Справа № 135/427/16-к
Провадження № 1-кп/140/81/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2018 року Колегія суддів Немирівського районного суду

Вінницької області

в складі головуючого судді

ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0000172 від 28.08.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , навчається у Тульчинському коледжі ветеринарної медицини, не одруженого, освіта середня, раніше судимого 24.10.2014 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.11.2015 року звільнений від покарання призначеного вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.10.2014 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 152 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 серпня 2015 року близько 08:40 години, ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні жилої квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою задоволення статевої пристрасті, умисно, протиправно, з застосуванням фізичного насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме завівши до спальної кімнати та штовхнувши на ліжко, однією рукою утримуючи кінцівки рук останньої, долаючи фізичний опір, почав іншою рукою знімати одяг ОСОБА_8 . В подальшому, всупереч волі неповнолітньої, вступив з нею в статеві зносини природнім способом.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 28 серпня 2015 року, близько 08:50 години, ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні жилої квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає знайома йому неповнолітня ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, в присутності неповнолітньої ОСОБА_8 незаконно відкрито викрав з її мобільного телефону флеш картку памяті Mikro SD HD на 8 GB вартістю 180 гривень. В наслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 завдав матеріального збитку неповнолітній ОСОБА_8 на загальну суму 180 грн.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вини не визнав та дав покази, що з ОСОБА_8 зустрічається з 2013 року, їй було 12 років зразуж стали жити статевим життям. Дані інтимні відносини ОСОБА_10 скривала від матері.Мати знала,що вони зустрічаються. Зустрічались декілька років. Настя говорила шоб приходив коли мати не буде,щоб можна було займатись інтимом. Коли займались сексом то фотографувались разом,та поодинці інтимні місця і один одному висилали по телефону інтимні фото. Потім він став жити на квартирі з ОСОБА_11 ,а з ОСОБА_10 зустрічався періодично та підтримував інтимні стосунки. Зустрічі були як її мати була на роботі. 28.08.2015 року біля 9 години прийшов до ОСОБА_12 та подзвонив у дверний дзвінок. Двері відкрила ОСОБА_13 і він зайшов у квартиру закривши за собою двері, а вона пішла на кухню,снідала. Він почекав поки вона поїсть, потім запропонував зайнятись сексом,але вона відповіла,що немає часу,спішить до школи. Він ій сказав,що 5 хвилин нічого не зіграє. Вона сказала:- давай бистро бо треба у школу. Пішли у кімнату,спочатку він роздівся,а потім роздів її і вони зайнялись сексом. Усе було добровільно. Після ОСОБА_13 пішла у ванну митись, а він вийняв флеш карту пам`яті з її телефону думав, що в ній містяться фото їх інтимного життя та пішов з квартири. Вважає,що ОСОБА_13 написала заяву у поліцію з ревнощів,з метою помсти,що він проживає з ОСОБА_11 і під тиском матері. Флешка була не робоча і хотів її викинути. На даний час навчається в м. Тульчин у веттехнікумі. На даний час виховує сина ,якого народила його дівчина та відмовилась від дитини. Просить його виправдати так як ніякого злочину не скоював все було добровільно,флеш карту забрав щоб у неї не було компромата на нього.

Будучи допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала покази, що з літа 2013 року вона стала зустрічатись з ОСОБА_9 .. Зустрічались постійно у неї дома коли мати дома не було. Ходила до нього . Під час зустрічів займались сексом.Мати знала,що вони зустрічаються з ОСОБА_14 ,але про те,що займаються сексом не знала.Вона його любила і часто фотографувала себе оголену та свої інтимні місця та посилала з телефона ОСОБА_14 . Потім вони посварились з ОСОБА_14 і він став проживати з ОСОБА_11 ..Вона його ревнувала,телефонувала ОСОБА_11 сварилась з нею. 28.08.2015 року ранком після того як мати пішла на роботу до неї прийшов ОСОБА_9 ,стали розмовляти з ним,він говорив,що хоче поїсти,а потім запропонував зайнятись сексом,вона відповіла, що спішить у школу,але він зняв з неї майку,шорти та трусики і тримаючи її за руки вступив з нею в статевий акт. Вона ударила його по обличчю і пішла у ванну митись. Вийшла з ванни побачила як ОСОБА_14 уже виходив з квартири.Виявила,що ОСОБА_14 забрав з телефона флешку-пам`яті. Після вона зателефонувала до ОСОБА_11 та розповіла,що до неї приходив ОСОБА_14 ,у них був секс і він забрав у неї флешку з телефону і вона іде у поліцію писати на нього заяву. Повідомила,щоб вона знала.Прийшла до матері на роботу та розповіла,що ОСОБА_14 забрав у неї флешку, а потім повідомила,що він її зґвалтував і вони написали заяву у поліцію. Зі сторони ОСОБА_15 в її адрес погроз, залякувань висловлюваннями, жестами чи іншими діями про застосування фізичного насильства до неї не було. Погроз побити її чи знищити її майно на її адресу від обвинуваченого не поступало. Просить покарати його суворо як просить прокурор.

Будучи допитана в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_8 свідок ОСОБА_7 , дала покази, що її дочка ОСОБА_13 з 12 років зустрічалась з ОСОБА_16 який часто приходив до них, вона ставилась до нього як до сина він проживав без батьків,з бабушкою. Потім у 27.01.2014 року дочка захворіла і вона була з нею у лікаря-гінеколога де дізналась,що дочка живе половим життям. Стала запитувати у дочки,але вона нічого не розповідала. Вона звернулась у поліцію про зґвалтування дочки,але у поліції показали відео та фото оголеної її дочки, та інтимні міста які були на флешці телефона та на сторінці дочки у соцмережах. Дочка розповіла,що по прозбі ОСОБА_14 фотографувалась та висилала йому,зберігала на своїй сторінці. Також розповіла,що вона займалась з ОСОБА_14 сексом дома як вона була на роботі.Вони фотографувались та знімали на відео телефона дочки як займались сексом. Заяви у поліції тоді не прийняли. 28.08.2015 року ранком на роботу до неї прийшла дочка, була схвильована та розповіла,що до неї приходив ОСОБА_14 , кинув її на диван,зняв з неї шорти та труси і тримаючи її руки зґвалтував її, а потім як вона пішла помитись у ванну забрав флешку-пам`яті телефона та пішов. Вона з дочкою пішли у поліцію та написали заяву про зґвалтування та пограбування.

Будучи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала покази, що знає ОСОБА_9 , про даний факт нічого не відомо.

Будучи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дала покази, що ОСОБА_9 це її внук,який проживає з нею і вона являеться його опікуном. Батько знаходиться у тюрмі ,мати позбавлена батьківських прав. Внук зустрічався з ОСОБА_19 . Настя часто приходила до онука. Потім вона побачила Настю повністю голу стала вигонити її, але ОСОБА_10 сказала, що любить внука і вони поженяться. Після вони стали уже спали разом. Настя приходила майже щоденно, сварок не було. На ніч ОСОБА_14 проводив її додому. Потім ОСОБА_14 щось посварився з ОСОБА_10 і став проживати у громадському шлюбі з ОСОБА_11 . Настя продовжувала телефонувати до онука,просила вернутись, ревнувала його. ОСОБА_14 не міг вчинити зґвалтування ОСОБА_10 бо вони спали разом добровільно. ОСОБА_14 був одружився, вона родила йому сина, та відмовилась від нього у лікарні, онук забрав сина і вони разом виховують сина. Про насильство нічого не знає.

Будучи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала покази, що з ОСОБА_9 раніше разом жили у громадському шлюбі. Їй відомо,що ОСОБА_9 до неї декілька років зустрічався з ОСОБА_8 і у них були інтимні стосунки. ОСОБА_14 проживаючи з нею і продовжував зустрічатись з ОСОБА_10 . У них були сварки із-за Насті. ОСОБА_13 ревнувала ОСОБА_14 до неї і вони сварилась з ОСОБА_13 із-за ОСОБА_14 .Настя сказала,що або він буде зі мною,або ні з ким. Після вона бачила у ОСОБА_14 в телефоні інтимні фото ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ,розповіла ОСОБА_13 ,вона попросила не говорити їй матері. Потім числа не пам`ятає , ОСОБА_10 надіслала їй смс, що у неї був ОСОБА_14 у них був секс і він забрав у неї флешку від телефона і вона іде у поліцію писати заяву про зґвалтуваня і крадіжку. Після ОСОБА_10 есемески прийшов ОСОБА_14 . Вона запитала,що сталось,він відповів усе добре. На її думку, ОСОБА_10 помсилась ОСОБА_14 , що він її кинув. Більше з Настью не спілкувалась,

Відповідно до довідки Тульчинського технікуму ветеринарної медицини від 01.09.2016 року № 021935, ОСОБА_9 дійсно навчається на 1-Б курсі Тульчинського технікуму ветеринарної медицини БНАУ з 01.09.2016 року на денному відділенні, державна форма навчання, навчальним планом передбачено закінчити навчання 25 червня 2020 року

Відповідно до копії рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.03.2002 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_20 та передано його органу опіки і піклування .

Відповідно до характеристики фізичної-особи підприємця ОСОБА_21 , видана ОСОБА_9 , який в роботі зарекомендував себе з хорошої сторони, службові обов`язки виконував добросовісно, старанно, в колективі мав дружні стосунки .

Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 17.11.2015 року, виконком міської ради по відношенню ОСОБА_9 матеріалами компрометуючого характеру не розраховує .

Згідно довідки виконкому Ладижинської міської ради від 17.11.2015 року № 3312, ОСОБА_9 проживає разом з опікуном ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши покази учасників справи дослідивши всі наданні суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 4 ст. 178 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 3 ст. 152 КК України, як статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, зґвалтування неповнолітньої .

З об`єктивної сторони зґвалтування полягає у статевих зносинах, які поєднуються із: - застосуванням фізичного насильства;

- погрозою його застосування (воля потерпілої особи придушується) або з використанням безпорядного стану потерпілої особи, (ЇЇ воля ігнорується).

Жоден з цих факторів в суді доведений не був, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 237 від 11.09.2015 року, при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження в вигляді двох дрібних синців, розташованих на ліктьовій поверхні нижньої тритини правого передпліччя. Синці такого характеру утворились від дії твердих, тупих предметів, можливо, стисканнями пальцями рук, 28.08.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, суд бере до уваги, що вище зазначені ушкодження могли утворитися від будь-якої іншої побутової травми, а згідно висновку судово-медичної експертизи № 238, при судовій медичній експертизі громадянина ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено жодних,хоча в своїх показах потерпіла стверджувала ,що ударила ОСОБА_9 по обличчю.

ОСОБА_8 дала покази , що зі сторони ОСОБА_9 в її адрес погроз, залякувань висловлюваннями, жестами чи іншими діями про застосування фізичного насильства до неї не було. Погроз побити її чи знищити її майно на її адресу від обвинуваченого не поступало.

Потерпіла не перебувала в безпорадному стані через психічну чи фізичну хворобу що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 357, а саме, на момент вчинення відносно неї правопорушення ОСОБА_8 на будь-яке психічне захворювання не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності., у ОСОБА_8 відставання в розумовому розвитку не виявлено, за своїм психічним станом ОСОБА_8 може правильно сприймати обставини та факти, що мають доказове значення у справі, та давати про них відповідні покази, за своїм психічним станом ОСОБА_8 могла правильно сприймати і розуміти характер та значення скоєних проти неї протиправних дій і чинити опір в межах своїх фізичних можливостей. От же вона мала можливість чинити опір в будь-який момент покликати на допомогу, або вибігти з квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В судовому засіданні потерпіла не заперечила покази обвинуваченого, що вона йому сказала: «давай по бистрому і я пішла в школу»

Відповідно до постанови Паленому ВС України № 5 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, перелік неправомірних дій, якими обумовлюється факт зґвалтування, є вичерпним. Тому дії особи, яка домоглася згоди особи протилежної статі на статеві зносини в інший спосіб, наприклад, шляхом настирливих пропозицій вступити у статеві зносини або шляхом обману чи зловживання довірою (освідчення у коханні, завідомо неправдива обіцянка укласти шлюб, сплатити за сексуальну послугу тощо) не можуть кваліфікуватись за статтею 152 КК України.

Суд бере до уваги те, що потерпіла та обвинувачений декілька років, перебували в інтимних стосунках. Неодноразово фотографували та пересилали один одному свої фото інтимного характеру. Відповідно до комп`ютерних скріншотів, потерпіла ОСОБА_8 через соціальну мережу «Вконтакті» пересилала свої оголені фото зі своєї сторінки на сторінку обвинуваченого ОСОБА_9 ( а. с. 172-178, том. 1 ).

Та як вбачається з показів самої потерпілої та свідка ОСОБА_11 , обвинувачений почав спільно проживати з ОСОБА_22 , що призвело до ревнощів та погроз зі сторони потерпілої, а тому суд, може зробити висновок про ймовірність помсти ОСОБА_8 обвинуваченому.

Факт насильництва над потерпілою не підтверджується та спростовується висновком судово-медичної експертизи № 237 від 11.09.2015 року, в якому зазначається, що при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_8 пошкоджень зовнішніх статевих органів, слизової присінку піхви, дівочої перетинки не виявлено. Виямки на дівочій перетинці, дві з яких на 9,00 і 15,00 умовного циферблату доходять до її основи, могли сформуватися внаслідок застарілих розривів також суд бере до уваги, що одяг потерпілої пошкоджений не був.

Суд бере до уваги, той факт, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 238, при судовій медичній експертизі громадянина ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено, при судовому-цитологічному дослідженні мазка-відбитка, тампона-змива зі статевого члена громадянина ОСОБА_9 клітин епітелію піхви не виявлено .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 371 від 15.09.2015 року, кров потерпілої н/п ОСОБА_8 відноситься до групи АВ. За результатами дослідження слини вона відноситься до категорії виділювачів групових антигенів по системі АВО, кров гр. ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютином анти А. За результатами дослідження слини він відноситься до категорії виділювачів групового антигену по системі АВО, в тампоні з вмістом піхви н/л ОСОБА_8 (об`єкт № 1), наявність крові не встановлено, знайдені сперматозоїди. При серологічному дослідженні виявлені антигени А та В. Враховуючи групову належність осіб, які проходять по справі, антигени А та В властиві організму потерпілої та можуть частково походити за рахунок її піхвенних виділень. Однак, у вказаному об`єкті, не виключається можливість походження сперматозоїдів від будь-якого чоловіка з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В. В ізогемаглютинином анти-А чи АВ виділювана, в тому числі від гр. ОСОБА_9 ..

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 18.01.2016 року, ОСОБА_9 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_9 , перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Про це свідчить збереженість його орієнтації в місті, ситуації, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_9 , як не душевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як в період вчинення ним інкримінованих йому діянь, так і в теперішній час. Під дію ст. 19 ч. 2, 3 та ст. 20 КК України не підпадає. В період вчинення злочину ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, в період вчинення злочину ОСОБА_9 міг усвідомлювати реальне значення власних дій, повною мірою свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки, до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_9 належать збереженість пізнавальних процесів психічної діяльності (пам`ять, увага, мислення), відповідний віковим стандартам інтелектуальний розвиток. В сфері особистості: демонстративність, егоцентрованість, емоційна неврівноваженість, нестійкість поведінки при міжособистісних відносинах, лабільність самооцінки з тенденцією до завищення, орієнтація на власні потреби та бажання, любі формальні рамки тісні та погано переносяться, зниження морально-етичних якостей; схильність до підвищеного фантазування не виявляє.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні ним зґвалтування ґрунтується лише на показах потерпілої, і її матері, яка дала покази, що про зґвалтування їй відомо зі слів потерпілої та на висновку судової медичної експертизи про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень. Враховуючи, що ОСОБА_9 визнав факт того, що між ним та потерпілою в той день були інтимні стосунки за згодою, потерпіла не заперечувала проти них, відсутність у ОСОБА_8 в області статевих органів тілесних ушкоджень, які б свідчили про насильницький статевий акт, а також ту обставину, що потерпіла давала різні показання на досудовому слідстві та в судовому засіданні щодо способу та обставин її зґвалтування, а ОСОБА_9 у цій частині обвинувачення, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні своєї вини не визнавав, у суду виникає сумнів щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. У відповідності до ст. 62 Конституції України цей сумнів суд тлумачить на користь підсудного.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року N 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»із змінами, судам вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ч. 3ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доводиться факт, що 28.08.2015 року близько 08:40 год. в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , був статевий акт ОСОБА_9 з ОСОБА_8 ..

Самі відомості про перебування обвинуваченого ОСОБА_9 28.08.2015 року разом з ОСОБА_8 , не підтверджують факт її зґвалтування, інших доказів протиправності дій обвинуваченого стороною обвинувачення суду не надано.

За таких обставин, обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено вчинення ним кримінального правопорушення.

Тому за ст. 152 ч. 3 КК України ОСОБА_9 слід виправдати, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Будь які інші докази на підтвердження вини ОСОБА_9 у зґвалтуванні ОСОБА_8 державним обвинуваченням суду не надано.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 тільки підтвердили той факт, що ОСОБА_9 з ОСОБА_8 разом зустрічались та жили інтимним життям.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

Відносно вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до показів самої потерпілої, показів обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_8 , сама добровільно впустила в житло обвинуваченого ОСОБА_9 , не бачила, як він викрадав в неї з телефону флешку-пам`яті тому, що в той період перебувала у ванній кімнаті,обвинувачений їй не погрожував, а тому беручи до уваги вище викладене суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,а тому його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, та його дії кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Помякшуючих вину обставин судом не встановленно. До обтяжуючих вину обставин суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, його соціальне становище, що він виховувався без батьків, позитивно характеризується, що підтверджується довідками з місця роботи та навчання, злочин скоїв в станні алкогольного сп`яніння, що підтверджується корткою амбулаторного медичного огляду № 118 від 28.08.2015 року, має на утриманні та вихованні малолітню дитину, мати якої від неї відмовилася, доглядає пристарілу бабусю, яка була його опікуном, навчається у технікумі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває те, що він раніше судимий 24.10.2014 року Іллінецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі на підставі ст.ст. 75, 104,76 КК України звільнений з іспитовим строком тривалістю один рік, на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.11.2015 року звільнений від покарання призначеного вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.10.2014 року, відсутність даних про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення , перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання згідно санкції ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- флеш-картка на 8 ГБ. «ADATA 8 GB Micro SD HS», яка знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілої ОСОБА_7 , повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- майку, шорти, труси, дві наволочки та простирадло, що знаходяться в спец пакеті МВС № 2055960, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ладижинського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- зразки слини та крові ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , що знаходяться в прозорому поліетиленовому пакеті які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ладижинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В :
За ст.. 152 ч. 3 КК України ОСОБА_9 визнати невинуватим та виправдати.

За ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_9 , визнати винним та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

В порядку ст..76 ч.1 п.1.2 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну свого місця проживання,роботи,навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- флеш-картка на 8 ГБ. «ADATA 8 GB Micro SD HS», яка знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілої ОСОБА_7 , повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- майку, шорти, труси, дві наволочки та простирадло, що знаходяться в спец пакеті МВС № 2055960, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ладижинського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- зразки слини та крові гр. ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , що знаходяться в прозорому поліетиленовому пакеті які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ладижинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3