Ухвала
Іменем України
02 травня 2018 р.

м. Київ
справа № 425/1907/17

провадження № 51-5704 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 5 років позбавлення волі, частиною 1 статті 309 КК на 2 роки позбавлення волі.
На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 29 червня 2017 року.

Вироком Апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2018 року вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким постановленого вважати засудженим ОСОБА_4 за частиною 3 статті 185 КК (за епізодом від 27 травня 2017 року) на 3 роки позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 07 червня 2017 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалено призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 3 статті 185 КК (за епізодами від 09 червня 2017 року та 23 червня 2017 року) на 5 років позбавлення волі; за частиною 1 статті 309 КК на 2 роки (відповідно до змісту вироку).
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до статті 71 КК до покарання, призначеного за частиною 1 статті 70 КК, частково приєднано покарання, призначене за правилами частини 4 статті 70 КК у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та зазначаючи, що за кожен з епізодів крадіжок не може бути призначено окреме покарання, не наводить мотивів такої позиції з урахуванням конкретного кримінального правопорушення та змісту судових рішень.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, суд

постановив:

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3