Провадження № 1-кп/638/123/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про обрання запобіжного заходу домашній арешт
27 квітня 2018 року
Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000445 від 27.05.2015р. за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, до арешту працював за цивільними угодами без офіційного оформлення трудових відносин, зареєстрований та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.: 1, 2 ст.307 КК України, -
в с т а н о в и в :
Згідно розпорядження керівника апарату суду від 27.04.2018р. здійснено повторний автоматичний перерозподіл цієї справи у зв`язку із знаходженням головуючого судді ОСОБА_8 на лікарняному.
З 14.12.2015р. в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.ч.: 1, 2 ст.307 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 з 04.11.2015р. перебуває під вартою та тримається в Харківському СІЗО № 27.
Після числених продовжень строків тримання обвинуваченого під вартою, кінцевий термін тримання ОСОБА_4 під вартою 30.04.2018р.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення у невстановлений в ході досудового розслідування час та при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, який незаконно зберігав з метою незаконного збуту.
17 червня 2015 року о 14 годині 49 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 , під час проведення негласної слідчої (розшукової дії) - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_9 , за 1100 гривень два згортка з кристалоподібною речовиною білого кольору масою 0,1704 грам та 0,2601 грам, яка, згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 17 липня 2015 року №1120 містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон, маса якого в перерахунку на масу представленої речовини, склала 0,0139 грам та 0,0237 грам відповідно.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення у невстановлений в ході досудового розслідування час та при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах повторно незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, який незаконно зберігав з метою незаконного збуту.
04 листопада 2015 року о 10 годині 47 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , під час проведення негласної слідчої (розшукової дії) - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки повторно незаконно збув ОСОБА_9 , за 550 гривень пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка, згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 05 листопада 2015 року №1789 містить у своєму складі метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону в наданій на дослідження речовині становить 0,0180 грам.
28.03.2018р. до суду надійшло письмове клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на нічний домашній арешт за місцем мешкання АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, послався на наявність ризиків, передбачених п.п.: 1), 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України.
В якості мотивування прокурор пояснив, що статті звинувачення ОСОБА_4 передбачають покарання до 10-ти років позбавлення волі і цим підтверджується ризик можливого переховування від суду. Ризик можливого впливу обвинуваченим на свідків прокурор мотивував тим, що ще свідки судом не допитані та їх анкетні дані відомі стороні захисту. Ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень прокурором мотивований тим, що обвинувачений не має офіційної роботи, та шлях заробітку коштів на своє життя обвинувачений обере незаконний, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу прокурор мотивував, що жодний із запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ним ризикам. Наприклад домашній арешт не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки мали місце випадки у інших кримінальних провадженнях, коли підозрювані, обвинувачені знаходячись під домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю, вчинювали втечю.
В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу тримання під вартою на нічний домашній арешт заперечував.
Захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та проти висловленої прокурором позиції усного клопотання, заявили письмове клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на нічний домашній арешт.
Захисником надано письмове підтвердження завчасного вручення прокурору копії клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на нічний домашній арешт.
Обвинувачений проти продовження строку тримання під вартою заперечував, пояснивши що з дитинства хворіє астмою. Йому встановлювалась 2 група інвалідності за цим захворюванням, але на даний час він не пройшов чергового огляду, та втратив статус інвалідності, однак захворювання в нього не зникло. Він не пале, але впродовж 2-х з половиною років утримується в камері СІЗО де всі майже постійно палять і це йому доставляє страждань. Під час судового слідства були допитані усі свідки, окрім ОСОБА_10 , який є «закупним», явку якого більше року прокурор не забезпечує в судове засідання. Хто цей свідок не відомо, бо в нього вигадані анкетні дані та місце мешкання. Підтримав клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт.
Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора, захисників, обвинуваченого, дослідивши надані матеріали, та матеріали кримінального провадження, вважає доводи прокурора щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не переконливими, а клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Стадія судового провадження обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.ч.: 1, 2 ст.307 КК України триває з 14.12.2015р.
З 04.11.2015р. ОСОБА_4 утримується під вартою, згідно його пояснень, які підтверджені і захистом і прокурором.
Матеріали кримінального провадження не містять копії протоколу затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України.
Також матеріали кримінального провадження не містять ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015р. про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тільки згадка про цей документ у реєстрі матеріалів досудового розслідування (п.21 р.II) (а.с.12 т.1).
Суд також вважає встановленим існування ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України можливість запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та суду. Оскільки у разі визнання винним ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, він може отримати в якості покарання значні строки позбавлення волі. Ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання від 6-ти до 10-ти років позбавлення волі, і це означає неможливість застосування ст.75 КК України звільнення від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком.
Разом з тим, вказані прокурором ризики, передбачені п.п.: 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого об`єктивного підтвердження оскільки прокурором не надано жодних доказів та матеріали кримінального провадження їх не містять. Так, під час судового слідства допитані свідки обвинувачення. Свідок ОСОБА_11 тривалий час не допитаний, як пояснив захисник, та прокурор не заперечував, анкетні дані та місце проживання вигадані, тому ризик впливу на цього свідка цією обставиною спростовується. Ризик продовження вчинення інших кримінальних правопорушень є припущенням прокурора та ніякими матеріалами не підтверджений. Відсутність офіційної роботи та можливість отримання коштів на життєві потреби тільки через вчинення кримінальних правопорушень, про що заявив прокурор в обґрунтування цього ризику, є доволі обвинувальним припущенням прокурора, яке може бути розповсюджено на будь-яку особу, яка не має офіційної роботи, навіть і на непрацездатних. Тому суд вважає, що даний ризик не підтверджений та не встановлений.
Мотивування прокурора про неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки мали місце випадки у інших кримінальних провадженнях, коли підозрювані, обвинувачені знаходячись під домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю, вчинювали втечю, не ґрунтується на законі, оскільки прокурор зобов`язаний доводити обставини, що стосуються саме обвинуваченого ОСОБА_4 та його особистих намірів. Загальновідомі випадки коли підозрювані, обвинувачені та засуджені скоювали втечі з-під варти з місць позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 таких дій за час знаходження під вартою не вчинив.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором ризику можливості обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаного ризику.
Крім того, судом враховувались обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість ймовірного покарання, що загрожує, у разі визнання винним, вік та не задовільний стан здоров`я, що обґрунтовується наданою захистом та наявною в матеріалах кримінального провадження медичною документацію про наявність у обвинуваченого певних захворювань, наявність постійного місця мешкання, міцність соціальних зв`язків, наявність родини, відсутність на даний час постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, який не задовільний, суд вважає, що прокурором не доведено, що для запобігання вказаним ризикам недостатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому відповідно до ч.4 ч.194 КПК України у слідчого судді є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Щодо відсутності у обвинуваченого постійного місця роботи на час його затримання, суд вважає, що за час тримання обвинуваченого під вартою близько 2-х років 6-ти місяців, навіть якщо б він і мав офіційну роботу, то за цей час він би її втратив. Дана обставина є підставою для застосування до обвинуваченого певних додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.195 КПК України.
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчих суддів апеляційного суду Харківської області про дозволи на проведення низки негласних слідчих (розшукових) дій, містять інформацію про те, що вони були розсекречені згідно акту № 161дск від 16.06.2017р. (а.с.19-35 т.2) та направлені суду 10.07.2017р. (а.с.1 т.2).
Обвинувальний акт надійшов до суду 14.12.2015р. (а.с.1 т.1).
Таким чином, при виконанні вимог ст.290 КПК Україні стороні захисту вказані ухвали не могли буті відкриті, що ставить під сумнів законність проведення НСРД та неможливість прокурора посилатися на докази, не відкриті стороні захисту.
Суд вважає, що в даній справі, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід, не може бути застосований.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України суд обирає більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, який полягає у забороні обвинуваченому ОСОБА_4 залишати своє фактичне житло у певний період доби.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, визначеному главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України передбачена процедура розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності клопотань.
Якщо сторони провадження бажають заявити кожен своє клопотання, то відповідно до ч.ч.: 1, 2 ст.331 КПК України, до форми таких клопотань та порядку їх розгляду передбачені вимоги глави 18 цього Кодексу, про що прямо вказано у ч.2 ст.331 КПК України.
Усна форма вказаних клопотань не передбачена процесуальним законом.
Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017р. № 1-р/2017 під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього провадження.
Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.
Конституційний Суд України вважає, що будь-які положення Кодексу повинні застосовуватися органами державної влади та їх посадовими особами з урахуванням конституційних норм, принципів і цінностей.
Згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).
У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України").
Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.: 177, 178, 181, 183, 193-197, 199, 201, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
В продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти звільнити в залі суду.
Клопотання захисника від 26.03.2018р. про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.: 1, 2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 23:00 до 05:00 години.
Строк застосування домашнього арешту та дії ухвали - до 27 червня 2018р.
Ухвалу для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Роз`яснити обвинуваченому що, відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) утримуватися від спілкування із свідками обвинувачення, вказаними в реєстрі досудового розслідування з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;
4) докласти зусиль до пошуку роботи або навчання;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влада свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
6) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України вказані обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Строк застосування визначених обов`язків та дії ухвали до 27.06.2018р.
Відповідно до ст.205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Відповідно до ч.5 ст.196 КПК України копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2018 р. ( ОСОБА_4 )