Постанова

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 677/161/14-к

провадження № 51-316км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинова Старокостянтинівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2014 року визнано невинуватими та виправдано у зв`язку з недоведенням вчинення кримінального правопорушення: ОСОБА_7 , передбаченого ч.1ст.115 КК України, ОСОБА_11 , передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2016 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишено без змін.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачувалися у вчиненні злочинів за таких обставин.
09 січня 2011 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на полі, яке розташоване за містом, поблизу вул. Заїкіна м. Старокостянтинова Хмельницької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітньою ОСОБА_12 з метою умисного вбивства, кистю правої руки схопив її за шию і шляхом стиснення із прикладанням значного фізичного зусилля, перекрив доступ повітря до життєво важливих органів та утримував її до того часу, поки вона не перестала здійснювати активні дії, чим заподіяв смерть останньої.
ОСОБА_7 з метою приховування слідів злочину та не бажаючи бути викритим у його вчиненні, попросив ОСОБА_6 , який на момент вчинення умисного вбивства знаходився неподалік, допомогти йому віднести тіло ОСОБА_12 у глиб незібраного соняшникового поля, що вони і зробили, після чого покинули місце події.
ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 та про обставини вчинення даного злочину і місце, де залишено труп потерпілої, умисно нікому про це не повідомляв, не бажаючи щоб сам факт злочину і особа, яка його вчинила, стали відомі правоохоронним органам, тобто вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.
Мотивуючи свої рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені достатні докази, які б у своїй сукупності підтверджували доведення винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачувалися, та вичерпанні можливості їх отримання.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційних скаргах, які аналогічні за змістом, прокурор та потерпілі зазначають вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції і призначення нового розгляду в цьому суді. На обґрунтування своїх вимог стверджують, що суд апеляційної інстанції, постановивши ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, не надав відповіді на всі доводи апеляційних скарг прокурора і потерпілих, не перевірив і не спростував твердження про те, що винуватість ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в учиненні злочинів, в яких вони обвинувачувалися, підтверджується даними висновку судово-криміналістичних експертиз, протоколу впізнання по фотознімках, протоколів про наслідки оперативно-розшукових заходів. Потерпілі окремо звертають увагу на невмотивованість, на їхню думку, висновку суду апеляційної інстанції про порушення права ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на захист, а прокурор на необґрунтованість визнання недопустимими доказами протоколів відтворення обстановки та обставин події, недотримання порядку безпосередності дослідження доказів. Також у касаційних скаргах указується на відсутність в оскаржуваному рішенні наведення та оцінки показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 висловив думку про необхідність задоволення касаційних скарг.

Захисник ОСОБА_8 , виправдані ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечили проти задоволення касаційних скарг прокурора та потерпілих.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, захисника та виправданих, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , прокурор, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 а також захисник виправданого ОСОБА_7 ОСОБА_18 подали апеляційні скарги.

У вказаній скарзі захисник звертав увагу на те, що ухвалюючи рішення про виправдання ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , місцевий суд помилково не закрив провадження щодо останніх на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
При цьому прокурор та потерпілі в апеляційних скаргах, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, надавали свою детальну оцінку доказам, наявним у матеріалах провадження, та стверджували про незаконність виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 396 КК України, висуваючи вимогу про скасування вироку Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2014 року і ухвалення нового обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 .

Розглядаючи апеляційні скарги та залишаючи їх без задоволення, апеляційний суд усупереч вимогам статей 370, 419 КПК України належним чином не зазначив мотивовані підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.

При цьому, частково дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, докази, які за переконанням сторони обвинувачення були не повністю досліджені судом першої інстанції, апеляційний суд в ухвалі їх не вказав і не надав їм оцінки, зокрема, показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Вказуючи на порушення, які на думку апеляційного суду, були допущені органами досудового слідства при отриманні доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , суд не зробив свій висновок щодо допустимості та належності цих доказів.

Одночасно, визнаючи недопустимими доказами протоколи відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_7 апеляційний суд не вказав про неправильність висновку місцевого суду про те, що вказані докази є неналежними.

Також апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні апеляційних скарг прокурора та потерпілих, не спростував твердження про те, що всі надані стороною обвинувачення докази, у тому числі вказані у апеляційних скаргах, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону і у сукупності підтверджують доведеність винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в учиненні злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачувалися.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що всі твердження учасників судового розгляду, наведені в апеляційних скаргах, судом апеляційної інстанції не були перевірені і належно оцінені, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та потягло передчасний висновок про правильне застосування місцевим судом кримінального закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, касаційні скарги підлягають задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в цьому суді.

При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляційних скарг, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України , п. 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3