13.06.18 № 336/3201 /18
1 кс / 336/964/18
У Х В А Л А
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

місто Запоріжжя 13 червня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,, з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002025 від 11.06.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області зі згодою прокурора звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні, що 11.06.2018 приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, діючи з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи на першому поверсі третього під`їзді, у будинку АДРЕСА_1 , підійшов з заду до ОСОБА_7 , та з метою подавити волю останньої до опору, правою рукою обхватив праву руку останньої після чого, шляхом викручування правої руки, вирвав мобільний телефон XIAOMI REDMI 4A IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 в корпусі рожевого кольору, котрий знаходився у правій руці ОСОБА_7 , вартість якого складає 3000 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, направився на ринок «Анголенко» де продав викрадений мобільний телефон XIAOMI REDMI 4A IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 в корпусі рожевого кольору, за грошові кошти у сумі 300 гривень.
Таким чином ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Зазначене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 11.06.2018 року за №0002025.
На теперішній час у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) обґрунтовано підозрюється:
1. Прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_6
2. Число, місяць, рік народження: ІНФОРМАЦІЯ_1
3. Місце народження: Запорізька область, с. Ростуще,
4. Національність: українець
5. Громадянство: України
6. Сімейний стан: не одружений
7. Освіта: середня
8. Місце роботи: тимчасово безробітній
9. Посада: -
10. Місце проживання: АДРЕСА_2 ,
АДРЕСА_3 . Місце реєстрації:
АДРЕСА_4 . Відомості про судимість: раніше судимий
13.Чи являється депутатом (якої ради): не являється
14. Відомості про паспорт або інший документ, який засвідчує особу: особа посвідчена
12 червня 2018 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Слідчий вважає, що для повідомлення зазначеної підозри ОСОБА_6 є наявність достатніх доказів забраних під час досудового розслідування.
Прокурор підтримує клопотання слідчого , просить його задовольнити з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.
Захисник підозрюваного та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому захисник зазначив, що органи досудового розслідування не надали доказів винуватості підозрюваного у скоєнні даного злочину.
Посилався на те, що в клопотанні не обґрунтовано неможливість обрання до підозрюваного іншого запобіжного заходу, а припущення слідства про наявність ризиків його неналежної процесуальної поведінки нічим не підтверджена, крім того, підозрюваний знаходиться на домашньому арешті по іншій справі , суду не доведено , що він порушує його відбування , просить відмовити у задоволенні клопотання або обрати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.
Крім того, у суду є сумніві у частині вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів справи, якими обгрунтовується застосування запобіжного заходу , яке відповідно до ч.2 ст 184 КПК України надається не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. В матеріалах справи відсутня підпис підозрюваного на клопотанні. Доводи слідчого , що він поставив свою підпис на заяві захисника і знайомий з клопотанням , у суду визивають сумніві.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Як пояснив в судовому засіданні підозрюваний , він заперечує скоєння ним вказаного злочину, має докази свої невинуватості, але органи досудового розслідування цей перевіряли, .
Виносячи рішення не на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, суддя враховує, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме: можливість продовження протиправної діяльності, а також можливість переховуватися від органів досудового розслідування.
Припущення слідства про наявність таких ризиків зроблені без врахування тих обставин, що підозрюваний має постійне місце проживання, де зареєстрований та мешкає тривалий час, співпрацю із слідством, раніше в силу ст.89 КК України не судимий.
У який саме спосіб підозрюваний може перешкодити слідству та у проведенні яких слідчих дій чи прийнятті процесуальних рішень, при розгляді клопотання не з`ясовано.
Фактично слідчий визначив, що ризик втечі підозрюваного випливає із підозрою його у вчиненні тяжкого злочину, однак така позиція з точки зору процесуального закону є неприйнятною.
У справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
З викладеного вище суддя дійшов до висновку, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, на які посилається слідчий при обґрунтуванні втручання у право підозрюваного на свободу, а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.
Виходячи з викладеного, суддя не встановив підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим запобіжним заходом.
Разом з тим,слідчий суддя вважає за доцільне залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту , обраний ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2018 р. з покладенням обов`язків не відлучатися з місця постійного проживання з 20-00 години до 06-00 години в період дії запобіжного заходу, поклавши на підозрюваного відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст. ст. 177, 179, 180, 181, 184,193,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .