АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа № 646/3673/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/987/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2018 року, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 ..
Обрати в кримінальному провадженні № 0001055 від 10.06.2018 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 строком шісдесят днів.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання - з 10.06.2018 року о 02 один 09 хвилин.
Дата закінчення дії ухвали 08.08.2018 року о 02 годин 09 хвилин.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001055 від 10.06.2018, яке погоджено з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 (а.с.50-52).
В клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2018 року близько 02 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи поряд з будинком №12 по вул. Вернадського, в м. Харкові, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного самостійного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої відкрито заволодів жіночою сумкою, коричневого кольору з матеріалу зовні схожого на замісник шкіри, в якій знаходились мобільний телефон марки «Samsung» DUOS J32H, гаманець червоного кольору з грошовими коштами в сумі 525 гривень та документи, які належать потерпілій.
Таким чином своїми навмисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КЬС України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (а.с.1-4).
10.6.2018 року за вчинення вказаного злочину ОСОБА_9 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
10.6.2018 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Слідчим зазначено, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копіями протоколів огляду місця події від 10.06.2018, допиту потерпілої від 10.06.2018, пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2018, показами свідків, пред`явленням особи до впізнання за фотознімками, показами підозрюваного.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на те, що під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.1, п.З, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, чи інших учасників процесу у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с.1-4).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та доведенням обґрунтованості підозри.

Слідчим суддею зазначено, що при вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_12 , як він пояснив був судимий в 2007 році за скоєння злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України та звільнився після відбуття покарання 26.11.2010, в 2011 році - за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та звільнився після відбуття покарання 19.03.2013, перебування на обліку у лікаря нарколога та на обліку у психіатра у судовому засіданні не встановлено, наразі законних джерел доходу не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає підозрюваний, за його поясненнями, за адресою: АДРЕСА_2 , але документів на підтвердження даного факту слідчому судді не надано, як не надано й підтвердження сімейних відносин підозрюваного. Згідно копії паспорту підозрюваного його шлюб розірвано.
Слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин справи, кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, вказують на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, тому слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде запобігати вищенаведеним ризикам, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки його слід утримувати під вартою.
Крім того слідчий суддя посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави (а.с.50-52).

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.06.2018 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та вимогам КПК України, а обраний захід є занадто суворим і невідповідним суспільній небезпеці кримінального правопорушення, що фактично скоїв підозрюваний.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти неї, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Однак, судова колегія вважає не доведеним наявність ризиків передбаченого п.п. 3,4 ч.1 ст.177 КПК України, проте дані обставини не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, зазначеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без права внесення застави.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Зазначення захисника щодо наявності у підозрюваного фактичного місця мешкання, де він проживає разом із жінкою, а також встановленого судом факту, що ОСОБА_9 на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває не впливає на рішення слідчого судді та не можу бути безумовною підставою для його скасування.
Слідчим суддею з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення та вкрай негативної репутації підозрюваного, вірно зазначено, що у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, він вважає за можливе не визначити ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого.

Судова колегія зазначає, що всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а тому посилання апелянта на вимоги п.2 ч.1 ст.409 КПК України безпідставні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який карається позбавленням волі строком від 4 до 6 років позбавлення волі.

Посилання слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про те, що за вчинення даного злочину відповідно до ст.12 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі не впливає на рішення суду та не може бути безумовною підставою для його скасування.

Вищевказана описка (опечатка) є технічною та очевидною і на суть прийнятого слідчим суддею рішення не впливає.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.06.2018 року щодо застосування до підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 08.08.2018 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: