В И Р О К Справа№539/3362/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0001611 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни Полтавської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта базова загальна середня, неодруженого, раніше не судимого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.10.2017 року близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебував разом з ОСОБА_6 в магазині «Продукти» по проспекту Володимирському, 128 в м.Лубни Полтавської області. В ході розрахунку за придбані продукти харчування ОСОБА_6 скористався власною банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввівши ПІН-код карти. ОСОБА_4 побачив за запам`ятав ПІН-код, який ввів ОСОБА_6 , після чого вирішив заволодіти банківською карткою останнього, аби в подальшому викрасти з неї кошти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з барсетки ОСОБА_6 вказану банківську картку. В подальшому, 23.10.2017 року, ОСОБА_4 таємно зняв за допомогою картки, викравши таким чином, грошові кошти в сумі 3200 гривень належні ОСОБА_6 .

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що, дійсно, 23.10.2017 року він разом з ОСОБА_6 був в магазині «Продукти» в м.Лубнах. В магазині він помітив, що ОСОБА_6 розраховується за допомогою банківської картки та запам`ятав ПІН-код, який вводив покупець. В подальшому ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_6 вказану банківську картку, а пізніше зняв за її допомогою грошові кошти в сумі 3200 гривень.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 23.10.2017 року вранці він перебував на автовокзалі в м.Лубни разом з ОСОБА_8 та ще одним чоловіком, з якими вони вживали алкогольні напої. В цей час до них приєднався раніше незнайомий ОСОБА_4 . В подальшому вони разом придбали горілку, а також продукти харчування в магазині «Хвилинка» на вул.Фабричній в м.Лубни, і продовжили вживати алкогольні напої на зупинці навпроти приміщення автовокзалу. Подій після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 не пам`ятає, однак після того як прийшов до тями, він виявив відсутність банківських карток в барсетці, яка знаходилася на його плечі, а ще пізніше з картки були зняті кошти в сумі 3 200 грн 00 коп. ОСОБА_8 повідомив, що картку у нього викрав ОСОБА_4

- Заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу карток ПриватБанк № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , викрадених у ОСОБА_6 (а.с.58).

- Протоколом огляду з фототаблицею до нього від 29.10.2017 року, де зафіксовано як ОСОБА_4 витягнув з кишені своєї куртки та видав викрадені картки ПриватБанк. (а.с.59-61).

- Протоколом тимчасового доступу до речей і документів та описом вилучених речей і документів, з доданими роздруківкою банківських операцій, проведених за допомогою банкомату, та фотознімків, на яких зображено особу, яка ці операції провела. З вказаних доказів вбачається, що ОСОБА_4 23 жовтня 2017 року зняв за допомогою банківської картки ПриватБанк, належної ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 3200 гривень. (а.с.62-65).

Таким чином, суд вважає доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину та кається в скоєному, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, зважаючи на висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення. Позов мотивований тим, що потерпілий є інвалідом ІІ групи, йому протипоказані психічні навантаження, але у зв`язку з вчиненим щодо нього злочином він тривалий час відчував глибокі душевні страждання, що призвело до необхідності пройти стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Лубенської КЦМЛ у період з 27.12.2017 року по 05.01.2018 року. Під час лікування потерпілий витратив на придбання ліків 1387,96 гривень. Крім того, ОСОБА_6 вказує, що зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 гривень. Всього ОСОБА_6 прохає стягнути з обвинуваченого 4587,96 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

В подальшому потерпілий збільшив розмір заявлених позовних вимог. Прохає також стягнути з ОСОБА_4 витрати на рентген в сумі 59 гривень та додаткові витрати на придбання ліків в сумі 460,66 гривень. Всього ОСОБА_6 прохає стягнути з обвинуваченого 5107,62 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ознайомившись з заявленим цивільним позовом, суд вважає, що він підлягає задоволенню в частині стягнення 3 200 грн викрадених коштів. Що стосується позовних вимог про стягнення шкоди завданої здоров`ю потерпілого, яка полягає у витратах на лікування, то в цій частині позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки така шкода не випливає з пред`явленого обвинувачення, а тому не підлягає розгляду в межах кримінального провадження.

Також частково підлягає задоволенню позов щодо стягнення моральної шкоди. Так, суд погоджується з доводами потерпілого, що внаслідок вчиненого щодо нього злочину він зазнав певних моральних страждань та незручностей. Водночас, потерпілий не надав жодних даних для з`ясування глибини та тривалості моральних страждань, не обґрунтував заявлену суму відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на суть злочину та характер моральних страждань, яких зазнав потерпілий, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково - в сумі 1000 гривень.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3 200 гривень матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої здоров`ю, залишити без розгляду.

Речові докази по справі: 2 банківські картки «Приватбанк», які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лубенського ВП, повернути власнику - ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1