ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3831/17
провадження № 1-кп/753/308/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013629 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , строк дії якого спливає 31 травня 2018 року.

Прокурор вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений, щодо продовження запобіжного заходу заперечував та просив змінити на інший, більш м`який, зазначивши, що прокурор не вказав на наявність нових обставин та ризиків, які би свідчили про необхідність продовження тримання його підзахисного під вартою, а ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, колегія суд виходить з наступного.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» зокрема, обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді від 02.12.2016 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового розгляду, до 31 травня 2018 року зоврема.

В свою чергу, відповідно до п. п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Так, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, небезпідставною.

При цьому, враховуючи практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, встановив наявність інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Згідно характеризуючих матеріалів обвинувачений ОСОБА_7 , постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає, будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, судимості за які не зняті та непогашені в установленому законом порядку, знову вчинив умисний корисливий насильницький злочин, що на думку суду свідчить про те, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним.

Крім того, судове провадження триває, що свідчить про наявність ризику перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого - немає.

При цьому відомості, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини, які свідчать про існування ризиків та були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не змінилися та продовжують існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому інших підстав для зміни застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на даний час не має і захистом не надані.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд не визначає розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки злочини останнім вчинено із застосуванням насильства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 липня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя:

Cудді: