Провадження № 1-кс/761/7137/2018
У Х В А Л А
Іменем України
03 травня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0008975 від 03.10.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що в провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008975 від 03.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 та накладено арешт в тому числі на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 134,8 кв. м., що належить ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 19.09.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер 0:22:010:0061, площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що також належить Заявнику на праві приватної власності.

Заявник зазначає, що арешт на вищевказаний будинок та земельну ділянку накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий просив вирішити клопотання на розсуд суду.
Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, клопотання подано до належного суду.
З ухвали слідчого судді від 01.04.2016 року вбачається, що арешт на вищевказані об`єкти було накладено з метою запобігання незаконному заволодінню та можливому незаконному відчуженню зазначеного майна.
З клопотання та долучених до нього документів вбачається, що за період з 04.02.2015 року по 23.11.2015 року Заявником повністю сплачено кредитну заборгованість за Кредитним договором №2817/5-07 від 06.11.2007.
Також, з наявних у слідчого судді матеріалів криінального провадження вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка, на які було накладено арешт та які належать Заявнику не мають жодного відношення до Кредитного договору про надання кредиту для збереження ліквідності .від 10.04.2014 року за № 47 та договору застави майнових прав за №48 від 10.04.2014 року та враховуючи відсутність згоди (та відповідно, підпису) власника майна на укладення договору застави майнових прав, накладений арешт є необґрунтованим.
Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку у тому числі на нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Разом із тим, в силу дії абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Враховуючи викладене та долучені заявником до клопотання документи, у слідчого судді наявні підстави вважати, що арештовані об`єкти нерухомого майна є законно здобутим майном.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже враховуючи, що право власності на арештований будинок та земельну ділянку, набуті ОСОБА_3 у відповідності до вимог чинного законодавства, що повністю підтверджується доданими до клопотання копіями документів, арешт такого майна є недопустимим.
Таким чином, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Отже, оскільки ОСОБА_3 не перебуває в статусі підозрюваного арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0008975 від 03.10.2014 року, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0008975 від 03.10.2014 року задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року по справі №761/11925/16-к, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008975 від 03 жовтня 2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.1 ст.358 КК України, в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 134,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) та земельну ділянку, кадастровий номер 0:22:010:0061, площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на праві власності та є забезпеченням за Кредитним договором №2817/5-07 від 06.11.2007р., укладеним між Акціонерним комерційним банком «Порто-франко» (теперішня назва банку Публічне Акціонерне Товариство Акціонерний Банк «Порто-франко») та ОСОБА_5 .

Повний текс ухвали буде оголошено 04.05.2018 року о 15 год. 00 хв.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1