Справа № 500/4029/18
Провадження № 1-кп/500/442/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м.Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000051, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, працюючого за наймом, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 01 вересня 2014 року був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_3 . Того ж дня, тобто 01 вересня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 298-ОС солдат ОСОБА_4 призначений на посаду патрульного 1 тарифного розряду за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії-моториста відділення малих прикордонних катерів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . 29 листопада 2014 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин та ухилився від проходження військової служби до 16 березня 2015 року, тривалістю понад один місяць. Проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 29 листопада 2014 року о 09 год. 00 хв. діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 16 березня 2015 року.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками нез`явлення без поважних причин на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, у вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується в подальшому не вчиняти подібні злочини, просив затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості. Крім того, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив про час, місце та спосіб вчинення злочину, та зазначив, що злочин був вчинений ним за обставин, викладених в обвинувальному акті.
14 серпня 2018 року між прокурором військовою прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка надана суду в під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затверджені угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
За умовами вказаної угоди від 14 серпня 2018 року прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України у виді - 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, санкцією ч.3 ст. 407 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді 3 років позбавлення волі.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого ним та прокурором виду та строку покарання зі звільненням від його відбування на підставі ч.2 ст. 75 КК України. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

На думку суду з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 на останнього також слід покласти обов`язки передбачені ч. 1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки, зі звільненням від його відбування на підставі ч.2 ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків перебачених ч. 1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 серпня 2018 року, укладену між прокурором військовою прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені ч. 1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 14 серпня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1