Справа №463/5981/17
Провадження №1-в/463/42/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування іспитового терміну і направлення для відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 ,

встановив:

інспектор Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбуття покарання згідно з вироком Личаківського районного суду міста Львова від 21.10.2016 року. Подання мотивує тим, що після скерування вироку в інспекцію на виконання 20.12.2016 року засуджений прибув в інспекцію, був ознайомлений із правами та обов`язками, його було повідомлено під розписку про порядок та умови відбуття покарання за вироком суду, зокрема про його обов`язок з`являтися у визначені дні для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання. Однак в подальшому 07.03.2017 року та 20.06.2017 року та 20.11.2017 року засуджений на реєстрацію не з`явився, у зв`язку із чим йому було винесене застереження у виді письмового повідомлення про можливість скасування звільнення із випробуванням.

Таким чином, вказане свідчить про неналежне ставлення до покладених судом обов`язків, та що він не виявив бажання стати на шлях виправлення. На підставі наведеного просить подання задоволити.

В судове засідання представник відділу пробації не з`явився,причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, а тому суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду подання.

В судовому засіданні засуджений просить клопотання відхилити. Засуджений суду пояснив, що дійсно 06.03.2016 року він не прибув на відмітку до інспектора, оскільки затримався на роботі, але прибув до інспектора наступного дня 07.03.2017 і повідомив про причини його неявки. Також не з`явився на реєстрацію 19.06.2017 року оскільки повернувся з роботи пізно. На другий день 20.06.2017 року сам прибув до інспектора та повідомив про причини неявки. Окрім того не з`явився до інспектора на реєстрацію 20.11.2017 року, оскільки попік руку і лише наступного дня міг прийти та повідомити інспектора відділу пробації, медичну довідку не подав, оскільки інспектор сам бачив, що він був з перебинтованою рукою.

Просить врахувати, що в решту днів він відмічався у інспектора, він є інвалідок 3 групи, працює не офіційно, по місцю проживання характеризується позитивно, проживає із мамою.

Захисник просить подання відхилити, оскільки на її думку підстав для скасування звільнення від відбуття покарання немає. Засуджений лише три рази не з`явився на реєстрацію і повідомляв про причини неявки. Він не ухиляється від відбуття покарання свої обов`язки виконує, позитивно характеризується, працює не офіційно, є інвалідом 3 групи. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення і подання не є обґрунтованим.

Прокурор подання підтримала, просить врахувати, те, що засуджений не виконує покладені на нього обов`язки. Зокрема просить врахувати, що він не з`являвся на реєстрацію 07.03.2017, 19.06.2017 року та 20.11.2017 року, і що у поданні інспектором помилково зазначено інші дні неявки на реєстрацію. Але факт неявки на реєстрацію не підтверджений поважними причинами і це свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, а тому є підстави для направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Дійсно, відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому статтею 166 Кримінально-виконавчого кодексу визначено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Як встановлено судом, вироком Личаківського районного суду міста Львова від 21.11.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки На підставі статті 76 КК України судом на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи , періодично з`являтись для реєстрації.

Вказаний вирок суду набрав законної сили та 01.12.2016 року поступив на виконання у кримінально-виконавчу інспекцію Личаківського району м. Львова.

Як вбачається із особової справи на засудженого, 20.12.2016 року в приміщенні кримінально-виконавчої інспекції засудженого було повідомлено під розписку про порядок та умови відбуття покарання, зокрема про його обов`язок з`являтися у визначені дні для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання.

Згідно постанови від 20.12.2016 року, йому встановлено обов`язок з`являтися в інспекцію для реєстрації у перший та третій понеділок кожного місяця, про що засуджений розписався.

Однак, як вбачається із листка реєстрації у дні 06.03.2017 року, 19.06.2017 року та 20.11. 2017 року засуджений на реєстрацію в КВІ не з`явився.

Разом з тим, кожного дня, наступного за вказаними засуджений добровільно прибував до інспектора і надавав письмові пояснення про причини неявки. При цьому пояснював, що06.03.2017 року, 19.06.2017 року не з`явився на реєстрацію, т.я. не встиг з роботи, а 20.11.2017 року - через хворобу оскільки отримав опіки руки.

Окрім цього, суд враховує, що в подальші дні визначені для реєстрації засуджений з`являвся.

З матеріалів подання також вбачається, що засуджений виключно позитивно характеризується, проживає із мамою, є інвалідом 3 групи, він не притягувався за цей час до адміністративної відповідальності.

При таких обставинах, суд переконаний, що наведені у поданні факти не дають підстав однозначно стверджувати, що засуджений не виконував обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом умисно, з метою ухилення від відбуття покарання та що він не став на шлях виправлення.
Статтею 8 КПК України розкрито одну із засад кримінального провадження - верховенства права, яка гласить, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що важливим у розумінні принципу верховенства права є також забезпечення рівноваги між інтересами суспільними та окремої особи, що є концептуальним критерієм поняття демократичного суспільства.
Однією із умов розуміння рівноваги інтересів є застосування принципу еволютивного тлумачення, за допомогою якого забезпечується практичний і ефективний характер прав особи, та умови верховенства права. Конвенція - це живий інструмент, який необхідно тлумачити у світлі умов сьогодення, а межі свободи міркування можуть бути різними залежно від обставин.
Принцип верховенства права вимагає від держав не лише поважати й застосовувати в передбачуваний та узгоджуваний спосіб запроваджені ними закони, а ще й забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя, довіри громадян до держави та ство-рюваного нею закону.
Отже, виходячи із змісту закону, засуджений лише за три неявки на реєстрацію до відділу пробації має бути скерований для відбуття покарання у місця позбавлення волі на 4 роки.
Однак суд вважає, що неявки тричі до органу пробації для реєстрації, не свідчить про невиконання засудженим обов`язків передбачених вироком суду та ухилення від відбуття покарання, оскільки у решту днів він з`являвся на реєстрацію і решту обов`язків виконував. Виходячи із засади верховенства права, не є співмірним скоєння таких правопорушень із наслідками, які пропонує застосувати представник відділу пробації та скерувати засудженого для відбуття покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст.78 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

ухвалив:

в задоволенні подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування покарання з випробуванням і направлення для відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21.10.2016 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1