Дата документу Справа № 314/547/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/547/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/458/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 07 травня 2018року у порядку письмового апеляційного провадження в залі суду в м. Запоріжжіматеріали провадження за апеляційною скаргою керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року, якою задоволено подання ДУ «Кам`янська ВК №101» про знищення мобільного телефону «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів провадження, В.о. начальника ДУ «Кам`янська ВК №101» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з поданням про знищення мобільного телефону «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , який було виявлено та вилучено06.01.2018 року о 10-30 годині під час проведення перевірки несення служби чергової частини у відділені СПС № 10.
Ухвалою слідчого судді задоволено подання ДУ «Кам`янська ВК №101» про знищення мобільного телефону «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні у ДУ «Камянська виправна колонія» (№101). Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що згідно додатку 9 п.26 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань мобільний телефон є забороненим для використання засудженими предметом.
В апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та необґрунтованою. Вказує, що відповідно до норм КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, за клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя має право лише розглядати питання про конфіскацію заборонених речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого, що також передбачено розділом VIII КПК України. Знищення таких речей та предметів установою виконання покарань діючим законодавством не передбачено. Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та призначити нове судове засідання у тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Одночасно із вимогами апеляції прокурор заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, на підтвердження якого вказує,що подання було розглянуто без участі прокурора, копію ухвали отримано лише 11.04.2018 року, з урахуванням прийняття оскаржуваного рішення за відсутності прокурора, судова колегія вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та необхідним згідно ст. 117 КПК України поновити цей строк.
В письмовому клопотанні від 04.05.2018р. прокурор просить розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без участі прокурора.
У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.
Заслухавши доповідь судді та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Приймаючи до розгляду апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції керується ст. 129 Конституції України, висновком постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 року: у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя не врахував вимог закону та прийняв рішення, яким задовольнив подання установи виконання покарання.
Відповідно до положень ч.7 ст.102 КВК України перелік і кількість предметів і речей, які засуджені можуть мати при собі, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч.4 ст.107 КВК України засудженим забороняється серед іншого придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

У відповідності до Додатку 6 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 29.12.2014 року за №2186/5 Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено віднесено також радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).

Пунктом 3 Глави ХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, передбачено, що виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол вилучення. Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінних паперів і речей, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки. Рішення про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань.

Таким чином, зі змісту наведених норми вбачається, що за клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя має право розглядати лише питання про конфіскацію вилучених речей та предметів або їх передачу на зберігання до звільнення засудженого, в порядку виконання судових рішень.
Разом з тим, приймаючи рішення про знищення знайденого та вилученого на території установи виконання покарань у схованці мобільного телефону, слідчий суддя не дотримався, зокрема положень ч.7 ст.102 КВК України.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідком перегляду ухвали слідчого судді визначені положеннями ч.3 ст. 407 КПК України, які не передбачають призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, про що висуває вимоги апелянт. При цьому судова колегія звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням слідчий суддя розглянув відповідне клопотання по суті.
Отже, судова колегія у даному випадку не має підстав та повноважень для призначення нового судового розгляду.
Натомість встановлені обставини наявності істотного порушення вимог КПК і невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам провадження переконують судову колегію у необхідності скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, що відповідатиме вимогам п.п. 2,3 ч. 1 ст. 409, ч.3 ст. 407 КПК України з прийняттям нової ухвали, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.
Приймаючи рішення по суті поданого клопотання, судова колегія вважає за необхідне виявлений та вилучений мобільний телефон «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , приналежність якого не встановлена, у відповідності до ч.7 ст.102 КВК України, конфіскувати в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422, 537 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року, якою задоволено подання ДУ «Кам`янська ВК №101» про знищення мобільного телефону «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ «Кам`янська ВК №101» про мобільного телефону «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 задовольнити частково.

Виявлений та вилучений мобільний телефон «Samsung GT-E» 1080 чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 конфіскувати в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4