Провадження № 11-сс/795/328/2018 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на транспортний засіб марки «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , із забороною права розпоряджатись, користуватись та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Слідчий суддя зазначив, що вказане у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити на собі сліди злочину, або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення його зберігання та повного, об`єктивного і всебічного розслідування кримінального провадження на нього необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та зобов`язати слідчого повернути йому автомобіль марки «Форд Мондео», р.н. НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , посилаючись на відсутність підстав для накладення арешту на транспортний засіб. В обґрунтування скарги вказав, що згідно договору купівлі-продажу, в ході реєстрації транспортного засобу, останній був оглянутий експертом, який ознак невідповідності номерів агрегатів автомобіля не виявив. Згодом при продажу цього автомобіля 11 вересня 2018 року, у ході огляду експертом, у останнього виникли сумніви щодо справжності номеру кузова. При цьому, за час користування ОСОБА_7 автомобілем будь-які фарбувальні чи зварювальні роботи не проводилися, номер кузова не оброблявся і не фарбувався. Крім того, вилучений автомобіль для апелянта є єдиними джерелом прибутку. До того ж, розгляд клопотання слідчого відбувся без участі ОСОБА_7 , що позбавило його можливості надати пояснення у судовому засіданні з приводу арешту транспортного засобу.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він не був присутнім у судовому засіданні, а копію судового рішення отримав лише 21 вересня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не був присутнім у судовому засіданні, а копію оскаржуваної ухвали отримав лише 21 вересня 2018 року.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 подав вже 24 вересня 2018 року, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.09.2018 року підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим Чернігівського відділу поліції ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 12 вересня 2018 року за

№0007153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ОСОБА_8 від 12 вересня 2018 року автомобіль марки «Форд Мондео», р.н. НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , вилучений 11.09.2018 року під час проведення огляду місця події - було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

У той же час, при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою належить частково задовольнити клопотання слідчого поліції та, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, накласти арешт на автомобіль марки «Форд Мондео», р.н. НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , із забороною розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2018 року про накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , із забороною розпоряджання та відчужування вказаного транспортного засобу.

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Автомобіль марки «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , повернути власнику, зобов`язавши його надати автомобіль слідчому для проведення судово-технічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4