Справа № 577/1588/18
Провадження № 1-кп/577/286/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" травня 2018 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000780 по обвинуваченню ОСОБА_5 , за ст.ст. 362 ч. 3, 366 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 р. до Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується за ст.ст. 362 ч. 3, 366 ч. 1 КК України.

За умовами поданої на затвердження угоди ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в інкримінованих йому злочинах та зобовязується беззастережно визнати у судовому провадженні свою винуватість у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 362 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, в обсязі та обставин, викладених у повідомленні про підозру. Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_5 під час досудового розслідування добровільно надав показання, які викривають інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення та мають доказове значення для встановлення обставин вчиненого обвинуваченим і іншими особами злочину. Приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому злочинів, інші обставини кримінального провадження, у тому числі ті, що помякшують покарання, є достатні підстави вважати, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання, у звязку з чим, можливо пропонувати суду звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням на 1 р., а саме:

за ч. 3 ст. 362 КК України призначити покарання у виді 3 р. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком 1 рік;

за ч. 1 ст. 366 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 р. з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком 1 р.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 р. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком 1 р.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 р.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади, повязані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком 1 р. підлягає виконанню самостійно.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений, захисник також просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши зміст обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, вважає, що угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню за наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Зокрема відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Суд вважає, що при призначенні ОСОБА_5 додаткового покарання прокурор неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, ст. 55 КК України не обмежує кола посад і видів діяльності, право обіймати які або право займатися якою може бути позбавлений засуджений. Судова практика виходить з того, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється.

Також у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. зазначено, що рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього.

Прокурор не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, оскільки позбавляючи обвинуваченого права протягом 1 року обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих, послався на певність таких посад, не конкретизувавши ці обмеження, тобто не зазначив межі застосування до ОСОБА_5 додаткового покарання.

Таким чином, суд вважає, що угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню, оскільки умови угоди суперечать вимогам КК України.

Керуючись ст.ст. 472, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ст.ст. 362 ч. 3, 366 ч. 1 КК України.

Продовжити судове провадження у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1