Дата документу Справа № 329/1099/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 329/1099/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1039/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Енергодар Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, непрацюючий, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 18 грудня 2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 5 лютого 2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі;

3) 24 квітня 2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 8 вересня 2017 року,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного взяття під варту в залі суду 15 лютого 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

12 вересня 2017 року о 9 год. 45 хв., ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло, з корисливих мотивів, шляхом виставлення вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно, умисно, таємно викрав грошові кошти в сумі 4400 гривень, фотоапарат «Nikon Coolpix L120», вартістю 1466 грн. 67 коп., дві золоті сережки вартістю 2750 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8616 грн. 67 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини, його особисті та сімейні обставини та фактично просить пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, та пом`якшити призначене покарання, а фактично захисник обвинуваченого просив звільнити обвинуваченого від призначеного йому покарання з випробуванням, заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що оскільки обвинувачений був неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі і багатьох епізодів грабежів та крадіжок відбувши покарання, знову вчинив тяжкий корисливий злочин, підстави як для звільнення від відбування покарання так і його пом`якшення відсутні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати і вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття за обставину, що пом`якшує покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, в період відбування покарання характеризувався вкрай негативно як злісний порушник режиму відбування покарання, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, шкоду завдану злочином не відшкодував, а також врахував його сімейний стан.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 за попередніми вироками був засуджений за вчинення 9 епізодів грабежу та 2 крадіжок, звільнившись з місць позбавлення волі 8 вересня 2017 року, повторно скоїв крадіжку з проникненням у житло 12 вересня 2017 року, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання відсутні, оскільки обвинувачений раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі за вчинення тяжких корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин через 4 дні після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку призначеного йому покарання.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 було призначене покарання в майже мінімальних межах санкції, що не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4