Справа № 749/113/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/135/18
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , невійськовозобов`язаного, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

1) 20.04.2010 р. Васильківським міським судом Київської області за ст.ст. 27 ч.5, ч.3 ст.187, 69 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

2)03.10.2013 р. Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

3)16.01.2014 р. Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Васильківського міського суду Київської області від 16.01.2014 р. у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 4530,4 грн. на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Автомобіль марки «ГАЗ 2705» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернуто власнику ОСОБА_11 .

Як встановлено судом першої інстанції, 11 вересня 2017 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 2705 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 55 км + 900 м ділянки дороги Т-25-18, яка проходить між селами Великий Щимель та Кучинівка Сновського району, у напрямку с. Кучинівка Сновського району, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу в результаті чого скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , який рухався у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 103 від 10.10.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає: садна кінцівок та живота, травматичну ампутацію зубів верхньої щелепи, переломи кісток лівої гомілки та ребер, забій задньоаортальної клітковини, забій головного мозку, закрита травма шийного відділу хребта з ушкодженнями спинного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_12 . Смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми шийного відділу хребта з ушкодженнями спинного мозку.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Щорського районного суду міста Чернігова від 12 червня 2018 року в частині задоволення цивільного позову скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у відшкодуванні матеріальної шкоди та змінити рішення в частині відшкодування моральної шкоди, зменшивши суму до 50 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог статті 128 КПК України потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов вже на стадії розгляду кримінальної справи. Сторонам по справі не було надано а ні копій позовної заяви, а ні додатків, які перелічені в самому позові, яким ніби то обґрунтовано позовні вимоги. Також зазначає, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів понесення останнім матеріальних збитків в розмірі, що було задоволено судом при винесенні рішення. Крім того, судом в рішенні не зазначено чому розмір відшкодування моральної шкоди становить саме 150 000 гривень, не врахувавши в повній мірі майновий стан обвинуваченого, зокрема керуючись принципами справедливості й розумності. Отже на думку апелянта, підставами для скасування вироку в частині задоволення цивільного позову при розгляді є зокрема неповнота судового слідства, істотне порушення процесуального закону.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так під час розгляду справи місцевим судом обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку місцевого суду в частині задоволення цивільного позову, поданого потерпілим ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 103 від 10.10.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що в сукупності має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, та має прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_12 . Смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми шийного відділу хребта з ушкодженнями спинного мозку.

Потерпілим ОСОБА_8 було подано цивільний позов до ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 500 000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 15 000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, та 7 000 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на правову допомогу при розгляді кримінального провадження.

Під час розгляду кримінальної справи місцевий суд вказаний позов задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 15 000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. В решті заявлених позовних вимог було відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 висловлює думку, що вказаний цивільний позов було заявлено вже на стадії розгляду кримінальної справи, що є порушенням вимог ст.128 КПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінальної справи цивільний позов було подано 27.02.2018 року, тобто в день коли відбувалося підготовче судове засідання, що підтверджується також журналом судового засідання.

Згідно статті 347 КПК України, після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі.

Таким чином, цивільний позов ОСОБА_8 було подано до початку судового розгляду, а тому доводи апелянта з приводу порушення вимог ст..128 КПК України є безпідставними.

Разом з тим не є обов`язком подавати копії позову та доданих до нього документів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, як про це зазначає обвинувачений ОСОБА_6 .

Згідно ст.177 ЦПК позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Однак, правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи. Про що вірно зазначав і суд першої інстанції у своєму рішенні.

Є необґрунтованим і посилання в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 в розмірі 15 000 гривень. Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 були подані оригінали документів (рахунків) на підтвердження зазначених витрат, зокрема витрати на поховання (а.с.60,61,64,65), а тому задоволення вказаних позовних вимог є аргументованим та підтверджується належними доказами.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.

Суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого врахував, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а тому він повинен відшкодовувати завдану потерпілому моральну шкоду, яку судом було зменшено, порівняно із заявленою, до суми 150 000 гривень, з чим погоджується і колегія суддів, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань, які зазнав син померлого.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не встановлено.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 які б потягли за собою скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року, відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4