Постанова
Іменем України

03 липня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,

розглянув у закритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 13 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 14 грудня 2016 року,

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. ЛиманаСтаробільського району Луганської області, засудженого за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Зміст вимог касаційних скарг
Вимогою до суду касаційної інстанції захисника ОСОБА_8 є скасування судових рішень, постановлених відносно ОСОБА_6 , та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), що призвели до постановлення незаконних та необґрунтованих судових рішень. Зазначає про порушення права на захист ОСОБА_6 , на справедливий і неупереджений суд, що відбувався без участі обвинуваченого, без забезпечення належного професійного захисту прав останнього. Вказує на те, що суддя у провадженні був зобов`язаний заявити самовідвід, але не заявив, оскільки у цьому провадженні раніше приймав рішення про відвід інших головуючих суддів. Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_9 був видалений із залу суду без мотивування суду стосовно прийняття такого рішення і за відсутності причин для такого видалення. Також зазначає, що кожного разу при зверненні обвинуваченого до суду з клопотанням про можливість брати особисту участь у судовому засіданні, суд безпідставно відмовляв у допуску. Стверджує про порушення права на захист, оскільки захисник ОСОБА_10 , який діяв в ОСОБА_11 , не мав із ним однієї лінії захисту, не підтримував клопотань обвинуваченого, однак суд відмовляв у відводі цього захисника і не дав можливості запросити іншого. Зазначає, що суд не переглядав підстав, урахованих уперше при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не розглядав суд і можливості обрати альтернативні запобіжні заходи. Також захисник посилається на те, що суд усупереч вимогам закону зобов`язав прокурора досліджувати докази у провадженні, чого не мав права робити. Крім того, наголошує на невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, оскільки цей суд залишив поза увагою істотні порушення вимог процесуального закону.

Вимогою до суду касаційної інстанції засудженого ОСОБА_6 є скасування судових рішень відносно нього та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивував істотними порушеннями вимог процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання внаслідок суворості, та що призвело у результаті до його незаконного засудження. Заперечує доведеність винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК України, спростовуючи висновки проведених експертиз і зазначаючи про суперечливість показань свідків, якої судом не усунуто.

2. Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
ВирокомНовопсковського районного суду Луганської області від 13 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
за ч. 1 ст. 127 КК України на строк чотири роки;
за ч. 1 ст. 153 КК України на строк три роки;
за ч. 1 ст. 152 КК України на строк три роки;
за ч. 1 ст. 263 КК України на строк чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.
Вироком суду також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

2.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 14 грудня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 13 липня 2016 року відносно нього змінено. Скасовано вирок в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 127 КК України із закриттям провадження в цій частині.
В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду відносно нього в іншій частині без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 липня 2016 року до 14 грудня 2016 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
18 червня 2015 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у зальній кімнаті житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_12 , з якою він спільно проживав ( АДРЕСА_1 ), достовірно знаючи, що його діям ніхто не зможе перешкодити, з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом повалив ОСОБА_12 на диван і кулаком правої руки із силою двічі ударив жінку по обличчю, при цьому заподіяв їй сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, тілесних ушкоджень, а також посягав на її статеву недоторканість.З метою придушення опору ОСОБА_13 дістав із шафи гранату РГН і, погрожуючи ОСОБА_12 підірвати її, став знову примушувати вступити з ним у статевий акт неприродним шляхом. ОСОБА_12 , знаючи ОСОБА_6 , яким він є у стані алкогольного спяніння, в той момент дужезлякалась і повірила, щовіндійсноможепідірвати гранату, проте на йоговимогивступити з ним у статевий акт не погодилася. З метою доведення до кінця злочинного умислу за допомогою свого армійського ременя ОСОБА_6 прив`язав ліву руку ОСОБА_12 до ніжки столу, тим самим зафіксував її. Здолавши таким чином можливість фізичного опору з боку жінки та подолавши її волю до подальшого опору, використавши її безпомічний стан, ОСОБА_6 задовольнив свою статеву пристрасть неприродним шляхом проти волі ОСОБА_12 , а саме шляхом аногенітального контакту, завдавши тілесних ушкоджень.

Того ж дня, приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за вказаною адресою, після вчинення щодо ОСОБА_12 насильницького статевого акту неприродним шляхом, продовжуючи використовувати безпомічний стан, прив`язаної до столу потерпілої, що позбавляло її можливості чинити фізичний опір, та придушивши таким чином волю останньої до опору, не реагуючи на її вимоги припинити злочинні дії, із застосуванням насильства вчинив щодо неї насильницький статевий акт у природній формі, тобто зґвалтував, заподіявши тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 10 серпня 2015 року № 9 унаслідок дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_12 булозаподіяно легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою лівого очного яблука, підшкірних натічних гематом повік обох очей, та іншихлегких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Крім того, ОСОБА_6 за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, у невстановлений час придбав і переніс із метою зберігання без передбаченого законом дозволу, а в подальшому зберігав за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ) осколкову гранату РГН. 21 червня 2015 року, о 11-ій год. 25 хв., у ході проведення огляду місця події за вказаною адресою, де проживав ОСОБА_6 , в зальній кімнаті у шафі було виявлено й вилучено ручну осколкову гранату РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ), яка згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи від 22 червня 2015 року № 219 містить заряд бризантної вибухової речовини А-1Х-1 (флегматизований гексоген) масою 90 г та ударнодистанційним запалом (УДЗ). Обєкти в сукупності є боєприпасом ручною осколковоюгранатою РГН, придатної до вибуху.

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового провадження
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник висловили доводи на підтримання поданих касаційних скарг і просили їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції заперечував проти задоволення цих скарг та вважаючи їх необґрунтованими. Наголосив на відсудності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, дотриманні прав ОСОБА_6 , у тому числі й права на захист, при ухваленні судових рішень та зазначив про зловживання обвинуваченим своїми правами протягом всього судового розгляду.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 50. Поняття покарання та його мета
Частина 1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Частина 2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частина 3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

4.1.2 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 49. Залучення захисника слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:
2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;
3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.
Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

4.2.2 Стаття 53. Залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Частина 3. Під час проведення окремої процесуальної дії захисник має ті ж самі права й обов`язки, що й захисник, який здійснює захист протягом кримінального провадження.
Частина 5. Здійснення захисту під час проведення окремої процесуальної дії не покладає на захисника обов`язку надалі здійснювати захист у всьому кримінальному провадженні або на окремій його стадії.

4.2.3 Стаття 54. Відмова від захисника або його заміна
Частина 1. Підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.
Частина 2. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.

4.2.4 Стаття 75. Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні
Частина 1. Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
4.2.5 Стаття 76. Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні
Частина 1. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Частина 2. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Частина 3. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
Частина 4. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

4.2.6 Стаття 78. Підстави для відводу захисника, представника
Частина 1. Захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.
Частина 2. Особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:
1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;
2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;
3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

4.2.7 Стаття 81. Порядок вирішення питання про відвід
Частина 1. У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Частина 2. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.
Частина 3. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).
Частина 4. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

4.2.8 Стаття 83. Наслідки відводу слідчого, прокурора, захисника, представника, експерта, спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача
Частина 3. У разі задоволення відводу захисника, представника слідчий суддя, суд роз`яснює підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу його право запросити іншого захисника, представника та надає йому для цього під час досудового розслідування не менше двадцяти чотирьох годин, а під час судового провадження - не менше сімдесяти двох годин. Якщо підозрюваний, обвинувачений у кримінальному провадженні, коли залучення захисника є обов`язковим, протягом цього часу не запросить іншого захисника, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд самостійно залучають захисника в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу.

4.2.9 Стаття 94. Оцінка доказів
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 2. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

4.2.10 Стаття 330. Заходи до порушників порядку судового засідання
Частина 1. Якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту.
Після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухвалені за його відсутності, та дати пояснення щодо них. У разі видалення обвинуваченого на весь час судового розгляду, судове рішення, яким закінчено провадження в суді, негайно оголошується обвинуваченому після його ухвалення.

4.2.11 Стаття 331. Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді
Частина 1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частина 3. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

4.2.12 Стаття 358. Дослідження документів
Частина 1. Протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

4.2.13 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;

4.2.14 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Мотиви Верховного Суду
5.1 Межі розгляду
З урахуванням доводів, наведених у касаційних скаргах, та меж перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних судових рішень, установлених КПКУкраїни, розгляд провадження судом касаційної інстанції здійснено в частині перевірки доводів про невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні судових рішень.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за якими його засуджено, підтвердженодоказами, які було досліджено й перевірено під час судового розгляду, а також оцінено судом [4.2.12].
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження діїОСОБА_6 за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно [4.2.18].
Висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК, кваліфікації дій за ними та призначеного покарання захисник у касаційній скарзі не оспорює.

5.4 Доводи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.Так, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання суд повною мірою врахував тяжкість вчинених злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 КК України(відповідно до ст. 12 цього Кодексу злочини середньої тяжкості) та злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України(тяжкий), дані про особу засудженого (котрий раніше не був судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває), його відношення до вчиненого. Обставиною, яка помякшуєпокарання, суд визнав участь ОСОБА_6 у проведенні антитерористичної операції, обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного спяніння. Враховано судом і думку потерпілої, котранаполягала на ОСОБА_14 суворогопокарання. Врахувавшинаведене, суд визначивпокарання в межах санкцій статей (не в максимальних), за якими засудив, і за сукупністюзлочинів на підставі ст. 70 ККУкраїни. Підстав вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, суд не вбачає. Обставин для помякшенняпокараннязасудженим укасаційнійскарзі не наведено [4.1.1, 4.1.2].

5.5 Доводи щодо законності складу суду, самовідводів, відводів
Доводи в касаційній скарзі щодо обов`язку головуючого судді ОСОБА_15 . заявити самовідвід, оскільки вказана суддя під час судового розгляду цього провадження раніше вирішувала питання щодо відводу головуючих суддів за клопотаннями обвинуваченого, є безпідставними.
Наведена обставина не свідчить про незаконність складу суду з огляду на вичерпний перелік підстав недопустимості повторної участі судді у кримінальному провадженні, в якому така підстава відсутня [4.2.5].
Суд також констатує наявність численних клопотань обвинуваченого та його захисників про відвід головуючим у цьому кримінальному провадженні, з яких: 10 вересня 2015 року відмовлено обвинуваченому у відводі судді ОСОБА_16 «через його політичні переконання» (том 1, а.к.п. 25); 02 грудня 2015 року задоволено клопотання обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_16 у зв`язку з особистим конфліктом із суддею (том 1, а.к.п. 101); 12 січня 2016 року задоволено клопотання захисника про відвід судді ОСОБА_17 задля виключення підстав для сумніву в об`єктивності та неупередженості суду (том 1, а.к.п. 164); 03 березня 2016 року відмовлено обвинуваченому у відводі судді ОСОБА_15 (том 1, а.к.п. 238-239).

5.6 Доводи щодо неналежного здійснення захисту
Безпідставними є і твердження в касаційних скаргах щодо порушення права на захист, зокрема щодо здійснення неналежного захисту адвокатом ОСОБА_10 , відсутності узгодженої позиції з цим адвокатом, який начебто не підтримував заявлених обвинуваченим клопотань. Не знайшли свого підтвердження й доводи щодо невирішення або незадоволення судом клопотань про відвід захисників.
Так, суд залучив адвоката Дудніка для проведення окремої процесуальної дії продовження строку тримання під вартою, котрий потім був призначений для здійснення захисту. У відводі вказаного адвоката суд відмовив, а в подальшому відмову від адвоката прийняв (том 1, а.к.п. 194, 196; том 2, а.к.п. 37, 52, 56).
Обвинувачений відмовився від адвоката ОСОБА_18 через неузгодженість позицій щодо стратегії захисту, і цю відмовубуло прийнято судом (том 1, а.к.п. 36, 44).
Судом із центру безоплатної правової допомоги було призначено адвоката ОСОБА_19 , обвинувачений відмовився від даного адвоката і цю відмовутакож було прийнято судом (том 1, а.к.п. 63-68, 220, 230; том 2, а.к.п. 14).
Після цього судом із центру безоплатної правової допомоги було призначено адвоката ОСОБА_10 (том 2, а.к.п. 61, 80), від якого обвинувачений не відмовлявся, але заявляв йому відводи, які суд обґрунтовано залишав без задоволення, оскільки вони були лише свідченням зловживання обвинуваченим своїми правами (том 2, а.к.п. 108, 110, 115, 122, 126, 160, 196).
Спростовуються матеріалами кримінального провадження твердження про неузгодженість позицій захисту із захисником ОСОБА_10 , який щодо заявлених клопотань обвинуваченого просив суд про їх задоволення або не наполягав на їх задоволенні, що не може беззаперечно свідчити про порушення права на захист (том 2, а.к.п. 61, 136, 193).

5.7 Доводи засудженого про розгляд провадження без його участі
Суд із дотриманням вимог процесуального закону застосував заходи до ОСОБА_6 як до порушника порядку судового засідання [4.2.10].
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, головуючий неодноразово робив зауваження обвинуваченому про недопустимість порушення порядку проведення судового засідання, дії та висловлювання якого були направлені на зрив судових засідань.
Так, 03 березня 2016 року обвинувачений був тимчасово видалений із залу судового засідання за порушення порядку судового засідання (том 1, а.к.п. 238-239), 15 березня 2016 року тимчасово видалений із залу судового засідання за порушення порядку судового засідання (том 2, а.к.п. 13), 17 березня 2016 року тимчасово видалений у звязку з навмиснимвчиненнямперешкод для ведення судового засідання (том 2, а.к.п. 36) і вжеухвалою суду від 29 березня 2016 року буввидалений на весь час судовогорозгляду (том 2, а.к.п. 72).
Крім того, суд констатує, щообвинуваченомуневідкладно надавались на ознайомленняматеріаликримінальногопровадженнящодопроведенихзасіданьпід час йоговидалення, в тому числі й можливістьпрослухатитехнічнийзапис судового засідання (том 2, а.к.п. 79, 111).
Також за матеріалами провадження встановлено, що в подальшому розгляд питання про продовження тримання під вартою розглядалися лише за особистої участі обвинуваченого ОСОБА_6 (том 2, а.к.п. 136, 193).
Не знайшли свого підтвердження й доводи захисника про те, що обвинувачений постійно заявляв суду клопотання про свою особисту участь у засіданнях, які суд залишав без задоволення, оскількитакеклопотаннябуло заявлено лише 29 квітня 2016 року, і підстав до йогозадоволенняне буловстановлено (том 2, а.к.п. 142, 151).
Відповідно до матеріалів провадження незмінними були дії обвинуваченого щодо порушення порядку судового засідання і в подальшому при йогодопиті судом (том 2, а.к.п. 208-219).

5.8 Доводи щодо безпідставного продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Суд не вбачає підстав стверджувати, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснювалося формально, без перевірки наявних ризиків. За матеріалами провадження встановлено, що при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу наголошувалося, зокрема і потерпілою на тому, що існують реальні побоювання щодо її безпеки, не виключався й вплив обвинуваченого на свідка, на адресу якого останній висловлював погрози.
Всі ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу містять мотивування прийнятого рішення судом з урахуванням думки прокурора та потерпілої, котрі на цьому наполягали ( том 1, а.к.п. 88, 197; том 2, а.к.п. 38, 138, 164, 198-199).

5.9 Доводи щодо недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України
Суд апеляційної інстанції перевірив повною мірою доводи обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості, незгоди з висновками проведених експертиз, суперечностей у показаннях свідків, порушення права на захист, безпідставного видалення із залу судового засідання тощо, спростувавши ці доводи й навівши докладні мотиви прийнятого рішення.
Із матеріалів провадження убачається, що апеляційний розгляд було проведено згідно з вимогами кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та мотивованою.
Суд спростувавповноюміроюдоводи апеляційноїскарги про порушення права на захист, не встановив і суттєвих розбіжностей між позиціями захисту та обвинуваченого. За клопотанням обвинуваченого було здійснено заміну захисника ОСОБА_19 на захисника ОСОБА_10 , відводи якому суд обґрунтовано визнав безпідставними.
Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що процесуальним законом не закріплено обовязку саме головуючого в судовому засіданні оголошувати документи, зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування. І виконання зазначеної дії не може в будь-якому випадку свідчити про порушення права обвинуваченого на захист [4.2.12].

Таким чином, суд не вбачає порушень суду апеляційної інстанції вимог процесуального закону під час апеляційного розгляду та постановлення ухвали за його наслідками.

Керуючись статтями 376, 436, 441, 442 КПК України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 13 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 14 грудня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3