Справа № 308/9413/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, заяву засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання призначеного вироком суду,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання призначеного вироком суду.
В судове засідання призначене на 19.10.2018 року ОСОБА_4 не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
В матеріалах справи наявні докази вручення 21.06.2018 року засудженому ОСОБА_4 судового виклику у судове засідання призначене на 03.07.2018 року о 11-30 год., що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду та 29.09.2018 року засудженому ОСОБА_4 вручено судовий виклик у судове засідання призначене на 19.10.2018 року о 13-30 год., що підтверджується поштовим повідомленням № 904.
Суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 , про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином. В судові засідання призначені на 03.07.2018 року о 11-30 год., 19.10.2018 року о 13-30 год., не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв про відкладення судового засідання до суду подано не було.
Прокурор у судовому засіданні просив залишити заяву ОСОБА_4 без розгляду.
Суд, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення;обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.
Особі, що звертається із заявами, скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, особа, яка подала заяву належним чином повідомлялася про розгляд поданої нею заяви, однак не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила суд, клопотання або заяви не надходили.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.
Особа, яка подала заяву жодних дій щодо повідомлення суд про причини неявки не здійснила. Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала заяву, про необхідність прибути в судові засідання відповідно до вимог процесуального законодавства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання особи, яка подала заяву , якій було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Виходячи з вищенаведеного, оскільки, особа яка подала заяву належним чином повідомлявся, однак в судове засідання не зявився, доводи викладені у заяві не підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
У випадку залишення заяви без розгляду заявник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.
А тому, враховуючи викладене та керуючись п.14 ч.1 ст.537,539 КПК України, ст.5, ч.5 ст.72 КК України, положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» суд , -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_4 щодо вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання призначеного вироком суду - залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1