УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 547/742/15-к
провадження № 51-7075ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000435 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Суть питання
За вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вороком та за попереднім вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вороком та за попереднім вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. Крім того виключено із мотивувальної частини вироку посилання на незаконне проникнення ОСОБА_4 у житло.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
На зазначені судові рішення захисник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильно надану судами оцінку доказам та допущені під час досудового розслідування порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду захисник ОСОБА_5 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з листом, що по суті є касаційною скаргою на усунення недоліків, в якій просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року встановив, що скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Також було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому Верховний Суд, серед іншого, звернув увагу захисника на тому, що доводи його касаційної скарги містили посилання щодо незгоди з наданою судами оцінкою доказам, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши повторно подану захисником ОСОБА_5 касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник вказані в ухвалі касаційного суду від 02 липня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак при повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисник ОСОБА_5 , перерахувавши докази, які, на його думку, є неналежними, обмежився формальною вказівкою про допущення судами, як він вважає, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо його підзахисного.
При цьому захисник так і не конкретизував, у чому саме полягає неналежність перелічених ним доказів, та не обґрунтував, у чому полягали порушення судами норм процесуального закону та неправильне застосування матеріального закону, як ці порушення та неправильне застосування вплинуло на законність та обґрунтованість постановлених у кримінальному проваджені судових рішень та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_5 не містить жодного обґрунтування щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги його підзахисного.
Верховний Суд повторно зауважує, що суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки захисник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3