Справа №212/2050/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 12 березня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 16.10.2014 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 27.04.2017 по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку першої декади березня 2018 року, не будучи зареєстрованим, як суб`єкт господарської діяльності, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, маючи намір, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, на систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорних металів від фізичних осіб, діючи з корисливих мотивів з метою отримання незаконного доходу, в порушення встановленого чинним законодавством України порядку здійснення операцій з металобрухтом в металевому гаражу, розташованому навпроти будинку АДРЕСА_3 , організував незаконно діючий пункт прийому, схову та збуту брухту чорних металів у населення.

Так, ОСОБА_3 в порушення положень ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (в редакції від 15.09.2016), відповідно до якої операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, а збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняються, не маючи державної реєстрації, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, в період часу з початку першої декади березня 2018 року по 21.03.2018 в приміщенні металевого гаражу, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_3 , з метою подальшого збуту систематично здійснював незаконне приймання від фізичних осіб брухту чорних металів за ціною 6,00 грн. за 1 кг.

Так, 21.03.2018 приблизно о 10.20 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в металевому гаражі, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_3 , незаконно прийняв у ОСОБА_6 брухт чорних металів загальною вагою 2 кг, надавши ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12 гривень.

21.03.2018 працівниками поліції в період з 10.23 годин до 10.40 годин при проведенні обшуку в приміщенні металевого гаражу, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено брухт чорних металів, загальна вага якого склала 156 кг., який ОСОБА_3 незаконно прийняв від фізичних осіб за готівковий розрахунок та зберігав з метою подальшого збуту.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 213 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що всі обставини вірно викладено в обвинувальному акті. Зазначив, що він здійснював прийом чорного металобрухту в гаражі з метою подальшого його перепродажу.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні злочину і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так ОСОБА_3 скоїв злочин невеликого ступеню тяжкості; раніше неодноразово судимий; під наглядом лікаря-психіатра не перебував та не перебуває; перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з липня 2017 року з приводу психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності; офіційно непрацевлаштований; за місцем мешкання характеризується задовільно. Також орган пробації Покровського районного сектору з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його способу життя, особистість обвинуваченого, а також дуже високий ризик ймовірності вчинення повторного правопорушення вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків: відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням йому міри покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 213 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком з обмеженнями, які передбачені ч.1,2 ст.76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 213 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ч. 1, 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: - DVD-R диск з відеофайлами фіксації місця події , який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи;

- брухт чорного металу вагою 156 кг., якій знаходиться на відповідальному зберіганні у ТОВ «МММ-Метал» - конфіскувати;

- кантурні ваги з позначкою 10 кг, які зберігаються в камері схову Покровського ВП за квитанцією № 2242 конфіскувати;

- грошові кошти в сумі 30 грн., які зберігаються на депозитному рахунку в УФЗБО ГУНП Дніпропетровської області конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1