї відро води, а коли їй це не вдалося, оскільки вона наставила поперед себе граблі та почала наносити вже порожнім пластмасовим відром численні удари по різних частинах плеча та рук. Все це тривало близько 10 хв. З приводу нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 звернулася з письмовою заявою у правоохоронні органи, де її скерували на медосвідування.
Такі показання потерпілої ОСОБА_10 в суді першої інстанції підтвердила свідок ОСОБА_9 , яка переконливо ствердила, що була безпосереднім очевидцем того, як ОСОБА_5 22 травня 2018 року, близько 18 год. 00 хв., на її присадибній ділянці, що у с.Топорів Буського району, Львівської області, наносила неодноразові удари пластиковим відром в ділянку плечей та рук ОСОБА_10 , оскільки знаходилась неподалік. При цьому, вона намагалась розборонити їх.
Вищенаведені пояснення свідка узгоджуються з поясненнями потерпілої ОСОБА_10 , не містять суперечностей та протиріч. Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілої та свідка відсутні, а тому обґрунтовано були прийняті до уваги судом і покладені в основу обвинувального вироку.
Наведене спростовує твердження обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що свідок ОСОБА_9 не могла бачити бійки між нею та потерпілою ОСОБА_10 .
Висновок судово-медичної експертизи № 36/2018 від 25.05.2018, яким встановлено характер, механізм утворення та ступінь тяжкості заподіяних потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень,відповідає критерію допустимості доказів.
Також слід зазначити, що висновок експерта № 36/2018 від 25.05.2018 складено у відповідності до вимог чинного законодавства, форма висновку експерта відповідає формі № 171/о «Акт судово-медичного дослідження (обстеження)», затвердженій Наказом МОЗ України № 197 від 05.08.1999. Крім того в процесі судового розгляду жодних зауважень до даного висновку у будь-кого із сторін не було. Сторона захисту не заявляла клопотань про проведення додаткової чи повторної експертизи, так само, як і про допит експерта в судовому засіданні.
Відповідно доводи обвинуваченої про незаконність і необґрунтованість висновку експерта № 36/2018 від 25.05.2018 є безпідставними.
Не відповідають дійсності також твердження апелянта про те, що в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема щодо зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку зазначив формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним та зазначив місце, час, спосіб вчинення та наслідки вчиненого злочину, форму вини та мотив кримінального правопорушення та інші обставини, які враховує суд.
Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що впливають на покарання; призначив обвинуваченій покарання в межах санкції вчиненого нею злочину та визначив покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є найм`якішим видом покарання. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.
Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченої необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Буського районного суду Львівської області від 03 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4