Справа № 183/5100/17
№ 1-кп/183/400/18
В И Р О К
іменем України
17 квітня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000313 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 парашутно - десантного відділення 1 парашутно - десантного взводу 5 парашутно - десантної роти 2 парашутно - десантного батальйону, у військовому званні "солдат", який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 обвинувачується у наступному. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) № НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 22 травня 2017 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 1 парашутно - десантного відділення 1 парашутно - десантного взводу 5 парашутно - десантної роти 2 парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, Військової присяги, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статті 407 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №154 (по стройовій частині) 31 липня 2017 року солдату ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку за 2017 рік, з якої останній мав повернутись 29 серпня 2017 року до розташування військової частини та приступити до виконання службового обов`язку. Однак, 29 серпня 2017 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу з щорічної основної відпустки, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв. 12 вересня 2017 року солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службового обов`язку, внаслідок чого злочин було припинено.

Таким чином, 29 серпня 2017 року солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно з щорічної основної відпустки до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду та незаконно перебував за межами розташування військової частини НОМЕР_1 до 12 вересня 2017 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, і його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.10.2017 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, визнав, сторони узгодили призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 60, 69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту строком на два місяці з відбуванням на гауптвахті. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому, висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним. Суд також вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проходження служби характеризується негативно, однак раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами з`явлення із зізнанням та щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання при укладанні угоди про визнання винуватості із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, та перейти до призначення іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.При цьому суд вважає, що призначення покарання у виді арешту буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 жовтня 2017 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1