Справа № 189/1805/16-к
Провадження № 1-кп/172/44/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000580 від 30 вересня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у м. Донецьк, не працює, розлучена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, -
В С Т А Н О В И В
29 вересня 2016 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 перебувала за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_2 , разом із особою похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якою здійснювала догляд. Перебуваючи в стані емоційного збудження, яке зробило істотний вплив на її свідомість і поведінку (вплив ідентичний фізіологічному афекту), що виникло в результаті тривалих систематичних знущань, які виражались в глузуваннях, безпричинному приниженні особистої гідності та непристойній поведінці, а також тяжкої словесної образи з боку потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого у ОСОБА_6 був зірваний звичний стереотип реагування в конфліктних ситуаціях та у неї суб`єктивно раптово виникло виражене емоційне збудження в поєднанні з вираженим звуженням свідомості і фрагментованістю сприйняття (фіксованість на образі і на потерпілій, неконтрольованому нанесенні ударів) та порушенням усвідомлено-вольовим контролем своєї поведінки, по раптово виниклому умислу, направленому на позбавлення життя ОСОБА_7 , навмисно нанесла не менше одного удару рукою потерпілій в ділянку голови та не менше двох ударів в ділянку грудної клітини, після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на навмисне протиправне спричинення смерті ОСОБА_7 , обома руками схопила останню за шию та бажаючи настання смерті потерпілої, здавлювала її таким чином деякий час. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми шиї крововиливів в м`які тканини шиї, повного поперечного перелому лівого великого рога під`язикової кістки ділянки емфіземи та дистелектазів у легенях на тлі помірного їх набряку, закриття просвіту дихальних шляхів; закритої тупої травми грудної клітини переломів ребер праворуч та ліворуч з пошкодженням пристінкової плеври та крововиливами навколо, рідка кров у плевральних порожнинах; внутрішньочерепної травми крововиливів у м`які тканини голови, під тверду мозкову оболонку, синців на обличчі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 121-2016р. «Е» від 28.10.2016, виникли одне за одним в короткий проміжок часу незадовго до настання смерті внаслідок дії фізичної сили (тупого твердого предмету).
Всі тілесні ушкодження зажиттєві, на що вказує наявність крововиливів відповідно до всіх тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження на шиї відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала від закритої тупої травми шиї з переломом під`язикової кістки, що ускладнилось розвитком механічної асфіксії.
Від вказаних тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 померла на місці скоєння злочину в будинку домоволодіння АДРЕСА_2 близько 13.00 год. 29.09.2016 року.
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 229 від 17.11.2016 року ОСОБА_6 в досліджуваній ситуації знаходилася в стані емоційного збудження, яке зробило істотний вплив на її свідомість і поведінку (вплив ідентичний фізіологічному афекту).
У судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при зазначених вище обставинах визнала повністю та пояснила, що на прохання двоюрідного брата ОСОБА_8 у березні 2016 року приїхала з м. Донецьк до с. Діброва для того, щоб тимчасово доглядати його матір доки він знайде людину яка б здійснювала догляд постійно. Раніше, проживаючи у м. Донецьк, іноді спілкувалась з ОСОБА_7 оскільки вони є родичами. До червня 2016 року ОСОБА_9 проживав з ними та вони разом доглядали його матір. В середині червня 2016 року ОСОБА_9 поїхав у справах і більше не повернувся. З того часу потерпіла почала відноситись до неї дуже погано. Робила все для того щоб ускладнити їй догляд. Могла стукати по трубам опалення, зривати штори, знімала підгузки та вимазувала все своїми випорожненнями, мочилась на матрац, знімаючи підгузок та відсуваючи клейонку, постійно кликала і вимагала бути біля неї. В цей час у неї виявилась хвороба та клімакс, що потребувало лікування та вплинуло на емоційний стан. Вона виїхала до м. Донецьк, але через кілька днів ОСОБА_7 зателефонувала та умовила повернутись бо за нею нікому доглядати. Однак після повернення потерпіла знову почала з неї знущатись. Кілька днів до події внук потерпілої ОСОБА_10 , який також проживав у будинку був відсутній бо працював у фермерському господарстві ОСОБА_11 Зателефонувала останньому щоб той відпустив ОСОБА_10 на деякий час допомогти з доглядом бабусі, але телефон взяла його дружина яка у грубій формі відмовила у будь-якій допомозі та запропонувала взагалі забратись геть. За цей час вона дуже втомилась і в день події приготувала суп, поставила його на стілець біля ліжка та допомогла піднятись потерпілій, але та впала і розлила їжу. Коли почала піднімати ОСОБА_7 остання почала лаятись, не хотіла підніматись, у всьому звинувачувала її. В цей час вона відчула образу оскільки вважала, що не заслуговує на таку невдячність і почала докоряти потерпілу. Події, які відбулися далі майже не пам`ятає. Пам`ятає, що наносила удари. Спиртне до події не вживала, можливо випила перед тим як заснула бо перебувала у сильному збудженні. У скоєному кається, не хотіла заподіяти смерть ОСОБА_7 . Просила суворо не карати та звільнити від відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року оскільки має матір, які виповнилося 70 років.
Окрім повного визнання обвинуваченою своєї вини, винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що в день коли сталася подія він був на роботі, а коли приїхав то вже у будинку були працівники поліції. Обвинувачена знаходилась у збудженому стані дещо агресивна до працівників поліції. У садибі жили разом з потерпілою, яка є його бабусею та ОСОБА_6 , яка приблизно у 2014 році приїхала разом з бабусею щоб доглядати за нею. Відносини спочатку були нормальні, але десь за 2-3 місяці до події ОСОБА_7 перестала ходити, як йому здається навмисно, та почала всіх діставати. Їй завжди щось не подобалось, могла покликати серед ночі, а потім заперечувати це, штори зривала, висипала їжу на постіль, вимазувалась своїми випорожненнями. Тільки бачила їх то відразу кричала, вживала нецензурну лексику. Все робила умисно «на зло» їм. З ним вела себе аналогічно коли він за нею доглядав. ОСОБА_6 постійно жалілася на поведінку бабусі, терпіла її, зривалась, а потім заспокоювалась і знову доглядала за потерпілою. Крім обвинуваченої ніхто з родичів та знайомих не хотів доглядати за ОСОБА_7 . Претензій до обвинуваченої не має та не наполягає на суворому покаранні.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що після події відноситься до обвинуваченої дуже неприязно. Їй ОСОБА_6 на ОСОБА_7 не скаржилась. Зі слів чоловіка їй відомо, що обвинувачена неналежним чином доглядала за потерпілою оскільки одного разу не заводила її до хати не зважаючи на прохання. З ОСОБА_7 спілкувалась один раз у березні 2016 року і та ще самостійно ходила. ОСОБА_6 доглядала за ОСОБА_7 так як її син ОСОБА_9 обіцяв платити за це.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_7 є матір`ю його зятя ОСОБА_8 . ОСОБА_6 узнав коли ОСОБА_9 привіз матір до с. Діброва. Потерпілий ОСОБА_12 його племінник. Про потерпілу майже нічого йому не відомо. Одного разу був свідком того як ОСОБА_6 влітку відмовляла бабусі завести її до хати, щоб та не «наробила» на килими. У спілкуванні потерпіла не скаржилась на обвинувачену. Навпаки ОСОБА_6 скаржилась, що бабуся іноді випорожняється безконтрольно. Зі слів ОСОБА_9 зрозумів, що той щось платив ОСОБА_6 за догляд.
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що потерпілу знає з березня 2016 року. Вона є свекрухою її покійної сестри. Іноді заходила провідати потерпілу і та була чуйною, доброю людиною, нікого не ображала. До обвинуваченої спочатку віднеслась з повагою бо вона приїхала доглядати за літньою людиною. Але потім побачила, що та погано доглядає за ОСОБА_7 , господарство не веде, жаліється на бабусю, що та постійно кричить вночі, когось кличе та не дає спати, неодноразово кидала її і виїжджала у м. Донецьк. Від людей чула, що обвинувачена вживає алкоголь, але в стані сп`яніння не з`являється у громадських місцях. Останній раз бачилась з потерпілою у червні 2016 року.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що працює соціальним працівником Покровського районного центру. Двічі по одному дню на прохання обвинуваченої вона доглядала за бабусею. У кімнаті було чисто, прибрано. Другий раз потерпіла вже була слабою, просила забрати її до себе бо вподобала її. Жодних скарг на обвинувачену не виказувала, і навпаки ОСОБА_6 неодноразово скаржилась що бабуся її «дістала».
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він спілкувався з обвинуваченою коли разом випасали гусей так як проживає по сусідству. ОСОБА_6 скаржилась на потерпілу, що та не давала їй вийти, але чому конкретно йому не відомо. У будинку не був, з потерпілою не спілкувався. Йому не відомо щоб обвинувачена зловживала спиртним.
Суд не приймає доводи захисника про те, що показання допитаних свідків є показаннями з чужих слів і не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки суд зважає лише на ті показання допитаних свідків, які вони повідомили особисто і щодо відомостей, які відомі їм особисто навіть якщо їх джерелом є повідомлення інших осіб. Такі показання суд оцінює у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні. Так, наприклад, суд погоджується з тим фактом, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не мають повного уявлення про взаємовідносини між обвинуваченою та потерпілою оскільки з їхніх показань встановлено, що за весь час з березня 2016 року особисто бачились з потерпілою лише близько двох разів і не довгий час. Однак всі свідки пояснюють, що ОСОБА_6 скаржилась їм на поведінку потерпілої, що підтверджується й іншими доказами.
Крім показань потерпілого та свідків вина обвинуваченої повністю доведена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000580 від 30.09.16 про внесення даних щодо кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_17 за фактом виявлення трупа ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 2);
- протоколом огляду трупа від 29.09.16 з план-схемою та фототаблицею, відповідно до якого в спальній кімнаті будинку, розташованого по АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_7 з видимими тілесними ушкодженнями (т. 2 а.с. 8-25);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.16 відповідно до якого ОСОБА_6 на момент огляду об 11.50 год. перебуває у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 28);
- висновком судово-медичного експерта № 188-2016р.Е від 30.09.16 відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на першому пальці правої кисті, які утворилися від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 30-31);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2016 року з фототаблицею у ході якого підозрювана ОСОБА_6 розказала та показала механізм вчинення злочину (т. 2 а.с. 86-90);
- висновком судово-психіатричного експерта № 229 від 17.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 у період інкримінованого їй діяння хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим станом психіки не страждала. За своїм психічним станом в період інкримінованого їй діяння вона могла віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. У теперішній час яким-небудь психічним захворюванням також не страждає. За своїм психічним станом у теперішній час вона також може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру не потребує. Даних, які свідчать про наявність у ОСОБА_6 ознак алкоголізму чи наркоманії під час дослідження не виявлено. Обвинувачена у досліджуваній ситуації знаходилась у стані емоційного збудження, яке здійснило суттєвий вплив на її свідомість та поведінку (вплив ідентичний фізіологічному афекту) (т.2
а.с. 151-155);
- висновком судово-медичного експерта № 121-2016р. «Е» від 28.10.2016 року, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлено закриту тупу травму шиї крововиливи у м`які тканини шиї, повний поперечний перелом лівого великого рога під`язикової кістки ділянки емфіземи та дистелектазів у легенях на тлі помірного їх набряку. Закриття просвіту дихальних шляхів; закрита тупа травма грудної клітини переломи ребер праворуч та ліворуч з пошкодженням пристінкової плеври та крововиливами навколо, рідка кров у плевральних порожнинах; внутрішньочерепна травма крововиливи у м`які тканини голови, під тверду мозкову оболонку, синці на обличчі та кінцівках. Тілесні ушкодження зажиттєві, виникли одне за одним у короткий проміжок часу незадовго до настання смерті внаслідок фізичної сили (тупого твердого предмету) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень в області шиї. Смерть потерпілої настала від закритої тупої травми шиї з переломом під`язикової кістки, що ускладнилось розвитком механічної асфіксії (т. 2 а.с. 159-162);
- додатковим висновком експерта № 10/121-2016р./2016 р «Е» Дод від 22.11.2016 року, згідно з яким тілесні ушкодження у потерпілої утворились від дії фізичної сили (тупого твердого предмету), під час слідчого експерименту конкретно механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень не були вказані. Однак враховуючи фото таблицю слідчого експерименту та виявлені тілесні ушкодження у ділянці голови, не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ділянці обличчя (т. 2 а.с. 166-168);
- висновками судово-медичних експертиз нігтьових зрізів трупа ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_6 № 1097 та № 1098 від 09.11.16 відповідно до яких у нігтьових зрізах виявлено сліди крові та клітини людини, походження яких не виключено за рахунок змішування крові та клітин в тому числі за рахунок антигену Н потерпілої ОСОБА_7 та антигенів А і Н підозрюваної ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 125-128, 138-141).
Оцінюючи докази в їх сукупності та взаємозв`язку відповідно до ст. 94 КПК України суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд вважає, що сукупність наведених у вироку доказів свідчать про те, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст. 116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок систематичного знущання та тяжкої образи з боку потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обвинувачена вчинила умисний злочин середньої тяжкості, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, розлучена, на утриманні нікого не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку. При цьому суд не знаходить достатніх доказів того, що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння оскільки показання обвинуваченої про те, що вона вжила алкоголь після вчинення злочину не спростовані жодним доказом, а стан сп`яніння зафіксовано лише в обідній час наступного дня після події.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, захисника, потерпілого, представника потерпілого, характеристики особи обвинуваченої, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою вона визнана винною у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, а також попередження скоєння нею нових злочинів.
Суд не вбачає можливості задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки обвинувачена хоч і має матір, якій на день набрання чинності цим законом виповнилося 70 років, але та проживає у м. Донецьк на тимчасово окупованій території України. При цьому обвинувачена зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та постійно проживала окремо від своєї матері. Крім того стороною захисту не надано доказів того, що у матері ОСОБА_6 відсутні інші працездатні діти.
До обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту її фактичного затримання 05 жовтня 2016 року.
За правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.04.2017 року ОСОБА_6 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.10.2016 року до 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до дати набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року.
Цивільний позов не заявлено. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ст. 116 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років та 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 , тобто з 05 жовтня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.04.2017 року) зарахувати ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 5 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: конверт з нігтьовими зрізами з обох рук трупа ОСОБА_7 , конверт з осадами та залишками витяжки на фрагментах марлі з контрольним зразком марлевої серветки; конверт з нігтьовими зрізами з обох рук підозрюваної ОСОБА_6 , конверт з осадами та залишками витяжки на фрагментах марлі з контрольним зразком марлевої серветки; конверт зі зразком крові підозрюваної ОСОБА_6 знищити.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1