Провадження № 1-кп/742/219/18
Єдиний унікальний № 742/1931/18
ВИРОК
Іменем України
30 жовтня 2018 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001900 по обвинуваченню :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого:
05.05.2009 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 122 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
21.03.2012 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 309 ч. 2, 317 ч. 2, 69, 70 ч.1, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць з конфіскацією майна,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
06.09.2015, близько 05 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в ресторані "Хрущовка", розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Соборна, б. 10, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс близько 20 ударів ногами в область тулуба ОСОБА_5 , коли той лежав на підлозі в положенні лежачи на спині, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому злочині не визнав та показав, що в 2015 році , точно число не пам`ятає, він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_7 та гуляли по місту, а потім пішли в ресторан Хрущовку. Там зустрілись з ОСОБА_8 і відпочивали втрьох біля барної стойки. Це було приблизно в 2 години ночі чи пів на третю. Вони вживали спиртні напої та через деякийсь час до них підійшов ОСОБА_9 і почав розмовляти з Нощенком. Через де який час він побачив, що між ними була вже жвава розмова і ОСОБА_10 почав нервувати. Він підійшов та заспокоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Пізніше ОСОБА_12 знову підійшов і почав класти руку на плече ОСОБА_10 , він знову все уладнав, але потім коли вже ОСОБА_13 третій раз підійшов, то ОСОБА_10 і вдарив ОСОБА_14 і той упав. Потом ОСОБА_15 встав і знову прийшов до них і почалась бійка і коли він знову впав , то він підійшов і буцнув його декілька раз ногою в область плеча чи грудей. Після чого, він сказав потерпілому, що той зіпсував їм вечір. Потім вони підняли ОСОБА_14 , відвели до автомобіля і посадили в машину та відвезли додому. Він їхав разом з потерпілим . Пізніше він їздив до ОСОБА_13 в лікарню, та передав гроші йому на лікування через іншу людину , але пізніше вияснилось, що він ніяких грошей не отримував.
Не дивлячись на невизнання винуватості обвинуваченим наявність в його діях складу злочину , який йому інкримінується підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами , а саме:
потерпілий в судовому засіданні показав, що в ніч з 5 на 6 серпня 2015 року він відпочивав у ресторані ОСОБА_16 . Коли він підійшов до барної стійки то там зустрів ОСОБА_17 , також там був присутній ОСОБА_10 . Під час відпочинку в нього з ОСОБА_10 виникла словесна перепалка . Коли почався конфлікт з Нощенком то дійсно ОСОБА_18 його заспокоював і намагався зладити конфлікт. Конфлікт в нього був з ОСОБА_10 і перший раз і наступний, а не з ОСОБА_19 . Після того коли він поклав ОСОБА_10 руку на плече та останній наніс йому удар в обличчя і він впав. Після чого він піднявся і знову підійшов до ОСОБА_10 та між ними продовжилась словесні лайки. ОСОБА_10 знову наніс йому удар і він впав на спину , а ОСОБА_20 почав бити його ногою по тулубу. ОСОБА_10 відтягнув ОСОБА_20 в сторону, але він знову повернувся і знову почав наносити йому удари в тулуб, а саме п`яткою зверху вниз в живіт, грудну клітку. Після 3-4 нанесення ударів він знепритомнів від больового шоку. Потім ОСОБА_20 відвіз його на автомобілі до батьківської хати . Наступного дня він не міг ходити в туалет , були дуже сильні болі і тому він викликав швидку допомогу і його в лежачому стані доставили в лікарню. В лікарні йому зробили УЗІ і повідомили, що в нього розрив січового міхура та помістили в реанімацію на операцію.
До цього інциденту в нього були нормальні відносини з ОСОБА_21 , вони спілкувались з ним , неприязних відносин не було. Чому в ОСОБА_19 була така агресія до нього він не знає. В цей день чи перед цим днем ніхто більш крім ОСОБА_10 і ОСОБА_19 йому удари не наносили.
В лікарню до нього ОСОБА_20 дійсно приїздив і вони з ними говорили , та він погодився , що заяву в поліцію писати не буде , а ОСОБА_20 пообіцяв, що відшкодує за лікування, але до цього часу витрати на лікування він не відшкодував.
На даний час він не подавав цивільний позов і йому не потрібно, щоб ОСОБА_22 суворо карали і був він в місцях позбавлення волі, але бажає щоб він сплатив за ліки по чекам і все;
допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_23 , роз`яснив висновок експерта та вказав, що для надання відповідь на запитання про можливість отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за обставин, які були зазначені потерпілим під час відтворення обстановки скоєння злочину необхідно призначити додаткову експертизу;
заявою ОСОБА_5 від 21.10.2015 року про нанесення йому ОСОБА_10 та ОСОБА_20 06.09.2015 року тяжких ушкоджень у виді розриву мочового пузиря( а.п. 21);
заявою ОСОБА_5 від 05.09.2017 про нанесення йому ОСОБА_3 06.09.2015 року тяжких тілесних ушкоджень ( а.п. 21,30);
відповідно до постанови прокурора Прилуцької місцевої прокуратури від 09.10.2017 року здійснено виділення з кримінального провадження № 0001798 від 22.10.2015 року матеріалів щодо нанесення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та внесенні відомості до ЄРДР за № 0001900 від 09.10.2017 року ( а.п.70-72);
ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06 грудня 2017 року, якою ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено від кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні № 0001798 за ч.1 ст.125 КК України в зв`язку з закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності щодо нанесення ОСОБА_5 06.10.2015 року в ресторані «Хрущовка» тілесних ушкоджень у виді садин та синців обличчя( а.п.135);
протоколом огляду місця події від 26.02.2016 року під час якого в Прилуцькому ВП ГУНП громадянка ОСОБА_25 , яка є директором ТОВ «Ліга ІІ» видала карту пам`яті Kingston DTSE 8 GB з відеозаписом подій в ресторані «Хрущовка» від 06.09.2015 року( а.п.39-41);
протоколом огляду предметів від 20.06.2017 року та 10.10.2017 , а також оглянутого в судовому засіданні запису подій , які відбулися в ресторані «Хрущовка» 06.09.2015 року , з якого вбачається, що на флеш карті Kingston DTSE 8 GB(оригінал, який знаходиться в кримінальному провадженні № 0001798) та на DVD диску долученого до матеріалів даного провадження відображено, як обвинувачений ОСОБА_3 ногою наносить зі значною силою потерпілому удари ( а.п.22-23, 42-43, 45);
висновок експерта № 229 від 21 квітня 2017 року відповідно до якого у громадянина ОСОБА_5 , 1978 року народження мали місце наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя, синці та садна передньої черевної стінки , післятравматичний розрив сечового міхура.
Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом садна від тертя тупих предметів, синці та після травматичний розрив сечового міхура від ударної дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 05-06.09 2015 року.
Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, які в своїй сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я .
Тілесні ушкодження у виді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень .
Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути в тому числі як руки так і ноги сторонньої особи(осіб) та не могли утворитися при падінні на площині. ( а.п.57-60,119-128) ;
протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачений ОСОБА_20 , після того як він упав на підлогу почав наносити йому удари ногою по його тілу в тому числі в область грудної клітки та живота ( а.п.61-66,129-134);
висновком експерта № 362 від 10.10.2018 року (додаткової експертизи), відповідно до якого у гр. ОСОБА_5 , 1978 р.н. мали місце наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя, синці та садна передньої черевної стінки, після травматичний розрив сечового міхура.
Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом садна від тертя тупих предметів, синці та післятравматичний розрив сечового міхура від ударної дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 05-06.09.2015 року.
Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, як в своїй сукупності так і кожне окремо, відповідно до пп.2.3.2б, 2.3.5, 4,6 « Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура відповідно до п.2.1.3.к « Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України N96 від 17.01,1995року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, вважаю, що останні виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути в тому числі як руки так і ноги сторонньої особи (осіб), за обставин зазначених гр.. ОСОБА_5 , 1978 р.н. під час відтворення обставин справи та за обставин відображених на відеокамерах.
Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура утворились внаслідок нанесення ударів в ділянку передньої черевної стінки гр. ОСОБА_5 , 1978 р.н. та не могли утворитись при падінні на площині (з висоти власного зросту)( а.п.150-154).
Суд визнає зазначені вище та досліджені в судовому засіданні докази належними та допустимими та достовірними.
Оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що вони є послідовними, логічними та такими, що доповнюють один одного, а з точки зору достатності достатніми, що дає можливість суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в частині фактичних обставин розвитку подій, які відбулися в ніч з 05.09.2015 на 06.09.2015 року в ресторані «Хрущовка» , за виключенням показань, щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , суд визнає достовірними і такими, що повністю узгоджуються з показаннями самого потерпілого, які суд визнає також достовірними.
Суд не приймає до уваги та визнає недостовірними показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що останній лише кілька разів штовхнув потерпілого ногою в область плеча та грудної клітки з незначною силою.
Дані показання обвинуваченого спростовані в судовому засідання показаннями потерпілого, висновками судово-медичної експертизи № 229 від 21 квітня 2017 року та висновку додаткової експертизи № 362 від 10.10. 2018 року , протоколом відтворення обставин вчинення злочину від 10.08.2017, протоколом огляду предметів від 20.06.2017 року та 10.10.2017 , а також оглянутого в судовому засіданні відеозапису подій , які відбулися в ресторані «Хрущовка» 06.09.2015 року , які в своїй сукупності вказують, що обвинувачений зі значною силою наносив удари потерпілому ногою зверху вниз і, що за таких обставини могли бути заподіяні тілесні ушкодження у виді розриву сечового міхура.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 06.09.2015 року умисно заподіяв ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження і тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину .
При цьому суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких , конкретні обставини даного злочину, поведінку самого потерпілого, який спровокував конфлікт з ОСОБА_24 , особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності притягувався, в тому числі і за злочини пов`язані з заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, посередньо характеризується за місця проживання (а.п.50), має постійне місце проживання, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, знаходиться на обліку в «Прилуцькому наркологічному диспансері з діагнозом : психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, не страждає на опійну наркоманію ( а.п.48-49, 55)., позицію потерпілого, який наполягав на застосування до обвинуваченого міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі.
Беручи до уваги вище викладені обставини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо при застосуванні до нього покарання в межах санкцій ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк.
Cаме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Позицію обвинуваченого та захисника щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає неприйнятною, оскільки правових підстав для застосування ст.ст.75,76 або ст.69 КК України з урахуванням особи обвинуваченого суд не вбачає.
Питання про речові докази по справі, повинно бути вирішено за правилами ст.100 КПК України.
Прокурором заявлено цивільний позов в інтересах КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» на суму 7298 гривень 94 копійки, понесених закладом на лікування потерпілого ОСОБА_5 .
Обвинуваченим цивільний позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити.
Вивчивши матеріали цивільного позову та дослідивши долучені до позовної заяви докази суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко - дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», яким встановлено,що статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
В зв`язку з отриманими в результаті нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» на протязі 34 ліжко-днів.
Розрахунком здійсненим КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» встановлено, що вартість лікування ОСОБА_5 з урахуванням лабораторних досліджень складає 7298,94 гривень(а.п.67-69).
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» понесла витрати на лікування потерпілого ОСОБА_5 , який отримав ушкодження в зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 кримінально караного діяння, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу, залишити без змін тримання під вартою .
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 травня 2018 року.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2018 року по 30 жовтня 2018 року(включно) , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», витрати понесені на лікування потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 7298(сім тисяч двісті дев`яносто вісім ) гривень 94 копійки.
Речові докази: DVD R - диск з відеозаписом залишити на зберігання в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1