Номер провадження: 11-кп/785/407/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року в кримінальному провадженні №0002294 від 06.06.2017 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Молдова, громадянин Республіки Молдова, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.05.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 12.12.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік шість місяців;
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено на підставі ст. 71 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на чотири рокит один місяць. Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з 31.07.2017 року. Ци вільний позов потерпілої залишено без розгляду.

Згідно з вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

05 червня 2017 року, близько 1500 год., ОСОБА_8 , знаходячись у дворі, біля будинку №44 по вул. В. Терешкової в м. Одесі, помітив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_9 . Далі, діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_8 непомітно для потерпілої підійшов до неї із заду та шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 ланцюжок із золота вагою 35 грам вартістю 35000 гривень. Одразу ж після скоєння злочину, ОСОБА_8 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши таким чином своїми умисним діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 35000 гривень.

Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що призначене покарання вважає занадто суворим, оскільки суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, та просив пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням відносно нього ст.69 КК України. При цьому, обвинувачений підтвердив свою вину у вчиненні злочину та не оспорював фактичні обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Ці обставини обвинуваченим не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, а також відшкодування завданої потерпілій шкоди. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги позицію потерпілої, особу обвинуваченого, який раніш неодноразово судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за вчинений злочин, у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі одну пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього захворювання, з приводу якого він перебуває на диспансерному обліку, як на обставину, яка пом`якшує покарання на те, не є тією обставиною, за існування якої можна пом`якшити призначене покарання. За таких підстав посилання обвинуваченого на неврахування зазначеної обставини, як пом`якшуючої, є безпідставними.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2017 року в кримінальному провадженні №0002294 від 06.06.2017 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4