Справа № 199/5043/18
УХВАЛА
2018 року жовтня місяця 25 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000883 від 19.04.2018, яке надійшло з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю : прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти такого клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за вчинення яких, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд бере до уваги вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Також, суд бере до уваги правову позицію, викладену в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 грудня 2018 року включно.
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя:

25.10.2018