Провадження № 1-кп/760/1406/18
Справа № 760/8729/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 16.12.2012 року за № 0001282 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, офіційно непрацюючого, не одруженого, з вищою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

31.07.2010 приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_3 , знаходячись в підземному переході, що за адресою: Севастопольська площа, 1, м. Київ, підійшов до торгівельного кіоску ПП « ОСОБА_6 » та вирішив таємно викрасти грошові кошти в сумі 1500 гривень, що знаходились на торговельному прилавку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торговельного прилавку грошові кошти в сумі 1500 гривень. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_3 , намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак його дії були викриті продавцем кіоску ОСОБА_7 , яка в свою чергу висловила ОСОБА_3 вимогу про повернення грошових коштів. Усвідомлюючи що його злочинні дії викриті продавцем, ОСОБА_3 , ігноруючи даний факт та продовжуючи свої злочинні дії, що переросли у відкрите викрадення чужого майна з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 : відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини,що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

В ході досудового розслідування потерпілій ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на суму 1500 гривень, яку повністю відшкодовано, шляхом повернення викраденого майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Крім того, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч.1 ст.186 КК України у виді мінімального штрафу.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів в кримінальному провадженні вирішено,згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн. в дохід держави.

Речовий доказ: грошові кошти в сумі 950 грн. залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: