Справа № 635/4615/16-к
Провадження № 1-кп/645/400/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася,про причини неявки суд не повідомила.
В судовому засіданні обвинувачений заперечував, посилаючись не те, що в нього на утриманні мається малолітня дитини.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
З огляду на те, що обвинувачений не надав відомостей щодо знаходження й нього на утримання неповнолітньої дитини, а також ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього, при цьому суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, перебував у розшуку по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, за необхідне продовжити застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Задовольнити клопотання прокурора.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 09 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя