УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 596/982/15-к

Провадження № 51-5136ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вирокомТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 212 КК та виправдано у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року вказаний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, прокурор, поза межами строку на касаційне оскарження, подав касаційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень.
Як на поважні причини пропуску строку прокурор посилається на те, що він був обмежений у часі для написання та направлення касаційної скарги на адресу Верховного Суду, оскільки ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року та від 7 лютого 2018 року (про виправлення описки) надішли до прокуратури лише 12 лютого 2018 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Суд враховує, що з долучених до касаційної скарги судових рішень вбачається, що в межах строку на касаційне оскарження прокурор неодноразово звертався до касаційного суду з касаційними скаргами.
Зокрема, 28 березня 2018 року прокурором до Верховного Суду подано касаційну скаргу, яка ухвалою суду касаційної інстанції від 30 березня 2018 року залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК. Зазначеною ухвалою прокурору надано семиденний строк з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків касаційної скарги.
Прокурор, повторно звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, знову вимог ст. 427 КПК не дотримався, вказані в ухвалі суду касаційної інстанції від 30 березня 2018 року недоліки не усунув, а тому ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2018 року його касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами було повернуто та отримано 7 травня 2018 року, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта».
Після цього, прокурор подав касаційну скаргу лише 7 червня 2018 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто через 1 місяць після отримання копії ухвали Верховного Суду від 24 квітня 2018 року про повернення його касаційної скарги.
Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора про причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, Верховний Суд не визнає поважними, оскільки прокурор не навів доводів, через які він не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу з додержанням вимог ст. 427 КПК протягом трьох місяців із дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження в клопотанні прокурора не наведено, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Касаційну скаргу прокурора з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3