УХВАЛА
01.06.2018 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 розглянувши заявлений самовідвід,-

встановив:
хвалою апеляційного суду Львівської області від 14.05.2018 подання голови Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_2 задоволено та скеровано на розгляд до Франківського районного суду м. Львова матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 29.09.2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000270 від 11.08.2017 за ознаками вчинення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

На підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді матеріали скарги передано 01.06.2018 слідчому судді ОСОБА_1 .

Слідчий суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід з у зв`язку з тим, що існування існування тривалих дружніх відносин з суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 може викликати сумніви в учасників провадження в об`єктивності розгляду цієї справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Підстави для відводу судді в кримінальному провадженні, передбаченні ст.ст.75, 76 КПК України.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний зобов`язані заявити самовідвід.

В силу положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 ч.1. ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження.

У силу вимог п.2 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду, а отже вважається таким, що прийняте в порушення процесуальних норм.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення об`єктивності розгляду справи, усунення будь-яких сумнівів щодо упередженості чи необ`єктивності розгляду справи, виключення підстав та мотивів сторін для сумніву у безсторонності та об`єктивності, а також упередження скарг та відводів в адресу слідчого судді, недопущення тяганини у розгляді, слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення самовідводу.

Керуючись ст. 9, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 75, ст. 80-81, 369, 371, 372 КПК України, Конвенцією Про захист прав людини і основоположних свобод, -

постановив:
Самовідвід слідчого судді ОСОБА_1 у розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 29.09.2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000270 від 11.08.2017 - задоволити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1