1Справа № 335/7436/15-к 1-кп/335/12/2018
В И Р О К
23 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
процесуальних прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
обвинуваченого ОСОБА_20 ,
захисника адвоката ОСОБА_21 ,
обвинуваченого ОСОБА_22 ,
захисника адвоката ОСОБА_23 ,
обвинуваченого ОСОБА_24 ,
захисника адвоката ОСОБА_25 ,
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, який має середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
2 березня 2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 70,69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 140 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
31 серпня 2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27 січня 2014 р. за відбуттям строку покарання;
10 березня 2016 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;
30 травня 2016 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, покарання за попереднім вироком вирішено виконувати самостійно;
25 січня 2017 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 190; ч. 1 ст. 309; ч. 2 ст. 263; ч. 1 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше засудженого:
19 лютого 2003 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
5 червня 2003 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільненого 28 січня 2014 р. на підставі Закону України «Про амністію»;
10 серпня 2004 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 8 жовтня 2007 р. умовно-достроково на 2 місяці 23 дні;
2 червня 2008 р. Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;
9 грудня 2008 р. Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 296 КК України до 6 місяців арешту;
5 вересня 2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;
31 липня 2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 17 липня 2014 р. з місць позбавлення волі умовно-достроково на 4 місяці 8 днів;
25 січня 2017 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;
12 вересня 2017 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2012 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше засудженого:
16 червня 2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;
9 серпня 2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;
24 грудня 2014 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
15 червня 2015 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 213 КК України до 150 годин громадських робіт;
23 червня 2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 вчинили злочини за таких обставин.
Так, ОСОБА_20 (окремо від інших осіб) вчинив такі злочини та замахи на вчинення злочину.
17 квітня 2016 р. приблизно о 14:00 год. ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, знаходячись біля деревообробного цеху, який розташований на охоронюваній території ПАТ «Запоріжсталь», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 72, шляхом вільного доступу, скориставшись отвором в паркані, проникли на вказану територію та, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили, шляхом перекидання через паркан, намагались таємно викрасти 210 кг лому стального негабаритного, вартістю 2,837 грн. за 1 кг, а всього на загальну суму 595,77 грн. Однак, свій злочинний умисел не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані охороною ПАТ «Запоріжсталь» при спробі виносу вказаного майна з території підприємства.
17 серпня 2015 р. приблизно о 23:00 год.. ОСОБА_22 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку 9 по вулиці Підпорожня в м. Запоріжжі, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, руками відкрив чавунну кришку люку каналізаційного колодязя, який розташований на тротуарі біля вказаного будинку, після чого сховав її з метою подальшого збуту, тим самим таємно викрав вказану чавунну кришку люку каналізаційного колодязя, яка належать КП «Водоканал», чим завдав матеріальну шкоду КП «Водоканал» на загальну суму 607,12 грн.
11 вересня 2015 р. о 01:00 год. ОСОБА_22 , знаходячись між будинками № 32-А та 38-А по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, руками відкрив 2 чавунні кришки люків каналізаційних колодязів та 2 обичайки вказаних каналізаційних люків, які розташовані на тротуарі між вказаних будинків, після чого сховав вказане майно з метою подальшого збуту, тим самим таємно викрав 2 чавунні кришки люків каналізаційних колодязів, вартістю 1046,00 грн. кожна, та 2 обичайки каналізаційних люків вартістю 607,12 грн. кожна, що належать КП «Водоканал», чим завдав матеріальну шкоду КП «Водоканал» на загальну суму 3306,24 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 спочатку визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів частково, зокрема, у частині крадіжок, вчинених на території Заводського та Шевченківського району м. Запоріжжя, проте, в процесі судового розгляду зазначив, що змінив свою позицію, вину не визнає повністю, раніше на нього чинили тиск працівники поліції та змушували до визнання вини. Суду пояснив, що він крадіжки люків на території м. Запоріжжя не вчиняв. В магазинах «Сільпо» та «Брусничка» здійснював спроби викрадення майна під тиском працівників поліції, які обіцяли йому, що суд призначить покарання із іспитовим строком, а їм були потрібні показники розкриття злочинів. В магазині «Єва» крадіжку не вчиняв, на відеозаписі з камер відеоспостереження цього магазина себе не впізнав. Щодо епізоду шахрайства, спочатку зазначив, що попросив у дівчини зателефонувати, поки розмовляв, дівчина кудись пішла, тому він вирішив телефон залишити собі, і в подальшому його продав Потім повністю не визнав вину в шахрайстві, вказав, що злочин не вчиняв. Стосовно епізоду замаху на крадіжку металобрухту у співучасті із ОСОБА_24 пояснив, що вони проходили повз територію заводу «Запоріжсталь», з металошукачем, на звалище. Через паркан метал не перекидали, охорона їх зупинила на шляху слідування і погрожувала їм в`язницею, і тому вони були змушені визнати себе винними в крадіжці лому металу з території заводу, яку фактично не вчиняли. 30.06.2015 був в смт Кушугум на Дні народження племінниці, комутатори не крав. 01.07.2015 був у друга по АДРЕСА_10 , з яким вживали алкогольні напої з ночі до вечора, а потім був на роботі на звалищі. 10.07.2015 сумки не крав, а в цей день був вдома з дівчиною по вул. Сталеварів. У магазині сумок ніколи не був. 18.07.2015 о 01:00 год. знаходився вдома, по вул. 40 Років Радянської України. 31.05.2015, 24.07.2015, 29.07.2015, 06.08.2015 крадіжки ніякі не вчиняв. До нього було застосовано домашній арешт, а тому він знаходився вдома. Вказав, що ніколи не підробляв паспорти, а їх підробляли працівники поліції. Кастет йому дали працівники поліції, а потім вже шукали понятих, щоб вилучити. Також марихуану йому надали працівники поліції, оскільки він її не вживає, т.я. страждає на туберкульоз. Вживав лише «метадон». Зазначив, що на стадії досудового розслідування визнав себе винним, оскільки був наркозалежним, і йому не був наданий захисник, хоча він казав про таку необхідність слідчому.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_22 визнав себе винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро покаявся у скоєному, зазначив, що 17 серпня 2015 р. приблизно о 23:00 год. він викрав кришку каналізаційного люку з колодязя, що розташований біля будинку 9 по вул. Підпорожня в місті Запоріжжі, яку в подальшому здав на металобрухт за 50 або 100 грн., точну суму не пам`ятає. Крім того, 11 вересня 2015 р. о 01:00 год. він викрав 2 кришки каналізаційних люків з колодязів, що розташовані між будинками АДРЕСА_11 , які в подальшому також здав за аналогічну суму. Зауважив, що 11 вересня 2015 р. він злочин вчиняв самостійно, без ОСОБА_20 . Зокрема, вказав, що він у цей день близько 00:30 год. зустрів ОСОБА_20 , з яким спілкувався. Після цього, ОСОБА_20 пішов додому, а він пішов викрадати люки. Потім, коли він відкрив чавунні люки, подзвонив ОСОБА_20 , якого попросив викликати таксі для перевезення цих люків, на що ОСОБА_20 погодився. Після цього, ОСОБА_20 приїхав до нього на таксі, вийшов з автомобіля та пішов у своїх справах, а він завантажив люки в таксі та поїхав їх здавати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 вину у вчиненні інкримінованого замаху не визнав повністю, зазначив, що 17 квітня 2016 р. приблизно о 14:00 год. він разом із ОСОБА_20 біля звалища заводу ПАТ «Запоріжсталь» шукали металобрухт з металошукачем. Знайшли приблизно 20 кг, які несли у мішках. В цей же час, до них підійшли охоронці заводу, із якими в них виник конфлікт, після чого охоронці викликали працівників поліції. Зазначив, що на територію заводу вони не проникали, і через паркан метал не кидали, а їх з ОСОБА_20 обмовили охоронці, які мали до них неприязні стосунки. Просив його виправдати.
Представники потерпілих ПАТ «Запоріжсталь», ПАТ «Українська залізниця» в особі ВП «Придніпровська залізниця», ПАТ «Укртелеком», КП «Водоканал», ТОВ «Запорізький авторемонтний завод», ТОВ «РУШ», Концерн «Міські теплові мережі», ТОВ «Український ритейл», Територіального відділу освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району, ТОВ «Фоззі-Фуд», МКП «Основаніє», ОЖК «Тітан-7», потерпілі ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 , ОСОБА_34 надіслали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності (т. 1 а.с. 32, 73, 78, 79, 164, 165, 170, 172, 230; т. 2 а.с. 3739; т. 5 а.с. 65, 67, 69; т. 9 а.с. 33, 41; т. 10 а.с. 34; т. 12 а.с. 9394, 103, 106, 145, 148; т. 13 а.с. 42, 140, 202, 221; т. 14 а.с. 72). Проте, потерпілі ОСОБА_29 та ОСОБА_26 , незважаючи на подані ними заяви, з`явились у судове засідання та надали показання. Потерпіла ОСОБА_35 повідомлялась судом належним чином шляхом направлення судових повісток та телефонограмами за номером телефону, зазначеному у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, проте в судове засідання неодноразово не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла. З урахуванням викладених обставин, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження у відсутність потерпілих та їх представників.
Провівши судовий розгляд даного кримінального провадження стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 у вчиненні вищезазначених злочинів є доведеною, з огляду на наступне.
Зокрема, за двома епізодами таємного викрадення мережевих комутаторів, що належать потерпілому ОСОБА_26 , вчиненими 30.06.2015 та 01.07.2015, суду надані достатні та допустимі докази, що викривають ОСОБА_20 у їх вчиненні.
Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_26 , який є представником провайдера та фізичною особою-підприємцем, суду пояснив, що по АДРЕСА_6 влітку 2015 р. було викрадено мережевий комутатор марки «Asus GX 1008В», мережевий комутатор «D-Link», які стояли у ящиках. Зазначені мережеві комутатори під час досудового розслідування було йому повернуто, а тому претензій до обвинуваченого він не має.
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_26 , вартість мережевого комутатору Asus GX 1008 B, серійний номер B9QSP1016042 складає 242,40 грн. без ПДВ (т. 12 а.с. 1).
Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_26 , вартість мережевого комутатору D-Link Дес 1008а складає 200 грн. без ПДВ (т. 12 а.с. 2).
Постановою слідчого від 23.06.2015 мережевий комутатор фірми «Asus» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_26 (т. 15 а.с. 223), про що останнім складено розписку (т. 10 а.с. 231).
Згідно з висновком експерта № 1633 від 13.07.2015 ринкова вартість комутатору Asus GX 1008 B, серійний номер НОМЕР_1 на момент вчинення злочину в середньому може складати 301,20 грн. (т. 10 а.с. 225230).
Постановою слідчого від 23.06.2015 мережевий комутатор фірми D-Link в корпусі білого кольору, серійний номер QS0VCC014424, визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_26 (т. 10 а.с. 233), про що потерпілим складено розписку (т. 10 а.с. 241).
Згідно з висновком експерта № 1632 від 13.07.2015 ринкова вартість комутатору D-Link Des 1008a, серійний номер НОМЕР_4 , на момент вчинення злочину в середньому може складати 214,43 грн. (т. 10 а.с. 236240).
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.07.2015, свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_20 як особу, яка 01.07.2015 запропонувала йому купити комутатори (т. 14 а.с. 101103).
Проаналізувавши вищезазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_20 у їх вчиненні, оскільки він своїми умисними діями вчинив 30.06.2015 та 01.07.2015 таємне викрадення чужого майна, повторно, а саме двох мережевих комутаторів, що належать потерпілому ОСОБА_26 .
Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_20 на те, що вказані крадіжки він не вчиняв, оскільки ці показання обвинуваченого спростовані вищевказаними доказами.
За епізодом закінченого замаху на крадіжку пляшки горілки в магазині «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» вина ОСОБА_20 підтверджується наступним.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.07.2015 з доданою фототаблицею, слідчим у присутності понятих було оглянуто приміщення кімнати охорони універмагу ТЦ «Україна», а саме супермаркету «Сільпо» по пр. Леніна, 147 в м. Запоріжжі. У кімнаті біля входу знаходиться ОСОБА_20 , в якого при зовнішньому огляді за поясом шортів виявлено пляшку водки «Starirsky-Levitsky» об`ємом 0,7 л. На запитання слідчого ОСОБА_20 пояснив, що пляшку водки намагався викрасти. Також слідчим були виявлені камери спостереження, направлені на лікеро-горілчаний відділ. Пляшка водки та відеозаписи з камер відеоспостереження були вилучені під час огляду (т. 12 а.с. 1112).
Згідно з постановою від 08.07.2015 слідчий визнав речовим доказом CD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 147 (т. 10 а.с. 242). Однак, відтворенням вказаного диску в судовому засіданні встановлено, що відеофайли не відтворились, та є пошкодженими (т. 10 а.с. 243). Разом із тим, у даному випадку зазначена обставина не спростовує вчинення ОСОБА_20 закінченого замаху на вчинення крадіжки, оскільки протоколом огляду місця події від 08.07.2015 достовірно встановлено наявність цієї пляшки саме у ОСОБА_20 .
Постановою слідчого від 08.07.2015 пляшку горілки «Starirsky-Levitsky» об`ємом 0,7 л визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фоззі-Фуд» (т. 11 а.с. 5).
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_20 своїми умисними діями 08.07.2015 вчинив закінчений замах на викрадення пляшки горілки у магазині «Сільпо».
Вина ОСОБА_20 у вчиненні закінченого замаху на крадіжку пляшки лікеру «Бейліз» з магазину «Брусничка» підтверджується наступним.
Згідно з постановою від 18.07.2015 слідчий визнав речовим доказом CD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні супермаркету «Брусничка» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 208 (т. 16 а.с. 1). Відтворенням вказаного диску в судовому засіданні встановлено, що на ньому зафіксовано як 17.07.2015 приблизно о 18:32 год. ОСОБА_20 вчиняє крадіжку товару зі стелажу з лікеро-горілчаними виробами, а саме пляшки алкогольного напою (т. 11 а.с. 2).
При цьому, суд знаходить недостовірними показання ОСОБА_20 в судовому засіданні про те, що він не впізнає себе на відеозаписі, оскільки вони спростовуються змістом цього відеозапису.
Відповідно до довідки-розрахунку про спричинену шкоду внаслідок крадіжки майна з магазину № 3373 «Брусниця», скоєної 17.07.2015, сума збитку склала 325,12 грн. без ПДВ (т. 12 а.с. 4).
Постановою слідчого від 18.07.2015 пляшку алкогольного напою «Бейліс», об`ємом 0,5 л визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Український рітейл» (т. 12 а.с. 89).
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив закінчений замах на крадіжку пляшки лікера «Бейліз» у магазині «Брусничка».
Так, згідно з протоколом огляду місця події від 31.05.2015 з доданою фототаблицею, слідчим в присутності понятих, власника приміщення ОСОБА_28 оглянуто квартиру АДРЕСА_8 , під час якого встановлено обстановку у квартирі та виявлено відсутність майна, що належить ОСОБА_28 , зокрема мобільного телефону «HTC Sensation XE» (т. 12 а.с. 5457).
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2015, свідок ОСОБА_37 впізнав ОСОБА_20 як особу, яка продала йому два мобільних телефони «НТС» та «Леново» (т. 14 а.с. 116118).
Як видно із заяви ОСОБА_38 б/н б/д, він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «HTC Sensation XE» IMEI НОМЕР_2 (т. 12 а.с. 58).
Відповідно до протоколу огляду від 25.07.2017, слідчий оглянув вищезазначений телефон (т. 12 а.с. 59).
Згідно з висновком експерта № 1849 від 12.08.2015 ринкова вартість мобільного телефону «HTC Sensation XE» на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 31.05.2015 може складати 1 466,67 грн. (т. 11 а.с. 7379).
Постановою слідчого від 12.08.2015 мобільний телефон «HTC Sensation XE» IMEI НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано власнику ОСОБА_28 (т. 11 а.с. 80).
Згідно із заявою ОСОБА_28 б/н б/д, останній не має претензій до ОСОБА_20 , у зв`язку із тим, що викрадене майно було йому повернуто (т. 11 а.с. 88).
З урахуванням вищезазначених доказів, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_20 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_28 , та підтверджують, що 31.05.2015 ОСОБА_20 таємно викрав його майно, зокрема, мобільний телефон, який в подальшому продав.
Щодо епізоду закінченого замаху на викрадення 29.07.2015 чоловічого набору для гоління в магазині «ЄВА» суд зазначає наступне.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.07.2015 з доданою фототаблицею, слідчим в присутності понятих було проведено огляд службового приміщення магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, в якому знаходиться чоловік на ім`я ОСОБА_20 , біля якого на столі лежить чоловічій набір для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold». Зі слів ОСОБА_20 він вкрав набір в магазині «ЄВА», але був зупинений працівниками охорони. Крім того, ОСОБА_20 під час огляду добровільно видав паспорт на ім`я ОСОБА_39 із вклеєною фотокарткою ОСОБА_20 (т. 12 а.с. 6062).
Згідно з постановою слідчого від 29.07.2015 визнано речовим доказом чоловічій набір для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold» та передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «РУШ» ОСОБА_40 (т. 11 а.с. 16).
Згідно із заявою представника ТОВ «РУШ» ОСОБА_41 б/н б/д, він просить долучити до матеріалів кримінального провадження DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190 (т. 11 а.с. 18). Вказаний DVD-диск визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за постановою слідчого від 29.07.2015 (т. 12 а.с. 7).
Оглядом у судовому засіданні вказаного DVD-диску встановлено, що на ньому зафіксовано, як ОСОБА_20 29.07.2015 у період часу з 15:19 до 15:21 год. підходить до стелажу магазину, з якого бере набір для гоління та залишає його при собі (т. 12 а.с. 74). Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_20 , за якими він не впізнав себе на відеозаписі, оскільки вони суперечать змісту відтвореного відеозапису.
Відповідно до довідки ТОВ «РУШ», вартість чоловічого набору для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold» складає 296,00 грн. без ПДВ (т. 12 а.с. 5).
Таким чином, суд визнає доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_20 29.07.2015 вчинив закінчений замах на крадіжку чоловічого набору для гоління з магазину «ЄВА».
Також суд знаходить доведеною вину ОСОБА_20 у вчиненні крадіжки 4-х металевих стелажів з території заводу ТОВ «Запорізький авторемонтний завод», оскільки вона підтверджується наступним.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.08.2015 з доданою фототаблицею, слідчим проведено огляд площадки на 1 поверсі Запорізького авторемонтного заводу по вул. Зої Космодем`янської, 1 в м. Запоріжжі, під час якого нічого не вилучалось, встановлено відсутність металевих стелажів (т. 12 а.с. 6366).
Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні пояснила, що працювала в охороні КПП ТОВ «ЗАРЗ», у вересні 2015 р. о 06:00 год. три чоловіки та дівчина винесли 4 стелажі, завантажили в машину та поїхали. Вона записала номера машини. Зазначені стелажі повернули на третій день працівники поліції. На стадії досудового розслідування впізнала одного з обвинувачених по фотографії, а на даний час не може пригадати та впізнати будь-кого з обвинувачених.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2015, свідок ОСОБА_42 впізнала ОСОБА_20 як особу, що разом із невідомими вкрала металеві стелажі, які знаходились в приміщенні КПП (т. 14 а.с. 113115).
Допитаний в суді свідок ОСОБА_43 пояснив, що в 2014-2015 р.р. орендував гараж ТК «Кристал» по вул. Полякова в м. Запоріжжя, де займався разбором двигунів. До гаражу вранці підїхала машина «Газель», у якій знаходився водій та два пасажира, які запропонували купити жовті стелажи розміром 1,8 м х 3 м, він погодився та купив стелажи, їх було 2 шт або 4 точно не памятає, він хотів їх використовувати як полки, заплатив при цьому приблизно 2000 грн. У цей же день до нього приїхали працівники поліції. На стадії досудового розслідування відбувалось впізнання у Вознесенівському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області по чорно-білим фотографіям. На даний час обвинувачених не впізнає, оскільки минуло вже 2 роки.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2015, свідок ОСОБА_43 впізнав ОСОБА_20 як особу, що запропонувала йому придбати 4-и металеві стелажі, та якій свідок заплатив грошові кошти за них (т. 14 а.с. 107109).
Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні пояснив, що 2 роки тому один з обвинувачених зустрів його в районі Слов`янського ринку та попросив допомогти перевезти металеві стелажі в Шевченківський район в гаражі. Він був з ще одним хлопцем та дівчиною. Він допоміг їм перевезти ці стелажі. Що вони викрадені не знав, обвинувачений сказав, що стелажі їм віддали.
Згідно з довідкою про балансову вартість стелажів у кількості 4 штук, виданої ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» ТОВ «ЗАРЗ» від 06.08.2015, загальна сукупна вартість стелажів без ПДВ становить 6 702,15 грн. (т. 12 а.с. 6).
Згідно із заявою ОСОБА_45 , він добровільно видає співробітникам поліції 4 металевих стелажі на три полки жовтого кольору, які придбав у невідомих осіб за 1200 грн. (т. 12 а.с. 67).
Постановою слідчого від 21.08.2015 визнано речовими доказами 4 металеві стелажі та передані на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ЗАРЗ» ОСОБА_46 (т. 11 а.с. 85).
Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_20 06.08.2015 крадіжки 4-х металевих стелажів, що належали ТОВ «ЗАРЗ».
За епізодом крадіжки дитячої коляски з приміщення під`їзду житлового будинку 06.08.2015 вина ОСОБА_20 доводиться такими доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_29 пояснила, що у серпні 2015 р. вона поставила коляску «Qunny» в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_9 , та пошла до квартири, пізніше вийшла з квартири та побачила, що коляска відсутня. Хто саме викрав коляску не знає, нікого не бачила. Потім знайшла її на сайті «ОЛХ». Коляску їй наразі повернуто.
Згідно з протоколом огляду місця події від 08.08.2015 з доданою фототаблицею, слідчим оглянуто приміщення під`їзду № 1 в будинку АДРЕСА_9 , під час якого нічого не вилучалось (т. 12 а.с. 6770).
Постановою слідчого від 14.08.2015 дитячу коляску чорно-червоного кольору визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_47 (т. 11 а.с. 89). У постанові зазначено, що вказану коляску після викрадення ОСОБА_20 продав на «Критому ринку» реалізатору ОСОБА_48 , від якого надійшла заява про долучення коляски до кримінального провадження як речового доказу.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2015, свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_20 як особу, яка продала йому коляску дитячу чорно-червоного кольору (т. 14 а.с. 104106).
Відповідно до заяви ОСОБА_49 , він добровільно видав співробітникам поліції дитячу коляску чорно-червоного кольору (т. 12 а.с. 71).
Згідно із розпискою потерпілої ОСОБА_29 , вона отримала на відповідальне зберігання від слідчого дитячу коляску «Qunny» (т. 11 а.с. 87).
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_20 у вчиненні крадіжки дитячої коляски за вищевикладених обставин.
За епізодом таємного викрадення майна з автомобіля ОСОБА_50 в ніч з 22.09.2015 на 23.09.2015 з 23:50 по 00:30 год. стороною обвинувачення надано такі докази:
протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2015, згідно з яким потерпілий ОСОБА_51 просив органи внутрішніх справ вжити заходів до невідомої особи, яка 22-23.09.2015 з 19:00 до 07:30 год. таємно викрала з автомобіля «Москвич», д.н. НОМЕР_3 , автомобільний акумулятор, магнітолу Prology, автокомпресор, домкрат, буксирувальний трос, ящик з інструментами, на загальну суму 2 780 грн. (т. 10 а.с. 190);
протокол огляду місця події від 23.09.2015 з доданою фототаблицею, за яким слідчий у присутності понятих оглянув вказаний автомобіль, що знаходився навпроти будинку № 12 по вул. Бородинській в м. Запоріжжі, внаслідок чого виявлено пошкодження врізаного замку і відсутність магнітоли та інструментів (т. 10 а.с. 192193);
постанову про визнання потерпілою особою від 23.09.2015, за якою потерпілим визнано не ОСОБА_50 , а ОСОБА_52 (т. 10 а.с. 195). Даних про виправлення описки у постанові або відомостей про уточнення анкетних даних постанова не містить.
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , за яким власником автомобіля є ОСОБА_53 , та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_50 , в користуванні якого фактично знаходився автомобіль (т. 10 а.с. 196);
заяву ОСОБА_54 , згідно з якою вона добровільно видала співробітникам поліції акумулятор чорного кольору для долучення до матеріалів кримінального провадження (т. 10 а.с. 198);
постанову про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів та відповідна квитанція про отримання на зберігання, згідно із яким акумулятор «Файербол» визнано речовим доказом та здано до камери схову Ленінського РВ ЗМУ. При цьому, постанова містить посилання на належність акумулятора ОСОБА_55 (т. 10 а.с. 199200);
протокол огляду від 15.10.2015 з доданою фототаблицею, за яким слідчий в присутності понятих оглянув автомобільний акумулятор «Файербол» у корпусі темного кольору та зафіксував його на фотознімки (т. 10 а.с. 201202);
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2015, згідно з яким свідок ОСОБА_56 впізнала чоловіка, зображеного на фото № 1, в якого купила акумулятор у вересні-жовтні 2015 р. (т. 11 а.с. 224225); відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 226);
показання потерпілого ОСОБА_50 , який, будучі допитаним у судовому засіданні 07.09.2017 та попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснив, що 23.09.2015 зранку він вийшов до автомобіля «Москвич», та побачив відсутність у ньому акумулятора, магнітоли, компресора, тросу, набору інструментів, домкрату, які придбав за місяць до крадіжки за 2 930 грн. Хто вчинив злочин, йому не відомо. Цивільний позов на вищезазначену суму підтримав та просив його задовольнити;
показання свідка ОСОБА_54 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 2015 р. ОСОБА_20 зайшов до неї во двір будинку за місцем її мешкання та запропонував купити акумулятор, на що вона погодилась та сплатила йому гроші. Через деякий час до неї приїхали працівники поліції, які повідомили, що акумулятор був раніше викрадений. Проте, точно не змогла пригадати марку акумулятора, його вартість, а також в яких слідчих діях вона брала участь, і як ці слідчі дії відбувались.
Крім того, з метою перевірки достовірності показань свідка ОСОБА_54 судом було досліджено протокол її допиту на стадії досудового розслідування (т. 13 а.с. 204), змістом якого підтверджено обставини придбання нею акумулятора у невідомого чоловіка, якого свідок детально описала.
Проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що хоча складені слідчим документи і містять певні недоліки у вигляді технічних описок, проте вони достовірно доводять поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_20 до вчинення крадіжки вищезазначеного майна з автомобіля «Москвич», д.н. НОМЕР_3 , що знаходився у користуванні ОСОБА_57 .
При цьому, судом не встановлено підстав для визнання недопустимими доказів, наданих органом досудового розслідування за вказаним епізодом злочину.
Показання ОСОБА_20 про невизнання вини за даним епізодом суд розцінює як спосіб захисту.
Тому, за даним епізодом злочинної діяльності вина ОСОБА_20 є повністю доведеною.
За епізодами від 15.10.2015 за фактами закінченого замаху на крадіжку кави у магазині «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» та незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту стороною обвинувачення надано такі докази:
висновок експерта № 1587 від 19.10.2015, за яким надана речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 10,0580 г (т. 10 а.с. 247250);
постанову слідчого від 21.10.2015, згідно з якою наркотичний засіб визнано речовим доказом та передано до камери зберігання речових доказів Ленінського РВ ЗМУ, та відповідну квитанцію про прийняття речового доказу на зберігання (т. 10 а.с. 250 а, б);
заяву директора магазина № 192 «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» від 15.10.2015, згідно з якої просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 15.10.2015 приблизно о 17:35 год. таємно викрала каву, 140 г «Jacobs Milicano», вартістю 121,39 грн. з ПДВ, а також каву натуральну у зернах, 250 г, «Carte Noire» вартістю 112,14 грн. з ПДВ, знаходячись у супермаркеті «Сільпо» по вул. Дудикіна, 28 в м. Запоріжжі (т. 11 а.с. 98);
довідку про розмір спричиненої шкоди ТОВ «Фоззі-Фуд» від 15.10.2015, згідно з якою вартість кави розчинної, 140 г «Jacobs Milicano» складає 101,16 грн. без ПДВ, та кави натуральної у зернах, 250 г, «Carte Noire» 93,45 грн. без ПДВ (т. 11 а.с. 104);
постанову слідчого від 16.10.2015, за якою вказані 2 упаковки кави визнані речовими доказами (т. 11 а.с. 105);
показання свідка ОСОБА_58 , який будучі допитаним в судовому засіданні пояснив, що в 2015 р. працював охоронцем у магазині «Сільпо», у якому ведеться відеоспостереження. У вересні- жовтні 2015 р. приблизно у 17:00 год. чоловік намагався викрасти 2 пачки кофе («Якобс Мілікано» та «Карта Нуар»), одна з них знаходилась в нього за поясом, а друга у кармані, працівники затримали його на антикражних воротах. Прізвище цієї особи точно не пам`ятає « ОСОБА_59 » або « ОСОБА_60 », але в залі суду вказав безпосередньо на обвинуваченого ОСОБА_20 . Зазначив, що чоловік був одягнутий у чорні штани, кросівки, вітрівку, без головного убору, на голові шрам. Він був в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Після того, як прибули працівники поліції, у чоловіка також було вилучено пакет з сушеною травою. Викрадений товар було поміщено на склад.
Також в якості речового доказу прокурором було надано диск для лазерних систем зчитування, який постановою слідчого від 19.10.2015 визнано речовим доказом, на якому зафіксовано факт скоєння крадіжки в супермаркеті «Сільпо» (т. 11 а.с. 107108), який містив пошкодження (просвердлений), що унеможливило його відтворення у судовому засіданні. Проте, зазначена обставина, на переконання суду, не вплинула на доведеність вини ОСОБА_20 , оскільки вищезазначені докази в своїй сукупності достовірно підтверджують вчинення ОСОБА_20 злочинів.
Разом із тим, суд знаходить не в повному обсязі правильною кваліфікацію дій ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 309 КК України, зокрема, інкримінування йому незаконного придбання наркотичного засобу без мети збуту, оскільки жодних доказів на підтвердження обставин придбання наркотичного засобу суду не надано. Тому, з обсягу обвинувачення, що визнається судом доведеним, належить виключити обставини придбання ОСОБА_20 наркотичного засобу «канабіс» (марихуани), а також кваліфікуючу ознаку «незаконне придбання» з обсягу обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України.
За епізодом носіння кастету без передбаченого законом дозволу вина ОСОБА_20 підтверджується такими доказами:
рапортом оперуповноваженого б/н б/д, згідно з яким в ході проведення операції «Зброя і вибухівка» на території Ленінського району м. Запоріжжя (нині Дніпровський район) на куті будинку № 16 по вулиці 40 років Радянської України (нині Незалежної України) було виявлено невідомого чоловіка, який представився ОСОБА_20 , та який добровільно видав працівникам поліції з передньої лівої кишені джинсів предмет з 4-ма отворами для пальців рук, ззовні схожий на «кастет». ОСОБА_20 пояснив, що цей предмет знайшов у 20-х числах вересня на території Заводського району та носив при собі з метою самооборони. В подальшому кастет було вилучено та поміщено в конверт з підписами понятих (т. 11 а.с. 109);
протоколом огляду місця події від 12.10.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчий в присутності понятих та ОСОБА_20 оглянув ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_12 , на якій знаходився ОСОБА_20 , та який в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції з передньої лівої кишені джинсів предмет з 4-ма отворами для пальців рук, ззовні схожий на «кастет». ОСОБА_20 пояснив, що цей предмет знайшов у 20-х числах вересня на території Заводського району та носив при собі з метою самооборони (т. 11 а.с. 110113).
Згідно з висновком судової експертизи холодної зброї № 293-15 від 20.10.2015, предмет, вилучений 12.10.2015 у ОСОБА_20 по АДРЕСА_13 , є холодною зброєю ударно-дробильної дії, відноситься до кастетів, виготовлений саморобним способом (т. 11 а.с. 117121).
Постановою слідчого від 21.10.2015 вказаний кастет визнано речовим доказом та передано до камери схову Ленінського РВ ЗМУ за квитанцією № 738 (т. 11 а.с. 122123).
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_20 у вчиненні незаконного носіння вищезазначеного кастету. Однак, суд вважає за необхідне виключити з формулювання обвинувачення, що визнається доведеним, обставини придбання даного кастету, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин.
Так, згідно з актами затримання від 17.04.2016, працівником охорони ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_61 в присутності ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 було затримано ОСОБА_20 та ОСОБА_24 біля огорожі ділянки № 46 УПП при спробі викрадення лому чорного металу залізничних підкладок Д 65. У актах ОСОБА_20 та ОСОБА_24 засвідчили своїм підписом факт затримання, а також що не мають претензій до охоронців (т. 11 а.с. 195196).
Як випливає з акту огляду та вилучення, складеного цими ж працівниками ПАТ «Запоріжсталь» 17.04.2016, у ОСОБА_20 та ОСОБА_24 було вилучено підкладки залізничні та інший лом (т. 11 а.с. 197).
Відповідно до акту огляду матеріальних цінностей, за участю посадової особи ТОВ «Охоронний Холдинг» від 17.04.2016, виявлені підкладки Д65 24 шт., є непридатними для укладки та є ломом металу (т. 11 а.с. 198).
Згідно з актом вилучення та важення від 17.04.2016, вага вилученого лому склала 210 кг (т. 11 а.с. 198а).
Як випливає з протоколу огляду місця події від 17.04.2016 з доданою фототаблицею, слідчим в присутності понятих було оглянуто прилежну територію ПАТ «Запоріжсталь», на відстані біля 10 м від залізничного полотна. На вказаній ділянці місцевості знаходяться два громадянина, що назвалися ОСОБА_20 та ОСОБА_24 . Біля чоловіків знаходяться металеві вироби (лом), а також металошукач. ОСОБА_24 пояснив, що металошукач належить йому і він його використовував для пошуку металобрухту на ПАТ «Запоріжсталь». За огорожею ПАТ «Запоріжсталь» на РЦП № 46 ПП знаходиться лом чорного металу, щодо якого ОСОБА_24 пояснив, що вони намагалися його вкрасти, але були зупинені працівниками охорони (т. 11 а.с. 191192).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.04.2016 з доданою фототаблицею, слідчим в присутності понятих було проведено огляд ваг, що знаходяться на території ПАТ «Запоріжсталь», на які було поміщено метал, що раніше був використаний на залізничному полотні, і встановлено вагу металу 210 кг (т. 11 а.с. 188190).
За змістом протоколу огляду місця події від 29.04.2016 слідчим в присутності понятих було оглянуто територію заводу «Запоріжсталь», а саме ділянку 7х5м, де на землі знаходився лом чорного металу, а саме металеві підкладки розміром 20х15 см у кількості 24 шт., а також інші предмети лома металу. Під час огляду лом було зважено на вагах № 8735 в караульному приміщенні «Охорона Холдинг», вага металу склала 210 кг (т. 11 а.с. 199).
Згідно із заявою ПАТ «Запоріжсталь» від 20.04.2016 № 08/2026907, директор по безпеці даного підприємства просить органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , що вчинили 17.04.2016 викрадення належного ПАТ «Запоріжсталь» майна лому чорного металу вагою 210 кг, чим нанесено матеріальну шкоду 595,77 грн. (т. 11 а.с. 186). Вартість лому підтверджена також довідкою ПАТ «Запоріжсталь» від 20.04.2016 № 16/2026870 (т. 11 а.с. 187).
Постановою слідчого від 17.04.2016 лом металу вагою 210 кг визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання начальнику ділянки ЦТС «ПР» ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_65 (т. 11 а.с. 193194).
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2015, серед пред`явлених для впізнання фотознімків осіб свідок ОСОБА_64 впізнав чоловіка під № 1, який 17.04.2016 був затриманий на території ПАТ «Запоріжсталь» біля деревообробного цеху при спробі крадіжки майна, а саме лому металобрухту. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 200202).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2015, серед пред`явлених для впізнання фотознімків осіб свідок ОСОБА_64 впізнав чоловіка під № 3, який 17.04.2016 був затриманий на території ПАТ «Запоріжсталь» біля деревообробного цеху при спробі крадіжки майна, а саме лому металобрухту. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 3 зображений ОСОБА_24 (т. 11 а.с. 203205).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_66 , який є працівником ПАТ «Запоріжсталь», пояснив, що у квітні 2015 р. він бачив двох чоловіків, які здійснили крадіжку лому металу з території заводу. Скільки саме металу було викрадено не пам`ятає. Чоловіків було затримано за територією заводу. Як виглядають чоловіки на даний час не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_67 , який працює водієм ПАТ «Запоріжсталь», в судовому засіданні пояснив, що з території заводу постійно крадуть метал. З приводу даної крадіжки нічого не пригадує.
Свідок ОСОБА_68 , який працював охоронцем ПАТ «Запоріжсталь», суду пояснив, що у квітні 2016 р. його допитував слідчий з приводу крадіжки лому металу. Проте, на даний час він не пам`ятає осіб, які вчинили крадіжку, оскільки затримання таких осіб відбувається кожного дня.
Самі обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_24 в судовому засіданні не заперечували, що 17.04.2016 вони знаходились біля паркану ПАТ «Запоріжсталь» та мали при собі металошукач. Проте, зазначили, що лом металу був знайдений ними за територією заводу, та його вага складала біля 20кг.
Разом із тим, суд критично оцінює вказані показання обвинувачених, оскільки вони суперечать вищезазначеним доказам, якими достовірно встановлено, що лом металу знаходився на території заводу біля деревообробного цеху, і його вага склала 210 кг.
Також суд не бере до уваги пояснення обвинувачених, що злочину вони не вчиняли, а затримання було здійснене через неприязні стосунки з охоронцями заводу, оскільки жодними доказами ці пояснення не підтверджені. Свідки також не пояснювали суду, що в них був конфлікт із обвинуваченими.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують, що ОСОБА_20 та ОСОБА_24 17.04.2016 вчинили незакінчений замах на вчинення крадіжки лому металу із проникненням на територію заводу ПАТ «Запоріжсталь», що охороняється, не вчинивши всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені та затримані службою охорони (не встигли перенести весь лом металу за територію заводу, оскільки було виявлено частину лому на території заводу, та іншу частину за парканом заводу).
Суд також погоджується із правильністю кваліфікації дій цих обвинувачених за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки під сховищем у ч. 3 ст. 185 КК України розуміється певне місце чи територія, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»). Оскільки у даному випадку обвинувачені проникли на територію заводу, що охоронялась, з метою викрадення лому металу, і обвинувачені розпочали дії, спрямовані на викрадення лому металу, перекинули через паркан охоронюваної території частину лому металу, але були викриті охоронцями та затримані, тому їх дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Однак, суд вважає за необхідне виключити з обсягу обвинувачення, що визнається судом доведеним, посилання на вчинення цього замаху повторно, за попередньою змовою групою осіб, оскільки ч. 3 ст. 185 КК України не передбачає таких кваліфікуючих ознак вчиненого обвинуваченими діяння.
заявою КП «Водоканал» від 18.09.2015, в якій просить притягнути до відповідальності осіб, які 17.08.2015 вчинили крадіжку однієї кришки чавунного люку за адресою: вул. Підпорожня, 9 (т. 11 а.с. 142);
заявою КП «Водоканал» від 17.09.2015, в якій просить притягнути до відповідальності осіб, які в період з 01.09.2015 по 17.09.2015 вчинили крадіжку однієї кришки чавунного люку за адресою: вул. Орджонікідзе, 32а (т. 11 а.с. 149);
заявою КП «Водоканал» від 17.09.2015, в якій просить притягнути до відповідальності осіб, які в період з 01.09.2015 по 17.09.2015 вчинили крадіжку однієї кришки чавунного люку за адресою: вул. Орджонікідзе, 38а (т. 11 а.с. 150);
протоколом огляду місця події від 17.08.2015, згідно з яким слідчий в присутності понятих оглянув ділянку місцевості біля будинку № 9 по вул. Підпорожня в м. Запоріжжі та встановив відсутність кришки люку каналізаційного колодязя (т. 11 а.с. 143);
протоколом огляду місця події від 26.09.2015, згідно з яким слідчий в присутності понятих оглянув ділянку місцевості біля будинків № 32а та 38а по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі та встановив відсутність 2 кришок люків каналізаційних колодязів (т. 16 а.с. 151);
показаннями свідка ОСОБА_69 , який будучі допитаним у судовому засіданні пояснив, що він раніше працював в таксі. Влітку 2015 р. він прибув на виклик на вул. Фінальна в Заводський район, йому в багажник завантажили декілька каналізаційних люків. Серед осіб, які викликали його таксі, був ОСОБА_70 , невідомий хлопець та дівчина. Він на їх прохання їздив по місту, і збирали люки, які завантажували йому в багажник. Ці особи тричі змінювали маршрут і в цих трьох місцях збирали люки. ОСОБА_70 сидів на передньому сидінні, а інший чоловік вказував маршрут. Після цього ці особи не заплатили йому. Зазначив, що слідчим було вилучено в нього відеореєстратор;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2015, за яким свідок ОСОБА_71 впізнав особу під № 1, який продав йому кришку люку. Згідно з довідкою до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_72 (т. 11 а.с. 144145);
розпискою ОСОБА_73 , за якою він добровільно видає працівникам поліції кришку люку (т. 11 а.с. 146);
протоколом огляду предмета від 21.09.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчий провів огляд металевого люку (т. 11 а.с. 147148);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2015, за яким свідок ОСОБА_71 впізнав особу під № 1, якого бачив багато разів, та який приносив йому люки. Згідно з довідкою до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_72 (т. 11 а.с. 154155);
розпискою ОСОБА_73 від 19.09.2015, за якою він добровільно видає працівникам поліції дві металеві кришки люків та 1 металеву обійчану, які він раніше придбав у двох невідомих йому чоловіків та дівчини за 180 грн. (т. 11 а.с. 156).
При цьому, на підтвердження винуватості ОСОБА_74 судом враховуються лише вищезазначені докази, які не оспорювалися як самим ОСОБА_75 та його захисником, а також іншими учасниками процесу, були підтверджені показаннями ОСОБА_74 , який в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що дійсно вчинив крадіжки вищезазначених каналізаційних люків, які в подальшому продав, а кошти витратив на власні нужди.
Тому, суд вважає доведеною вину ОСОБА_74 у вчиненні двох епізодів крадіжок каналізаційних люків, вчинених повторно 17.08.2015 та 11.09.2015.
Аналізуючи всі зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікує його дії таким чином:
за епізодами від 30.06.2015, 01.07.2015, 06.08.2015 (2 епізоди), вночі з 22 на 23 вересня 2015 р. за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
за епізодами від 08.07.2015, 17.07.2015, 29.07.2015, 15.10.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно;
за епізодом від 31.05.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло;
за епізодом від 12.10.2015 за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу;
за епізодом від 15.10.2015 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту;
за епізодом від 17.04.2016 у співучасті з ОСОБА_24 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Так, 13.10.2016 захисником ОСОБА_20 адвокатом ОСОБА_77 було подане клопотання про визнання доказів недопустимими (т. 10 а.с. 7576), яке було ним оголошено безпосередньо перед судовими дебатами. У клопотанні захисник зазначив, що ОСОБА_20 як особі, що перебувала на обліку в лікаря-нарколога з березня 2011 р., не було залучено на стадії досудового розслідування у даних кримінальних провадженнях захисника, чим істотно порушено його право на захист. При цьому, захисником у клопотанні не було вказано конкретних доказів, які здобуті із порушенням права ОСОБА_20 на захист, з огляду на що суд вважав за необхідне надати оцінку доводам клопотання захисника у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 89 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 48 КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.
Як випливає з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_20 перебуває на обліку в лікаря-нарколога з березня 2011р. з диагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності» (т. 13 а.с. 111, 112). При цьому, довідки КУ «ОКНД» про визначення цього диагнозу ОСОБА_20 були отримані органами досудового розслідування під час збирання матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та датовані 21.09.2015 та 21.10.2015.
Зазначені обставини були встановлені судом у підготовчому судовому засіданні і тому суд одразу залучив захисника за призначенням, що випливає з ухвал суду у кожному з кримінальних проваджень, які об`єднані в межах даного судового провадження.
Як пояснювали прокурори у судовому засіданні, обставини перебування ОСОБА_20 на обліку в лікаря-нарколога були встановлені вже на завершальних стадіях досудового розслідування у вищезазначених кримінальних провадженнях. Крім того, ОСОБА_20 не заявляв клопотання про залучення йому захисника.
Суд зауважує, що ОСОБА_20 був неодноразово засудженим, в розпорядженні органів досудового розслідування були попередні вироки суду відносно нього, а тому вказане посилання прокурорів не може бути визнане судом обґрунтованим. На переконання суду, органи досудового розслідування не могли не знати про існування вищезазначених обставин щодо ОСОБА_20 , і те, що останній не заявляв клопотання про залучення захисника не звільняло слідчих від обов`язку залучити йому захисника за призначенням. Тому, у цій частині доводи захисника ОСОБА_21 є слушними і заслуговують на увагу.
Проте, ретельно дослідивши та проаналізувавши кожен доказ у кримінальних провадженнях, щодо яких суд визнав доведеною вину ОСОБА_20 , суд встановив, що докази, які надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_20 , були одержані внаслідок проведення огляду місця події, оглядів предметів, впізнання осіб за фотознімками, тобто за наслідками тих слідчих дій, які не передбачали участі ОСОБА_20 у їх проведенні, а також не вимагали необхідної участі захисника. Тому, у цій частині суд вважає право ОСОБА_20 на захист не порушеним, і підстав для визнання вищезазначених доказів недопустимими не вбачає.
Разом із тим, у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_20 суд встановив, що обвинувачення обґрунтовувалось безпосередньо на визнанні вини ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, за відсутності сукупності достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів, які б безперечно доводили причетність ОСОБА_20 до їх вчинення. Оцінка вказаним обставинам буде наведена судом нижче.
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_24 у вчиненні злочину 17.04.2016 у співучасті з ОСОБА_20 та кваліфікує його дії як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Суд також вважає доведеною у вчиненні злочинів вину ОСОБА_22 та кваліфікує його дії за двома епізодами від 17.08.2015 та 11.09.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Разом із тим, органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_20 також було інкриміновано вчинення ряду інших злочинів.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Згідно з положеннями статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
За приписами ч.ч. 2, 4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 (із змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_20 , крім вищезазначених доказів, що підтверджували вину ОСОБА_22 , було надано:
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2015, за яким свідок ОСОБА_71 впізнав особу під № 1, який продав йому дві кришки люку. Згідно з довідкою до протоколу, на фото № 1 зображений ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 152153);
протокол огляду предмета від 24.09.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчий провів огляд 2 металевих люків. Проте, до протоколу долучено одну фотокартку, ідентичну тій, що долучена до протоколу огляду від 21.09.2015 у цьому ж кримінальному провадженні на підтвердження вини ОСОБА_22 у вчиненні крадіжки люку 17.08.2015 за адресою: вул. Підпорожня, 9, м. Запоріжжя (т. 11 а.с. 157158).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_78 пояснив, що знає ОСОБА_20 , проте не пам`ятає, чи купував в нього каналізаційні люки. Взагалі він двічі придбавав люки, щоб поставити біля будинку. У кого саме придбавав не пам`ятає.
У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2015 не зазначено, коли саме свідок ОСОБА_71 придбав кришки люків у ОСОБА_20 , та чи є це саме ті кришки люків, що належали КП «Водоканал». Крім того, цей протокол є повністю ідентичним до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_20 , які об`єднані в межах даного судового провадження, а також складений за участю тих самих понятих, і за участю того самого свідка ОСОБА_79 . У всіх протоколах впізнання за участю ОСОБА_20 його фотографія розташована під № 1, і впізнання відбувалось серед одних і тих самих осіб, які поміщені на інші три фотографії.
протокол огляду місця події від 15.09.2015, згідно з яким слідчим було проведено огляд ділянки місцевості по вул. Орджонікідзе, 50 та встановлено відсутність каналізаційного люку (т. 11 а.с. 173);
розписку ОСОБА_73 від 22.09.2015, за якою він добровільно видав один люк слідчому ОСОБА_81 (т. 11 а.с. 176);
заяву КП «Водоканал» від 21.09.2015 № 9831, згідно з якою просить притягнути до відповідальності осіб, які в період з 01.09.2015 по 17.09.2015 здійснили крадіжку однієї кришки чавунного люку за адресою: перехрестя вулиць Демократична та Футбольна (т. 11 а.с. 177);
протокол огляду місця події від 22.09.2015, згідно з яким слідчим було проведено огляд ділянки місцевості на перехресті вул. «Демокра» та вул. Футбольна, в м. Запоріжжі, та встановлено відсутність каналізаційного люку (т. 11 а.с. 178);
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2015, за яким ОСОБА_71 впізнав чоловіка на фото № 1, якого бачив, коли він продав йому люк. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 179180). Цей протокол також є ідентичним до вищезазначених протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у інших кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_20 , і складений за участю тих самих понятих, і за участю того самого свідка ОСОБА_73 ;
розписку ОСОБА_73 від 27.09.2015, за якою він добровільно видав один люк слідчому ОСОБА_81 (т. 11 а.с. 181);
протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2015, згідно з яким ОСОБА_83 повідомила, що 13.09.2015 приблизно о 18:00 год. невідомий чоловік віком до 30 років, знаходячись на перехресті вул. Глазунова вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі, шахрайським шляхом під приводом важливого дзвінка заволодів її телефоном «Nokia Q 670», чим спричинив потерпілій шкоду на суму 450 грн. (т. 11 а.с. 161);
товарний чек на телефон б/н від 21.08.2015, згідно з яким телефон «Nokia Q 670 Bocoin» IMEI НОМЕР_6 коштував 450 грн. (т. 11 а.с. 162);
розписку ОСОБА_84 , за якою він добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон Nokia Q 670, IMEI НОМЕР_6 , який придбав у невідомого чоловіка за 100 грн. 14.08.2015 по вул. Фінальній вул. Орджонікідзе (т. 11 а.с. 169);
протоколом огляду від 28.09.2015 з доданою до нього фототаблицею, згідно з яким слідчим було оглянуто телефон «НОКИЯ 6700» в корпусі золотистого кольору (т. 11 а.с. 170171).
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2015, за яким потерпіла ОСОБА_35 впізнала чоловіка на фото № 1, якого добре запам`ятала. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 164165);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2015, за яким свідок ОСОБА_85 впізнав чоловіка на фото № 1, якого добре запам`ятав. Відповідно до довідки до протоколу, на фото № 1 зображено ОСОБА_20 (т. 11 а.с. 167168).
Проаналізувавши надані у вищезазначених кримінальних провадженнях докази, суд доходить висновку, що вони підтверджують лише факти вчинення злочинів (крадіжок чавунних люків та шахрайства), проте, не доводять поза розумним сумнівом, що злочин вчинив саме ОСОБА_20 .
Так, та обставина, що злочини вчинено ОСОБА_20 , доводиться стороною обвинувачення посиланням на протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Дослідженням даних протоколів встановлено, що вони є повністю ідентичними за своїм змістом, містять фотографії одних і тих самих чоловіків, з однаковими фотознімками та однаковою чергою їх розташування. Зазначене свідчить, що слідчим ( ОСОБА_81 ) виготовлено бланк протоколу, в якому він змінив лише дату складання, прізвище особи, за участю якої проводиться впізнання.
Слід також зазначити, що у всіх складеним слідчим протоколах (впізнання осіб, огляду та ін.) зазначені одні й ті самі поняті ОСОБА_86 та ОСОБА_87 , хоча протоколи складалися в різні дні та часи.
При цьому, свідок ОСОБА_71 , за участю якого проводилося впізнання, у судовому засіданні не зміг пояснити, чи дійсно він купував саме викрадені чавунні люки у ОСОБА_20 , не зазначив їх точну кількість та ознаки, а також зазначив, що ці люки і на даний час знаходяться в його дворі. Натомість, згідно розписок цього ж свідка ОСОБА_73 , він люки видав добровільно слідчому.
Однак, представником КП «Водоканал» подано суду заяву від 06.09.2017, згідно із якою шкода, завдана КП «Водоканал» кримінальними правопорушеннями не відшкодована (т. 13 а.с. 140). Крім того, 28.09.2017 від КП «Водоканал» надійшла до суду письмова заява, згідно із якою кришки люків та обійчаки за адресами: вул. Миру, 4, 5; вул. 40 Років Радянської України, 42, 45Б; вул. Підпорожня, 9; вул. Демократична, 9; вул. Орджонікідзе, 32А, 38А, на відповідальне зберігання КП «Водоканал» не передавалися (т. 13 а.с. 199).
Зазначені обставини свідчать про те, що слідчим взагалі не було встановлено місцезнаходження викрадених люків, не перевірено, чи були видані ОСОБА_88 люки саме тими люками, що належали КП «Водоканал».
Окрему увагу суд звертає на протоколи огляду цих люків слідчим, до яких приєднана одна і та сама ксерокопія фотографії одного чавунного люку. При цьому, слідчим стверджується, що ним оглядалися різні люки.
Щодо протоколів впізнання за участю потерпілої ОСОБА_89 та свідка ОСОБА_84 , то останні не зазначили, де та за яких обставин вони бачили особу, зображену на знімку № 1 ( ОСОБА_20 ), а лише вказали, що вони його добре запам`ятали.
Крім того, згідно з розпискою ОСОБА_84 , він придбав телефон у невідомого чоловіка 14.08.2015, у той час як потерпіла повідомила про вчинення злочину 15.09.2015, тобто місяцем пізніше.
Також, у протоколі огляду від 28.09.2015 слідчий зазначив, що оглянув телефон «НОКИЯ 6700», у той час як потерпіла вказувала про телефон «Nokia Q 670».
Сукупність наведених обставин доводить не лише грубе порушення слідчим вимог ст.ст. 228, 237 КПК України, що встановлюють порядок пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та порядок проведення огляду, а й породжує обґрунтовані сумніви у достовірності отриманих слідчим доказів, а також вжиття ним дійсних заходів для розкриття злочину і проведення досудового розслідування у законний спосіб.
Тому, протоколи впізнання за фотознімками слід визнати недопустимими доказами, які не можуть бути взяті судом до уваги при постановлені вироку.
Інших доказів причетності ОСОБА_20 до вчинення вищезазначених злочинів органом досудового розслідування не здобуто, зокрема, і не встановлено очевидців вчинення злочинів. Своєю чергою, стороною обвинувачення не було виконано обов`язку забезпечення явки всіх відомих свідків у судове засідання, що унеможливило їх допит судом. Натомість, суд сприяв стороні обвинувачення у виконанні цього обов`язку, зокрема, багаторазово надсилав судові повістки рекомендованою кореспонденцією, а також застосовував приводи до свідків, які не були виконані (вказані матеріали містяться у 4-х томах кримінального провадження т. 10, 12, 13, 14).
За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд визнає вину ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 11.09.2015, 13.09.2015, першої декади вересня 2015 р., недоведеною, а тому останнього належить виправдати за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_20 у вчиненні вищезазначених злочинів, стороною обвинувачення надано такі докази:
заява Концерну «Міські теплові мережі» про те, що невідомі особи викрали 2 каналізаційні дорожні чавунні люки діаметром 800 мм за адресою: АДРЕСА_17 (т. 10 а.с. 166);
довідка Концерну «Міські теплові мережі» про розмір нанесеної шкоди викраденням 2 кришок люків, згідно з якою вартість 1 кришки люка становить 175 грн., а двох 350 грн. без ПДВ (т. 10 а.с. 167);
інвентарні картки та довідка на підтвердження балансової належності котельні Концерну «Міські теплові мережі» (т. 10 а.с. 168170);
заява ОЖК «Титан-7» про те, що з території кооперативного будинку за адресою: АДРЕСА_14 , вночі з 16 на 17 вересня 2015 р. було викрадено 3 каналізаційні люки (т. 10 а.с. 171);
довідка ОЖК «Тітан-7» про вартість одного люку 175 грн., та трьох 525 грн. без ПДВ (т. 10 а.с. 172);
протоколи огляду місця події від 17.09.2015 з доданими фототаблицями, за якими слідчим в присутності понятих були оглянуті ділянки місцевості біля будинків вул. Полякова, 15, 15а в Шевченківському районі м. Запоріжжя, та встановлено відсутність двох каналізаційних люків (т. 10 а.с. 175183);
протокол огляду місця події від 16.09.2015, за яким слідчим в присутності понятих оглянуто ділянку місцевості на проїзній частині вулиці Скворцова у місті Запоріжжі, на якій знаходився автомобіль «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_7 , біля якого знаходились три чоловіки. Один з чоловіків представився ОСОБА_91 , який є водієм транспортного засобу, що використовується як таксі, а двоє інших чоловіків представилися як ОСОБА_20 та ОСОБА_22 . В ході огляду водій відкрив багажник, в якому перебувало три металевих люки. ОСОБА_20 та ОСОБА_22 пояснили, що ці люки вони викрали за попередньою змовою між собою неподалік від проїзної частини між вулицями ОСОБА_92 та ОСОБА_93 , звідки викликали таксі та намагались перевести люки до пункту прийому металобрухту в Заводському районі м. Запоріжжя (т. 10 а.с. 184);
протокол огляду предмета від 18.09.2015 з доданою фототаблицею, за яким слідчим оглянуто та сфотографовано 3 вилучених люки (т. 10 а.с. 185);
постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.09.2015, за якою добровільно видані ОСОБА_22 три металеві люки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОЖК «Титан-7» (т. 10 а.с. 187);

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.09.2015, за яким ОСОБА_94 зазначив, що наприкінці серпня 2015 р. невідома особа таємно викрала з двору будинку АДРЕСА_16 його майно на суму 2 500 грн. (т. 10 а.с. 173);

протокол огляду місця події від 30.09.2015, за яким слідчим в присутності понятих було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_16 та встановлено обстановку на місці події (т. 10 а.с. 188189);

протокол допиту потерпілого ОСОБА_90 , за яким останній пояснив слідчому, що наприкінці серпня 2015 р. у нього пропало з двору дві електроболгарки вартістю 350 та 500 грн.; пила циркулярна вартістю 900 грн.; електропилка вартістю 750 грн. Вартість заподіяної шкоди становить близько 2 500 грн. Хто міг вчинити крадіжку, він не знає (т. 10 а.с. 189). Даний потерпілий у судове засідання не з`являвся та надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проте, в процесі розгляду справи родичі потерпілого повідомили суд про його смерть, що унеможливило його допит в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення достовірно встановлено факт крадіжок каналізаційних люків, що належать Концерну «Міські теплові мережі» та ОЖК «Титан-7», а також майна потерпілого ОСОБА_95 .

В цей же час, на підтвердження того, що діяння вчинив саме обвинувачений ОСОБА_20 , стороною обвинувачення надано лише протокол огляду місця події від 16.09.2015, яким зафіксовано факт знаходження в автомобілі таксі 3 кришок каналізаційних люків, щодо яких ОСОБА_20 та ОСОБА_22 пояснили про їх викрадення. Надалі ці 3 кришки люків було повернуто потерпілому ОЖК «Титан-7» на відповідальне зберігання, що зазначено у постанові про визнання цих люків речовими доказами. Проте, у цій же постанові вказано, що люки видав добровільно ОСОБА_22 органу досудового розслідування. Однак, ОСОБА_22 згідно із обвинувальними актами, що перебувають на розгляді суду, взагалі не інкримінується вчинення саме цих двох епізодів крадіжки за попередньою змовою групою осіб. В цей же час, у Реєстрі матеріалів досудового розслідування мова йде про те, що ОСОБА_22 все ж таки було пред`явлено підозру, і вказано, що він добровільно видав 2, а не 3 каналізаційні люки.
Також суд не мав законних підстав допитати ОСОБА_22 за цими епізодами злочинів, оскільки з урахуванням змісту обвинувачення, що пред`являлось саме ОСОБА_20 , з`ясування вищевказаних обставин виходило за межі висунутого обвинувачення ОСОБА_22 .

Як встановлено судом, щодо ОСОБА_22 за цими двома епізодами викрадення люків до Заводського районного суду м. Запоріжжя було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004663 за ч. 2 ст. 185 КК України, який ухвалою вказаного суду від 23.06.2016 (справа ЄУН № 336/2194/16-к), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26.07.2016, повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України. Як встановлено з Єдиного реєстру судових рішень, на даний час зазначене кримінальне провадження не розглянуто, вина ОСОБА_22 в судовому порядку не доведена.

Таким чином, орган досудового розслідування протиправно зазначив в обвинувальному акті прізвище ОСОБА_22 як співучасника вчинення злочину, чим грубо порушив презумпцію невинуватості, яка є одним із основних принципів кримінального судочинства (ст. 17 КПК України).

Також слід зауважити, що протокол огляду місця події від 16.09.2015, на якому ґрунтується обвинувачення за епізодом крадіжки люків від 16.09.2015, не можна визнати допустимим доказом, оскільки органом досудового розслідування було допущено порушення вимог КПК України при його складанні.

Так, фактично слідчим було проведено огляд автомобіля «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_7 , зокрема, багажнику автомобіля, в якому знаходилися 3 каналізаційні люки. Проте, суду не надано згоди власника автомобіля на проведення його огляду, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення вказаного огляду. Крім того, на вказане майно не було накладено арешт. Доказів звернення слідчого до слідчого судді з відповідними клопотаннями не надано. Такі відомості відсутні й у Реєстрі матеріалів досудового розслідування цього кримінального провадження.

Таким чином, протокол оформлено всупереч ст.ст. 234, 237 КПК України, що є підставою відповідно до ст. 89 КПК України для визнання його недопустимим доказом.

Крім того, жодних доказів на підтвердження факту причетності ОСОБА_20 до крадіжки 2 люків, що належать Концерну «Міські теплові мережі» за адресою: вул. Полякова, 15, 15а, а також щодо майна ОСОБА_90 стороною обвинувачення не надано.

Окремої уваги заслуговує і той факт, що органом досудового розслідування не встановлено навіть точного часу вчинення крадіжки у ОСОБА_95 . Так, сам ОСОБА_34 вказував у заяві про вчинення злочину, оформленій протоколом, що крадіжку вчинено наприкінці серпня 2015 р., у той час як в обвинувальному акті зазначено час вчинення діяння кінець вересня 2015 р. приблизно о 14:00 год.

Також, органом досудового розслідування не було встановлено очевидців подій, а стороною обвинувачення під час судового розгляду не забезпечено явки свідків у судове засідання, незважаючи на те, що судом вживалися заходи до їх явки до суду (т. 10, 1214).

За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд визнає вину ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 15.09.2015, 16.09.2015, кінця вересня 2015 р., недоведеною, а тому останнього належить виправдати за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_20 , зокрема, за епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_90 , тому клопотання захисника ОСОБА_76 про перекваліфікацію дій ОСОБА_20 за даним епізодом з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, подане 13.10.2016 (т. 10 а.с. 77), суд вважає необґрунтованим.

Крім того, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0004265, ОСОБА_20 обвинувачувався органом досудового розслідування (Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області) у вчиненні 24 епізодів крадіжок чавунних люків, обійчан на території Вознесенівського (колишня назва Орджонікідзевський) району м. Запоріжжя у період з 18.07.2015 по 28.08.2015, за ч. 2 ст. 185 КК України.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що 18.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_27 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись навпроти першого під`їзду будинку № 5 по вул. Миру в м Запоріжжя, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав кришку люку оглядового колодязя, вартістю 213,81 грн., яка належить МКП «Основаніє», спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.

За аналогічних обставин інкриміновано ОСОБА_20 вчинення крадіжок:

кришки чавунного люку (Т) вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі» 19.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин напроти останнього під їзду будинку № 5 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку (Т) вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі» 21.07.2015, приблизно о 01 годині 00 хвилин навпроти 3-го під`їзду будинку № 5 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку (Т) вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі» 23.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин між будинками № 3 та № 5 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 607,12 грн., що належить КП «Водоканал», 25.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на тротуарі, розташованому біля будинку № 4 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», 26.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин у зеленій зоні, яка розташована біля будинку № 4 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 27.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин, на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме праворуч від центрального входу до школи,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 29.07.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин, на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме праворуч від центрального входу до школи,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 31.07.2015, приблизно о 01 годині 00 хвилин на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме праворуч від центрального входу до школи,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 02.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин, на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме ліворуч від центрального входу до школи,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 04.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме ліворуч від центрального входу до школи,

кришки чавунного люку вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 06.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме на задньому дворі зазначеної школи,

каналізаційної обойми люка вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 06.08.2015 приблизно о 03 годині 00 хвилин на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме на задньому дворі зазначеної школи,

каналізаційної обойми люка вартістю 900,00 грн., що належить Запорізькій загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 41 Запорізької міської ради Запорізької області, 07.08.2015 приблизно о 23 годині 00 хвилин на території загальноосвітньої школи № 41, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миру, 6, а саме праворуч від центрального входу до вказаної школи,

кришки чавунного люку вартістю 607,12 грн., що належить КП «Водоканал», 08.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин біля будинку № 42 по вул. 40 років Радянської України (нині Незалежної України) в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 607,12 грн., що належить КП «Водоканал», 09.08.2015, приблизно о 01 годині 00 хвилин біля будинку № 45-Б по вул. 40 років Радянської України (нині Незалежної України) в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», 10.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин, на території залізничної станції «ім. А. Алімова», а саме за пероном зазначеної станції, з боку вулиці Суворова,

кришки чавунного люку вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», 11.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції «ім. А. Алімова», а саме за пероном зазначеної станції, збоку вулиці Суворова,

кришки чавунного люку вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», 12.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції «ім. А. Алімова», а саме за пероном зазначеної станції, збоку вулиці Суворова,

кришки чавунного люку вартістю 613,30 грн., що належала ДП «Придніпровська залізниця», 18.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції «174 км.», яка розташована біля будинку № 40 по вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 613,30 грн., що належить «Запорізькому будівельно-експлуатаційному управлінню», 19.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції «174 км», яка розташована біля будинку № 40 по вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя,

кришки чавунного люку вартістю 607,12 грн., що належить КП «Водоканал», 26.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин у дворі будинку № 5 по вул. Миру в м. Запоріжжя,

обойми колодязя вартістю 890,00 грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», 28.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин, у дворі будинку АДРЕСА_18 .

При цьому, в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні ОСОБА_20 двічі інкримінується один і той самий епізод, а саме вчинення крадіжки кришки чавунного люку вартістю 613,30 грн., що належить «Запорізькому будівельно-експлуатаційному управлінню», 19.08.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин на території залізничної станції «174 км», яка розташована біля будинку № 40 по вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя.

Проаналізувавши надані суду докази за вказаними вище епізодами, суд дійшов висновку про їх недостатність для визнання винуватості ОСОБА_20 у вчиненні злочинів.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події з доданою фототаблицею від 30.09.2015, слідчим оглянуто ділянку місцевості біля будинку № 5 по вул. Миру в м. Запоріжжі, та виявлено відсутність біля останнього під`їзду будинку кришки люку на каналізаційному колодязі, проте наявна металева заглушка. Далі, на шляху слідування до під`їзду № 1 на відстані біля 10м від вищезазначеного колодязя виявлено колодязь, на якому відсутній металевий люк. Колодязь прикрито автомобільними шинами та гілками. На проїзній частині між будинками № 3 та № 5 виявлено ще один колодязь, на якому відсутній металевий люк (т. 12 а.с. 2328).

Згідно з протоколом огляду місця події з доданою фототаблицею від 30.09.2015, слідчим оглянуто ділянку місцевості біля лівого торця будинку № 4 по вул. Миру в м. Запоріжжі, та виявлено відсутність біля перехрестя вулиць Мира та Рекордної металевого люку на каналізаційному колодязі. Далі, на шляху слідування по вул. Миру в бік проспекту Леніна, одразу за перехрестям вулиць Рекордної та Миру розташована ЗОШ № 41 (т. 12 а.с. 2932).

Як випливає з протоколу огляду місця події від 30.09.2015 з доданою фототаблицею, слідчим було оглянуто ділянку місцевості, що є територією ЗОШ № 41. Оглядом встановлено, що з правого торця школи на відстані приблизно 8м від будівлі школи відсутній металевий люк колодязя. Далі, на шляху руху в бік вул. Миру, ліворуч, на відстані біля 12м від будівлі, відсутній обод колодязя та металевий люк. Колодязь прикрито бетонною заглушкою. Далі, в ході огляду з боку лівого торця на відстані біля 5м відсутні 2 металевих люки та 1 обод колодязя, які прикриті фанерою. За кутом праворуч виявлено відсутність 1 металевого люку, колодязь під яким прикрито бетонною плитою. Біля колодязя, що розташований біля правого торця шкоди, на відстані 5м від нього знаходиться колодязь, на якому відсутній металевий люк, та який прикрито частиною бетонного підвіконня (т. 12 а.с. 3340).

Згідно з протоколом огляду місця події від 30.09.2015 з доданою фототаблицею, слідчий оглянув ділянку місцевості на відстані 10м від залізничної станції ім. Алімова в м. Запоріжжі, на якій виявлено 3 колодязя без металевих кришок люків (т. 12 а.с. 4146). На фотографіях також зображено ОСОБА_20 .

Як видно з протоколу огляду місця події від 30.09.2015 з доданою фототаблицею, слідчий оглянув ділянку місцевості на зупинці залізничного транспорту навпроти будинку АДРЕСА_19 , де виявлено 4 колодязя, на яких відсутні кришки каналізаційних люків (т. 12 а.с. 4753). На фотографіях також зображено ОСОБА_20 .

Інших доказів участі ОСОБА_20 у вчиненні крадіжок не надано, очевидці події відсутні, а явка свідків не була забезпечена стороною обвинувачення.

Таким чином, вина ОСОБА_20 у вчиненні 24 епізодів крадіжок ґрунтується виключно на фотознімках, що є додатками до протоколів огляду місця події.

Разом із тим, вказані докази не можуть бути визнані судом допустимими, оскільки одержані всупереч порядку, встановленому ст.ст. 228, 237 КПК України. Зокрема, як свідчать вищезазначені протоколи, слідчим проводився саме огляд місця події, а не слідчий експеримент за участю ОСОБА_20 . У цей же час, в протоколах огляду відсутні дані про участь ОСОБА_20 в огляді, а також не зазначено інших учасників огляду, зокрема, понятих. Крім того, сам текст протоколу не містить посилань на будь-яке виявлення у ОСОБА_20 викраденого майна.

Інші надані стороною обвинувачення докази підтверджують розмір заподіяної шкоди.

Так, відповідно до довідок КП «Водоканал» про балансову вартість матеріальних цінностей № 9806 від 18.09.2015, № 9800 від 18.09.2015, № 9804 від 18.09.2015, № 9802 від 18.09.2015, вартість кришок люків чавунних, що були викрадені невідомими за вищезазначеними адресами, складає 607,12 грн. за кожну (т. 11 а.с. 1922).

При цьому, як вже зазначалось судом вище, від представника КП «Водоканал» надходили заяви від 06.09.2017 та від 28.09.2017, згідно із якими шкода, завдана КП «Водоканал» кримінальними правопорушеннями не відшкодована (т. 13 а.с. 140), а також, що кришки люків та обійчаки за адресами: вул. Миру, 4, 5; вул. 40 Років Радянської України, 42, 45Б; вул. Підпорожня, 9; вул. Демократична, 9; вул. Орджонікідзе, 32А, 38А, на відповідальне зберігання КП «Водоканал» не передавалися (т. 13 а.с. 199).

Згідно з довідками Територіального відділу освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району від 23.09.2015 № 07.01-19/1002, від 21.09.2015 №№ 07.01-19/19/987, 07.01-19/988, 07.01-19/989, 07.01-19/990, 07.01-19/992, 07.01-19/986 вартість каналізаційних люків, що були викрадені з території ЗОШ № 41, складає 900,00 грн. кожен, а каналізаційного ободу 800,00 грн. (т. 11 а.с. 2329). При цьому, у вказаних довідках зазначено, що крадіжки люків та ободу були вчинені з 06.09.2015 по 07.09.2015, що не збігається із встановленими органом досудового розслідування днями вчинення крадіжок.

Відповідно до довідок ВСП «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця» від 21.03.2015 №№ БМЕУ-3/2673, БМЕУ-3/2671, БМЕУ-3/2672, вартість чавунної кришки колодязя становить 613,30 грн. без ПДВ за одну штуку (т. 11 а.с. 3032).

Відповідно до довідок Концерну «Міські теплові мережі» б/н б/д, станом на 08.09.2015 на балансі підприємства знаходяться зовнішньоквартальні мережі, де знаходяться теплові камери, з яких викрадено кришки чавунних люків вартістю 890 грн. кожна кришка (т. 11 а.с. 3339).

Згідно з довідкою МКП «Основаніє» від 17.09.2015 № 189, розмір викраденого з 01.09.2015 по 10.09.2015 люку каналізаційного колодязя за адресою: вул. Миру, 5, складає 213,81 грн. без ПДВ (т. 11 а.с. 4041).

За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд визнає вину ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 18, 19, 21, 23, 25, 26, 27, 29, 31 липня, 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 26, 28 серпня 2015 р. недоведеною, а тому останнього належить виправдати за цими епізодами у зв`язку із не доведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Крім того, ОСОБА_20 органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002967, серед іншого, обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 10 січня 2015 р. приблизно о 03:00 год. він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину «Асорті», що розташований за адресою: вул. Сталеварів, буд. № 5, кв. № 2 в м. Запоріжжі, шляхом ривку вирвав дві вхідні металопластикові двері разом з врізаними замками та проник в приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_33 , а саме: сумку жіночку, чорного кольору вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу, чорного кольору з коричневими вставками вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу, коричневого кольору вартістю 200,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 140,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 170,00 грн.; сумку жіночу коричневого кольору, із вставкою бежевого кольору вартістю 140,00 грн.; клатч жіночій коричневого кольору вартістю 110,00 грн.; клатч жіночій чорного кольору вартістю 110,00 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 229,34 грн.; сумку жіночу чорного кольору вартістю 248,26 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_33 матеріальні збитки на загальну суму 1627,26 грн.

Разом із тим, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_20 до вчинення вищезазначеної крадіжки.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_96 , вона добровільно видає співробітникам поліції жіночу сумку чорного кольору, яку придбала у лютому 2015 р. в свого брата ОСОБА_20 за 200 грн. (т. 12 а.с. 15).

Відповідно до протоколу огляду від 08.07.2015 слідчим в присутності понятих та за участю ОСОБА_97 оглянуто сумку жіночу чорного кольору із сірими вставками без видимих пошкоджень (т. 12 а.с. 18).

Згідно із заявою ОСОБА_98 , вона добровільно видає працівникам поліції сумку (т. 12 а.с. 16).

Відповідно до протоколу огляду від 08.07.2015 слідчим в присутності понятих та за участю ОСОБА_98 оглянуто сумку жіночу чорного кольору без видимих пошкоджень (т. 12 а.с. 17).

Згідно з висновком експерта № 1690 від 29.07.2015, ринкова вартість сумки жіночої чорного кольору розміром 20х20 см на момент вчинення злочину в середньому може складати 248,26 грн. (т. 11 а.с. 92-96).

Відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_33 , вона отримала від слідчого на відповідальне зберігання дві сумки жіночі чорного кольору (т. 11 а.с. 97).

Згідно з висновком експерта № 1691 від 29.07.2015 ринкова вартість жіночої сумочки чорного кольору розміром 30х20 см в середньому може складати 229,34 грн. (т. 11 а.с. 913).

Постановою слідчого від 23.06.2015 дві жіночі сумки чорного кольору визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_33 (т. 11 а.с. 15).

Інших доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення суду не надано, очевидців події не встановлено, слідчі експерименти не проведені, участь свідків у судовому засіданні не забезпечено.

Сукупність наведених вище доказів не підтверджує факт крадіжки ОСОБА_20 вищезазначеного майна. Єдиним доказом вини є заява ОСОБА_97 , яка придбала сумку у свого брата ОСОБА_20 . Разом із тим, за результатом огляду зазначеної сумки не встановлено, чи є ця сумка саме тою, що була викрадена у потерпілої разом із іншими сумками. Також не встановлено, яким чином інша сумка опинилась у ОСОБА_98 у липні 2015 р. Не перевірено також і розміру шкоди, а саме не надано документів на підтвердження вартості всіх вищевказаних сумок на момент вчинення крадіжки.

За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд визнає вину ОСОБА_20 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 10.01.2015 недоведеною, а тому останнього належить виправдати за цим епізодом у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Крім того, ОСОБА_20 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002496, серед інших, було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжки майна потерпілого ОСОБА_39 з автомобіля «ВАЗ 21099», а також злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, за фактами підробки паспортів на ім`я ОСОБА_39 та ОСОБА_99 , а також використання підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_100 .

Зокрема, у обвинувальному акті вказано, що 24 липня 2015 р. приблизно об 11:00 год. ОСОБА_20 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля автомобіля «ВАЗ 21099», д.н. НОМЕР_8 , синього кольору, який було припарковано біля зупинки громадського транспорту «вул. Патріотична» в м. Запоріжжя, за допомогою ножиців зламав замок передньої пасажирської двері вказаного автомобіля, після чого, проник до салону, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_101 , а саме: сумку чорного кольору фірми «TONNELI» вартістю 2863,00 грн.; мобільний телефон «Prestigio PAP 3501 Double Dark Blue» ІMЕІ НОМЕР_9 вартістю 1650,00 грн.; грошові кошти в сумі 1500,00 грн.; ліки «Сальбутамол» та «БуклазонЕко», що матеріальної цінності не становлять; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_102 НОМЕР_10 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_102 ; технічний паспорт на автомобіль ВАЗ «21099», д.н. НОМЕР_8 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_101 матеріальні збитки на загальну суму 6013,00 грн.

При цьому, жодних доказів факту крадіжки ОСОБА_20 вказаного майна суду не надано.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 29.07.2015 з доданою фототаблицею, слідчим в присутності понятих було проведено огляд службового приміщення магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, в якому знаходиться чоловік на ім`я ОСОБА_20 , біля якого на столі лежить чоловічій набір для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold». Зі слів ОСОБА_20 він вкрав набір в магазині «ЄВА», але був зупинений працівниками охорони. Крім того, ОСОБА_20 під час огляду добровільно видав паспорт на ім`я ОСОБА_39 із вклеєною фотокарткою ОСОБА_20 (т. 12 а.с. 6062).

Органом досудового розслідування стверджується, що вказаний паспорт разом із іншим майном ОСОБА_20 викрав з салону автомобіля ОСОБА_103 .

Однак, відсутні взагалі докази наведеної обставини. Зокрема, суду не було надано ані протоколу проведення слідчого експерименту, ані протоколу огляду вказаного автомобіля, а також процесуальних документів на підтвердження проведення слідчих дій за цим епізодом. Фактично суду надано лише три документа висновки експерта № 1866 від 14.08.2015, № 1868 від 10.09.2015 та постанови про визнання речовими доказами певних предметів.

Так, відповідно до висновку експерта № 1866 від 14.08.2015 ринкова вартість мобільного телефону «Prestigio PAP3501 Double Dark Blue» з урахуванням зносу на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 24.07.2015 може складати 1 650,00 грн. (т. 11 а.с. 5962).

Відповідно до висновку експерта № 1868 від 10.09.2015 ринкова вартість сумки фірми «Tonelli» з урахуванням зносу на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 24.07.2015 може складати 2 863,00 грн. (т. 11 а.с. 6671).

Постановами слідчого від 06.08.2015 та від 10.09.2015 чоловічу сумку чорного кольору фірми «Tonelli», дві зв`язки ключів, обхідний листок ЗІГМУ, оригінал ІНН, гаманець «Кєнго», технічний паспорт на автомобіль «ВАЗ 21099», д.н. НОМЕР_11 , талон попередження, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_39 , візитки, шухляда для окулярів, 2 інгалятори двічі визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_101 (т. 11 а.с. 82; т. 12 а.с. 10).

За таких обставин, за відсутності інших доказів, крім вищевказаних, суд визнає вину ОСОБА_20 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 24.07.2015 недоведеною, а тому останнього належить виправдати за цим епізодом у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Крім того, у обвинувальному акті в цьому ж кримінальному провадженні вказано, що 24 липня 2015 р. ОСОБА_20 , після вчинення крадіжки за вищезазначених обставин шляхом присвоєння викраденого привласнив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_102 , серії НОМЕР_10 , виданий 22.01.1998 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області. В той же день, ОСОБА_20 знаходячись у свого знайомого ОСОБА_104 за адресою: АДРЕСА_20 , шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці, вклеїв в вищезазначений паспорт свою фотокартку, з метою подальшого його використання для отримання техніки в кредит. Орган досудового розслідування вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, яке кваліфікується як підробка офіційного документу, який видається посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи та надає права.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що 10 серпня 2015 р. ОСОБА_20 , знаходячись біля торгівельного центру «Амстор», який розташований на перехресті вулиць Лермонтова та Перемоги в м. Запоріжжя, присвоїв раніше викрадений паспорт громадянина України НОМЕР_12 заповнений на ім`я ОСОБА_105 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданий 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області. В той же день, 10.08.2015 о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_20 , знаходячись у кімнаті свого знайомого ОСОБА_104 , а саме за адресою: АДРЕСА_20 , шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці, вклеїв в вищезазначений паспорт свою фотографію, з метою подальшого його використання для отримання побутової техніки під заставу підробленого ним паспорта на ім`я ОСОБА_106 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За цим епізодом орган досудового розслідування дійшов висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, яке кваліфікується як підробка офіційного документу, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи та надає права, вчиненого повторно.
Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що 19.08.2015 близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_20 , маючи прямий умисел, спрямований на використання підробленого ним раніше документу, знаходячись біля торгівельного кіоску № 16, який розташований на території ринку «Критий» по вул. 40 років Радянської України в м. Запоріжжя, з метою отримання побутової техніки під заставу паспорта, використав підроблений офіційний документ, а саме пред`явив реалізатору побутової техніки ОСОБА_107 паспорт громадянина України НОМЕР_12 заповнений на ім`я ОСОБА_106 , 1960 року народження, виданий 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, з вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_20 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, яке кваліфікується як використання завідомо підробленого документа.

Натомість, під час судового розгляду даного кримінального провадження судом встановлено відсутність складу злочину в діяннях ОСОБА_20 за епізодами підроблення паспортів ОСОБА_39 та ОСОБА_99 , а також не доведеність, що ОСОБА_20 було вчинене використання завідомо підробленого документа.

Висновок про винуватість ОСОБА_20 у підробленні паспортів ґрунтується стороною обвинувачення лише на висновках експерта. Жодних інших доказів суду не надано (у т.ч. не забезпечено явку до суду свідка ОСОБА_108 , на стадії досудового розслідування не проведено з даним свідком впізнання, не проведено слідчого експерименту, і, найголовніше, не встановлено доказів мети підроблення паспорту його використання).

Так, відповідно до висновку експерта № 78 від 10.09.2015, в паспорті громадянина України НОМЕР_12 , заповненому на ім`я ОСОБА_99 , 1960 року народження, виданому 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, мали місце зміни первісного змісту документа, а саме переклейка фотокартки на сторінці 1 документа (т. 11 а.с. 4446). З наведеної у висновку експерта фототаблиці випливає, що на першій сторінці зазначеного паспорту міститься фото, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_20 , а на другій сторінці фото іншого чоловіка.

Постановою слідчого від 14.09.2015 вищезазначений паспорт визнано речовим доказом (т. 11 а.с. 47).

Відповідно до висновку експерта № 69 від 12.08.2015, в паспорті громадянина України НОМЕР_10 , заповненому на ім`я ОСОБА_102 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданому 22.01.1998 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, наявні зміни первісного змісту документа, а саме переклейка фотокартки на сторінці 1 документа (т. 11 а.с. 5254). З наведеної у висновку експерта фототаблиці випливає, що на першій сторінці зазначеного паспорту міститься фото, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_20 .

Постановою слідчого від 12.08.2015 вищезазначений паспорт визнано речовим доказом (т. 11 а.с. 84).

Жодних інших доказів вини ОСОБА_20 суду не надано, зокрема, і тих, які б підтверджували, що саме він здійснив підроблення паспортів.

В цей же час, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 358 КК України, відповідальність за даною статтею настає у разі підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут. За ч. 3 цієї статті відповідальність настає у разі вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, повторно або за попередньою змовою групою осіб.
В обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення в частині кваліфікацій дій ОСОБА_20 про мету використання підроблених паспортів ОСОБА_39 та ОСОБА_99 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного злочину, взагалі не йдеться. Належних та допустимих доказів на підтвердження такої мети суду не надано.

Так, вилучення вказаних підроблених паспортів відбулось під час огляду місця події, зокрема, у магазині «ЄВА» та біля кіоску на ринку «Критий».

Зокрема, суду надано протокол огляду місця події від 19.08.2015 з доданою фототаблицею, згідно з яким слідчим у присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості біля кіоску № 14 на ринку «Критий» в м. Запоріжжі по вул. Рекордній. На ділянці знаходиться чоловік, який на прохання представитися надав паспорт громадянина ОСОБА_99 , який було вилучено (т. 12 а.с. 7273).

Отже, у даному протоколі, а також у протоколі огляду в магазині «ЄВА», аналіз якому надавався судом вище, відсутні відомості про те, що підроблені паспорти ОСОБА_20 використовувались. Дані докази, на переконання суду, посвідчують лише те, що ці підроблені паспорти були у ОСОБА_20 при собі на момент проведення огляду.

Твердження в обвинувальному акті про те, що паспорти підроблялись «з метою подальшого їх використання для отримання техніки в кредит» жодним належним та допустимим доказом не доведене. Також, не конкретизовано, яку саме техніку мав намір отримати в кредит ОСОБА_20 , її вартість, розмір кредиту.

Єдиним доказом вказаної мети, а також і самого факту використання підробленого документа, є дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2015, за яким свідок ОСОБА_109 впізнав ОСОБА_20 як особу, яка пред`явила йому підроблений паспорт для отримання техніки. Разом із тим, у протоколі не зазначено, який саме паспорт був пред`явлений свідкові, за якими ознаками він встановив його підробку, а також не зазначено на ім`я якої саме особи ( ОСОБА_110 чи ОСОБА_111 ) було пред`явлено ОСОБА_20 паспорт (т. 14 а.с. 110112). Виходячи із обвинувального акту, в якому мова йшла про надання ОСОБА_20 паспорту саме на ім`я ОСОБА_111 , суд зауважує, що в такому разі взагалі не відомо, з яких міркувань слідчий вважав, що паспорт Мініна було підроблено з метою його використання при придбанні техніки в кредит.

Поряд із цим, суд позбавлений можливості самостійно змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_20 за епізодами, що йому інкримінуються за ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, оскільки самостійне встановлення судом мети підроблення паспортів погіршить становище обвинуваченого, що є неприпустимим з огляду на положення ч. 3 ст. 337 КПК України.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_20 слід виправдати за ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України у зв`язку із не доведеністю, що в діяннях ОСОБА_20 є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України), а за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із не доведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Окрему увагу суд вважає за доцільне звернути на ту обставину, що обвинувачення у всіх епізодах злочинної діяльності, щодо яких суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_20 через не доведеність, що ці злочини були вчинені цим обвинуваченим, обґрунтовувалось фактично визнавальними показаннями ОСОБА_20 на стадії досудового розслідування. Прямих доказів вини ОСОБА_20 органами досудового розслідування здобуто не було. Натомість, орган досудового розслідування не мав законних підстав ґрунтувати обвинувальні акти на тому, що ОСОБА_20 визнав вину та щиро покаявся у скоєному, за відсутності інших доказів його вини, та враховувати його позицію про визнання вини, оскільки як зазначено судом вище, йому як особі, яка потребувала обов`язкового залучення захисника, на стадії досудового розслідування захисник не залучався, на що звернуто увагу захисником ОСОБА_77 у клопотанні про визнання доказів недопустимими. Разом із тим, суду не надавалось під час судового розгляду доказів, які були отримані із порушенням права ОСОБА_20 на захист, оскільки сторона обвинувачення залучала до матеріалів судового провадження лише протоколи впізнання, протоколи оглядів, висновки експерта та інші документи, складені за наслідками слідчих та процесуальних дій, до участі в яких не залучався ОСОБА_20 , та відповідно, не було потреби залучати і захисника. Крім того, захисник ОСОБА_112 не вказав в своєму клопотанні конкретних доказів, які належить визнати недопустимими, а тому доводи його клопотання не покладаються судом в основу вироку як підстави для виправдання ОСОБА_20 . Проте, доводи захисника ОСОБА_76 враховуються судом при аналізі всіх доказів у кримінальному провадженні у їх сукупності, та визначенні підстав для констатації факту неналежної якості проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Визначаючи обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує наступне.

При призначенні ОСОБА_20 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості та тяжких.
Оскільки епізод незакінченого замаху на вчинення злочину від 17.04.2016 ОСОБА_20 вчинив у співучасті з іншим обвинуваченим, суд також в порядку ч. 4 ст. 68 КК України враховує характер та ступінь участі ОСОБА_20 у вчиненні злочину. При цьому, суд враховує ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме дії ОСОБА_20 були викриті охоронцями заводу.

Також, за епізодами закінчених замахів на вчинення крадіжок майна з магазинів від 08.07.2015, 17.07.2015, 29.07.2015, 15.10.2015, суд враховує ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких злочини не було доведено до кінця, а саме дії ОСОБА_20 були викриті охоронцями магазинів.

Крім того, судом враховуються положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Судом враховується, що замахами на злочини не було завдано шкоди потерпілим, оскільки злочини є незакінченими. Щодо епізодів крадіжок то потерпілим було завдано матеріальної шкоди, яка частково відшкодована шляхом повернення майна, а у іншій частині потерпілими заявлені цивільні позови.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, у т.ч. за вчинення корисливих злочинів, має місце реєстрації та постійного проживання, не працює, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з березня 2011 р., на обліку в лікаря-психіатра не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_20 не одружений, на утриманні дітей чи непрацездатних осіб не має. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_20 , не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання, є рецидив злочинів (за епізодами крадіжок та замахів на крадіжки).

В цей же час, враховуючи, що ОСОБА_20 систематично вчиняє корисливі злочини, в межах даного судового провадження вчинив значну кількість епізодів злочинів в короткий проміжок часу, тобто на шлях виправлення не стає, що свідчить про схильність ОСОБА_20 до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_20 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним, призначити ОСОБА_20 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкцій вищезазначених статей.
Оскільки ОСОБА_20 вчинив декілька епізодів злочинів, суд, з урахуванням виду сукупності злочинів, обставин їх вчинення, мотивів та інших обставин, вважає за необхідне призначити ОСОБА_20 покарання за правилами ч. 1 статті 70 КК України за принципом часткового складання покарань.

Оскільки ОСОБА_20 вчинив всі злочини до ухвалення вироку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., яким його було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, суд, з урахуванням виду сукупності злочинів, обставин їх вчинення, мотивів та інших обставин, вважає за необхідне призначити ОСОБА_20 покарання за правилами ч. 4 статті 70 КК України за принципом часткового складання покарань.

Строк відбування покарання ОСОБА_20 слід обчислювати з 18 травня 2016 р., тобто з дати застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001442, яке об`єднане в межах даного кримінального провадження.

При цьому, враховуючи, що в межах даного кримінального провадження до ОСОБА_20 було застосовано та продовжено до 22 березня 2017 р. запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, і ухвалою суду від 22 березня 2017 р. останнього було тимчасово залишено в слідчому ізоляторі до розгляду даного кримінального провадження і набрання ним законної сили, тобто фактично попереднє ув`язнення ОСОБА_20 тривало з 18 травня 2016 р. по 22 березня 2017 р., суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_20 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2016 р. до 22 березня 2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування остаточно призначеного покарання за даним вироком за сукупністю злочинів слід зарахувати частково відбуте покарання за попередніми вироками, а саме Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 р. та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р.

При призначенні ОСОБА_22 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості, а також заподіяні наслідки, крадіжками завдано шкоду потерпілому КП «Водоканал», яка не відшкодована.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, у т.ч. за вчинення корисливих злочинів, має місце реєстрації та постійного проживання, за яким характеризується задовільно, не працює, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів та канабіноїдів», на обліку в лікаря-психіатра не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_22 одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_113 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_22 , є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

В цей же час, враховуючи, що ОСОБА_22 систематично вчиняє корисливі злочини, в межах даного судового провадження вчинив два епізоди злочинів в короткий проміжок часу, тобто на шлях виправлення не став, що свідчить про схильність ОСОБА_22 до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_22 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити ОСОБА_22 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Оскільки ОСОБА_22 вчинив всі злочини до ухвалення вироку Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р., яким його засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_22 призначене остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_22 слід визначати із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, 25 січня 2017 р. ОСОБА_22 було засуджено Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту. Оскільки ОСОБА_22 з 31 серпня 2016 р. тримається під вартою у даному кримінальному провадженні, тобто покарання у вигляді арешту фактично відбув, суд вважає за необхідне в порядку ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за даним вироком, покарання, повністю відбуте за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя, а також частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р.

Оскільки ОСОБА_22 31 серпня 2016 р. було затримано та в подальшому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_22 необхідно рахувати з 31 серпня 2016 р.
Як випливає з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_22 був затриманий 31 серпня 2016 р., та в межах даного кримінального провадження до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали суду від 1 вересня 2016 р. Ухвалою суду від 11 жовтня 2017 р. ОСОБА_22 тимчасово залишено у слідчому ізоляторі до розгляду судом даного провадження та набрання вироком законної сили. Таким чином, фактично запобіжний захід щодо ОСОБА_22 діяв з 31 серпня 2016 р. до 11 жовтня 2017 р.

Тому, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_22 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 р. до 20 червня 2017 р. включно (до дати набрання чинності Законом України № 2046-VII від 18 травня 2017 р. 21 червня 2017 р.) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 р. до 11 жовтня 2017 р. відповідно до чинної редакції ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_24 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого.

Оскільки епізод незакінченого замаху на вчинення злочину ОСОБА_24 вчинив у співучасті з іншим обвинуваченим, суд також в порядку ч. 4 ст. 68 КК України враховує характер та ступінь участі ОСОБА_24 у вчиненні злочину. При цьому, суд враховує ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме ОСОБА_24 не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними, оскільки його дії були викриті працівниками охорони.

Також судом враховуються положення ч. 3 ст. 68 КК України.

Судом враховується, що злочином не було завдано шкоди потерпілому, оскільки злочин є незакінченим.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, має місце реєстрації та постійного проживання, не працює, на обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_24 не одружений, має малолітню дитину ОСОБА_114 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 11 а.с. 214). Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_24 , не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.

В цей же час, враховуючи, що замах на вчинення злочину ОСОБА_24 вчинив під час іспитового строку, визначеного йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2015 (т. 11 а.с. 209210), тобто на шлях виправлення не став, та знов вчинив замах на тяжкий корисливий злочин, що свідчить про схильність ОСОБА_24 до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_24 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, але не більше двох третин максимального строку покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на те, що ОСОБА_24 вчинив злочин під час іспитового строку 1 рік, визначеного останньому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2015 р., за яким його було засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднане покарання, призначене вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2015, остаточно призначене покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, тому остаточне покарання за даним вироком йому слід призначати з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У даному кримінальному провадженні було заявлено цивільні позови до ОСОБА_20 потерпілими ОСОБА_115 на суму 3 150,00 грн., МКП «Основаніє» на суму 213,81 грн., Концерном «Міські теплові мережі» на суму 4 272,00 грн., ДП «Придніпровська залізниця» на суму 1 839,90 грн., Територіальним відділом освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району Управління освіти і науки Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради на суму 7 000,00 грн., потерпілим ОСОБА_116 на суму 2 930 грн., КП «Водоканал» на суму 350,00 грн.

Ухвалою суду від 23.01.2017 замінено цивільного позивача ДП «Придніпровська залізниця» його правонаступником ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (т. 11 а.с. 234).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_20 за епізодами крадіжок чавунних люків та обійчан, потерпілими за якими є МКП «Основаніє», Концерн «Міські теплові мережі», Територіальниий відділ освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району Управління освіти і науки Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради, ДП «Придніпровська залізниця», правонаступником якої є ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а також про необхідність виправдання ОСОБА_20 за епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_39 , тому цивільні позови цих потерпілих на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України слід залишити без розгляду.

Крім того, цивільний позов КП «Водоканал» було подано 20.01.2016, тобто після початку судового розгляду даного кримінального провадження, що є порушенням ч. 1 ст. 128 КПК України (т. 11 а.с. 134).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_117 до ОСОБА_20 на суму 2 930 грн. слід задовольнити частково, оскільки згідно з обвинувальним актом та довідкою про вартість викраденого майна, загальна сума шкоди, заподіяної крадіжкою, становить 2 640 грн. Під час досудового розслідування було знайдено акумулятор, який знаходиться у камері схову, вартість його складає 900 грн. Тому, стягненню з ОСОБА_20 на користь вказаного потерпілого підлягає 1 740 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України, а про судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_22 утримуються під вартою на підставі ухвал суду про їх тимчасове залишення у слідчому ізоляторі до набрання вироком суду законної сили, підстави для обрання їм запобіжних заходів відсутні.
Оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_24 , на даний час закінчився, суд, враховуючи обраний останньому вид та міру покарання, а також наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, вважає за необхідне застосувати до набрання вироком законної сили до ОСОБА_24 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_20 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного судом покарання із покаранням, призначеним ОСОБА_20 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р. у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_20 обчислювати з 18 травня 2016 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_20 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2016 р. до 22 березня 2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_20 зарахувати покарання, частково відбуте ним за попередніми вироками, а саме вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 р., за яким ОСОБА_20 засуджено до 3 (трьох) років позбавлення волі, та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., за яким ОСОБА_20 засуджено до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 18, 19, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 31 липня 2015 р., 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 26, 28 серпня 2015 р., першої декади вересня 2015 р., 11, 15, 16 вересня 2015 р.) та виправдати за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 10 січня 2015 р. та кінця вересня 2015 р.) та виправдати за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом від 13 вересня 2015 р.) та виправдати за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358 КК України та виправдати за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_20 є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 358 КК України та виправдати за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_20 є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_20 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України та виправдати за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_22 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним йому вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р. у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_22 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_22 рахувати з 31 серпня 2016 р.
В строк відбування покарання ОСОБА_22 зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р., за яким ОСОБА_22 засуджено до 4 (чотирьох) місяців арешту, яким відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 4 (чотири) місяці позбавлення волі, та частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 р., за яким ОСОБА_22 засуджено до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, чинній до 21 червня 2017 р.) до строку відбування покарання ОСОБА_22 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 р. до 20 червня 2017 р. включно (до дати набрання чинності Законом України № 2046-VII від 18 травня 2017 р. 21 червня 2017 р.) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 р. по 11 жовтня 2017 р. відповідно до чинної редакції ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2015 р. у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_24 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_24 рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_24 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_5 , із покладенням таких обов`язків: з`являтися до суду на його виклик у встановлений термін; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_24 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Цивільний позов ОСОБА_118 до ОСОБА_20 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_118 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_102 до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочином, у розмірі 3 150,00 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого МКП «Основаніє» до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочином, у розмірі 213,81 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 4 272,00 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ДП «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 1 839,90 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого Територіального відділу освіти, молоді та спорту Орджонікідзевського району Управління освіти і науки Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, у розмірі 7 000,00 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов КП «Водоканал» до ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої злочинами, на суму 350,00 грн. залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_20 на користь державного бюджету судові витрати на залучення експертів, а саме:

на проведення експертизи № 1633 від 13.07.2015 на суму 306 (триста шість) грн. 90 коп.

на проведення експертизи № 1632 від 13.07.2015 на суму 306 (триста шість) грн. 90 коп.

на проведення експертизи № 1587 від 19.10.2015 на суму 460 (чотириста шістдесят) грн. 80 коп.

на проведення експертизи № 1849 від 12.08.2015 на суму 306 (триста шість) грн. 90 коп.

на проведення експертизи № 293-15 від 20.10.2015 на суму 1 843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 20 коп.

Речові докази по справі:

три металеві люки, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОЖК «Тітан-7», залишити ОЖК «Тітан-7» за належністю;

акумулятор «Файербол», переданий до камери схову Ленінського РВ ЗМУ (нині Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області), повернути законному володільцю;

мережевий комутатор фірми «Asus», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_26 , залишити за належністю ОСОБА_26

мережевий комутатор фірми D-Link в корпусі білого кольору, серійний номер НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_26 , залишити за належністю ОСОБА_26 .

CD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 147, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

паперовий пакет з наркотичним засобом «канабіс» (марихуана), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 10,0580 г, переданий до камери схову Ленінського РВ ЗМУ, знищити;

пляшку горілки «Starirsky-Levitsky» об`ємом 0,7 л, передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фоззі-Фуд», залишити за належністю ТОВ «Фоззі-Фуд»;

дві жіночі сумки чорного кольору, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_33 , залишити ОСОБА_33 за належністю;

чоловічій набір для гоління «Gillette Fusion Proglade Power Gold», переданий на відповідальне зберігання представнику ТОВ «РУШ» ОСОБА_40 , залишити за належністю ТОВ «РУШ»;

паспорт громадянина України НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_99 , виданий 24.01.2002 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора;

мобільний телефон «HTC Sensation XE» IMEI НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_28 , залишити ОСОБА_28 за належністю;

паспорт громадянина України НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_102 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий 22.01.1998 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора;

4 металеві стелажі, передані на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ЗАРЗ» ОСОБА_46 , залишити за належністю ТОВ «ЗАРЗ»;

дитячу коляску чорно-червоного кольору, передану на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_47 , залишити ОСОБА_47 за належністю;

2 пакети кави «Якобз» та «Карт Норе», передані на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Фоззі-Фуд» ОСОБА_119 , залишити ТОВ «Фоззі-Фуд» за належністю;

диск для лазерних систем зчитування із відеозаписом з супермаркету «Сільпо», долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

кастет, переданий на зберігання до камери схову Ленінського РВ ЗМУ, знищити;

лом металу вагою 210 кг, переданий на відповідальне зберігання начальнику ділянки ЦТС «ПР» ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_65 , залишити ПАТ «Запоріжсталь» за належністю;

DVD-диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 190, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

пляшку алкогольного напою «Бейліс», об`ємом 0,5 л, передану на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Український ритейл» ОСОБА_120 , залишити ТОВ «Український ритейл» за належністю;

сумку чорного кольору фірми «Tonelli», дві зв`язки ключів, обхідний листок ЗІГМУ, оригінал ІНН, гаманець «Кєнго», технічний паспорт на автомобіль «ВАЗ 21099», д.н. НОМЕР_11 , талон попередження, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_39 , візитки, шухляда для окулярів, 2 інгалятори, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_101 , залишити ОСОБА_101 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, у той же строк з моменту вручення їм копій вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурорам. Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1