АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2018 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000814 від 15 червня 2017 року, відносно; -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українеця, громадянина України, уродженця м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, мешканець АДРЕСА_2 , із середньою освітою, студента ЧНУ ім. Ю. Федьковича, факультету педагогіки, психології та соціальної роботи, спеціальність педагогіка, ІІ курсу, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця мешканця
АДРЕСА_3 , із неповною середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2018 року:

ЄУНС:725/4921/17
Провадження №11-кп/794/365/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і за їх вчинення призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В силу ч.1 ст.105 КК України, звільнено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання в виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та застосовано до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_12 строком на один рік.
ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і за їх вчинення призначено йому покарання у виді 30 (тридцяти) діб арешту.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 , звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, навчання, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для відповідної реєстрації.
ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і за їх вчинення призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В силу ч.1 ст.105 КК України, звільнено ОСОБА_10 від покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_13 строком на один рік.
Стягнуто районним судом в рівних частках з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення трасологічної експертизи № 1141-к згідно висновку експерта від 23.06.2017 року в сумі 247,40 гривень.
Вирішено долю речових доказів.

Районним судом встановлено, що 14 червня 2017 року, близько 14 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_10 зустрілись із неповнолітнім ОСОБА_6 , біля готелю «Буковина», за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 141, де ОСОБА_6 переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, запропонував останнім здійснити крадіжку велосипедів із під`їзду будинку АДРЕСА_4 , на що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 погодились.
Того ж дня, близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 прибули до четвертого під`їзду вищевказаного будинку. Зайшовши до під`їзду, вони піднялись на дев`ятий поверх, де ОСОБА_6 вказав на два велосипеда марки «ВМХ», сірого кольору та марки «ЕХТЕ», чорного кольору, які були прикріплені на трос. В подальшому, вони вийшли із під`їзду та направились до будівельного магазину, в якому придбали різці чорно-жовтого кольору з метою перерізати кріплення до велосипедів.
Близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знову пішли до вищевказаного будинку. В подальшому, знаходячись на дев`ятому поверсі, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, протиправно заздалегідь приготовленими різцями ОСОБА_10 пошкодив трос шляхом перекусу, на який був прикріплений велосипед та намагались його викрасти, однак довести свій умисел до кінця не змогли, так як були затримані одним із мешканців будинку.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить, вирок районного суду скасувати та закрити кримінальне провадження, повторно допитати обвинуваченого ОСОБА_6 , повторно дослідити докази, а саме покази обвинувачених технічний запис судового засідання від 02.05.2018 року, на 11:41:00 запису, на 11:41:54 запису, 11:42:49 запису, 11:50:25 запису, на 11:44:02 запису, що на думку апелянта підтверджують відсутність попередньої змови та пропозицію ОСОБА_6 вчинити крадіжку, на 11:57:30 до 11:5 8:02 запису (де ОСОБА_10 чітко відповідає про те, що борг перед ОСОБА_6 був за придбані різці), також апелянт просить дослідити технічний запис судового засідання від 23.06.2018 року на 10:41:12 запису, де на думку апелянта обвинувачений ОСОБА_9 відповідає на запитання та спростовує факт пропозиції ОСОБА_6 вчинити крадіжку, умови її здійснення та підтвердив, що про крадіжку йому казав ОСОБА_10 та те, що ОСОБА_10 телефонував до ОСОБА_6 за проханням правоохоронних органів, апелянт просить дослідити технічний запис судового засідання від 02,05.2018р, на 11:52:57, від 11:59:42 до 12:01:07, 11:59:20 запису, де обвинувачений ОСОБА_14 дає неправдиві свідчення та підтверджується обмова ОСОБА_6 , також просить дослідити, технічний запис судового засідання від 14.06.2018 року на 15:50:48, де на думку апелянта ОСОБА_6 у своїх показах вказує, чому він пішов у той під`їзд також апелянт просить дослідити, диск із відеозаписом допиту неповнолітніх, характеризуючі дані ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 10.08.2017 року, клопотання про продовження строку досудового розслідування постанову прокурора про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців (а.с.14-15) від 09 жовтня 2017 року, заперечення на клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, та інші матеріали, що мають значення для прийняття рішення, апелянт вказує, що в зв`язку з невірною оцінкою районним судом досліджених обставин справи вирок районного суду є незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції на думку апелянта в мотивувальній частині обвинувального вироку дійшов остаточних висновків про необґрунтоване посилання захисту на неконкретність висунутого обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення як на стадії досудового слідства, так і в суді першої інстанції, що на думку апелянта порушило права на захист обвинуваченого та позбавило можливості власне захищатися від обвинувачення, ОСОБА_6 згідно обвинувального акту обвинувачується у тому, що він запропонував ОСОБА_10 і ОСОБА_9 здійснити крадіжку велосипедів із під`їзду будинку АДРЕСА_5 за вказаною у обвинувальному акті адресою, на що ті погодилися. під час судового розгляду апелянт вважає, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження, наведені докази, на які посилався прокурор як на підставу доведеності вини та з чим погодився районний суд, не доводять вину обвинуваченого, районим судом на думку апелянта коротко викладено покази обвинуваченого ОСОБА_9 , в яких взагалі відсутні докази попередньої змови з ОСОБА_6 про вчинення крадіжки, апелянт вказує, що в судовому засіданні районного суду ОСОБА_9 декілька разів на різні запитання захисників та суду відповідав, що йому ОСОБА_6 нічого не пропонував, він з ним взагалі ні про що не розмовляв, ні на які пропозиції ОСОБА_6 не погоджувався, останній з ними не йшов красти велосипед і де він був під час здійснення ними крадіжки, не знає, в мотивувальній частині вироку, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 , суд детально послався на покази ОСОБА_10 , які стали основним і єдиним доказом вини ОСОБА_6 однак при цьому на думку апелянта упустив, що свої покази ОСОБА_10 давав суперечливі, місцями неправдиві та такі, які не узгоджуються ні з показами свідків, ні з показами інших обвинувачених, які не підтверджуються іншими доказами, також боргове зобов`язання перед ОСОБА_6 , що стало причиною для здійснення крадіжки велосипедів, на яке посилається ОСОБА_10 , не встановлено органом досудового розслідування, прокурором не надано доказів цього в суді першої інстанції, районним судом на думку апелянта не було належним чином встановлено яким чином обвинувачені проникли до під`їзду, що на думку апелянта має важливе значення, також апелянт вказує, що судом невірно встановлено, хто саме купував різці, вважає покази ОСОБА_10 , в цій частині є неправдивими, із показів обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається відсутність вини у обвинуваченого ОСОБА_6 , покази свідків різняться та на думку апелянта не дають чіткого розуміння, яким чином ОСОБА_15 вчинив злочин, районний суд на думку апелянта не надав жодної оцінки та фактично проігнорував покази неповнолітнього ОСОБА_6 , де він детально повідомив районний суд про те, як правоохоронні органи в незаконний спосіб позбавили його свободи, також апелянт вказує, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку прийшов до висновку про відсутність порушення права на захист неповнолітнього ОСОБА_6 під час продовження строків досудового розслідування та було відхилено клопотання захисту про визнання доказів недопустимими, апелянт вважає, що прокурором не доведено в належний та допустимий спосіб наявності умислу в обвинуваченого ОСОБА_6 на вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб, будь-яких доказів, не говорячи вже за їх сукупність, які б прямо або непрямо підтверджували вину обвинуваченого ОСОБА_6 обвинувачення не надано та судом не встановлено.
Інших апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, прокурора яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок районного суду, як законний залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що районний суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, є обґрунтованим і відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, та ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду і належним чином оцінених у вироку показаннях обвинувачених, свідків, ряду письмових доказів, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку згідно вимог ст.ст.94, 374 КПК України.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 не визнав своєї вини в інкримінованому йому слідством злочин та надав суду пояснення такого ж змісту, які надав в районному суді. При цьому, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 не заперечув того факту, що одного разу обговорюючи фінансові питання з ОСОБА_10 , останній запропонував йому спосіб заробити кошти, шляхом крадіжки велосипеда.

Незважаючи на не визнання своєї вини в суді першої та апеляційної інстанцій та наведені в апеляційній скарзі доводи, винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена сукупністю досліджених районним судом доказів.

Із показів обвинуваченого ОСОБА_14 у районному суді вбачається, що в той день вони з ОСОБА_16 зустрілись на Калинівському ринку, потім йому зателефонував ОСОБА_6 і він, на прохання останнього під приводом того, що ОСОБА_6 вибачить йому борг погодився викрасти велосипед. Після чого вони зустрілись, ОСОБА_6 повів їх на дев`ятий поверх під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де вказав на два велосипеда, які слід було викрасти. Перед цим ОСОБА_6 показав як потрапити до під`їзду, оскільки на під`їзді стояв кодовий замок. Після чого вони вийшли з під`їзду і ОСОБА_6 купив в будівельному магазині ножиці, які поклав ОСОБА_10 в рюкзак. Потім ОСОБА_6 пішов, і вони домовились, коли вкрадуть велосипеди йому передзвонять. Після чого, він та ОСОБА_16 гуляли десь до шостої години вечора. Потім, вони повернулись у під`їзд будинку де були велосипеди і піднялись на 9 поверх. Він перерізав трос, в цей час коли почав спускатися їх зловив сусід. Після того як викликали поліцію він одразу сказав, що крадіжку велосипеда здійснював на прохання ОСОБА_6 . Також він пояснив, що за домовленістю з ОСОБА_6 , один чорний велосипед мали віддати останньому.
Так, суд обґрунтовано послався на показання обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені та ретельно перевірені районним судом.

Із показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що потерпіла по справі сусідка. В той день він виходячи з ліфта побачив ОСОБА_9 , якого зупинив та спитав причину того що він робить у під`їзді, на що останній вказав, що розносить стартові пакети, після чого він почув шорох на 10 поверсі, піднявшись з ОСОБА_9 , на верх він побачив ОСОБА_10 , який був з рюкзаком. Тоді він зрозумів, що відбувається крадіжка велосипеда, одночасно він помітив перерізаний трос, хлопці просили його відпустити, однак він визвав поліцію. При затриманні хлопці казали, що є третя особа, яка давала вказівки як це зробити, після чого вони мали поділити гроші.
Із показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що працюючи в УПП, приїхав на виклик за фактом крадіжки. Там була присутня слідчо - оперативна група, а також ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , та чоловік, що їх затримав. Хлопці розповідали, що хотіли викрасти велосипед, робили це на замовлення. Для крадіжки використовували кусачки.
Крім зазначених вище показів обвинувачених та свідків, вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується також рядом письмових доказів.

Із даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2017 року, в якому потерпіла ОСОБА_20 повідомила, що біля 18 години, 14.06.2017 року двоє незнайомих їй людей, намагались із під`їзду будинку АДРЕСА_4 викрасти два велосипеда марки «ВМХ» вартістю 5000 грн. та «ЕХТЕ» вартістю 7000 грн. (а.с.16)
Із даних протоколу огляду місця події (з фото таблицею) від 14.06.2017 року відповідно до якого було оглянуто місце події, а саме 9 поверх в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , де знаходились два велосипеда «ВМХ» та «ЕХТЕ». Трос яким був прикріплений велосипед «ЕХТЕ» був зламаний. Крім того на місці огляду, с саме на 10 поверсі присутні ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , які вказали, що мали намір викрасти велосипед. При цьому ОСОБА_10 добровільно видав кусачки, якими він перерізав трос. (а.с.18-24)
Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав на фото особу, яку він зустрів виходячи з під`їзду на 9 поверсі. Це був ОСОБА_22 (а.с.36,37)
Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав на фото особу, яку він побачив на 10 поверсі під`їзду. Це був ОСОБА_10 (а.с.39,40)
Диск з відеозаписом, в ході перегляду відеозапису видно як ОСОБА_10 та ОСОБА_16 при затриманні на місці вчинення кримінального правопорушення підтверджують факт крадіжки велосипедів. ОСОБА_10 чітко вказує що здійснювали крадіжку на прохання ОСОБА_6 . Також ОСОБА_10 добровільно з рюкзака вийняв ножиці, якими він перерізав трос. Як видно з даного запису, жодного тиску на неповнолітніх з боку працівників міліції не було, свої пояснення вони давали вільно без будь якого примусу.(а.с.63)
Висновком експерта №1141-к відповідно до якого було ідентифіковано сліди на торцевих поверхнях тросу тросового замку, який було вилучено від час огляду місця події від 14.06.2017 року на сходинковій клітині у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , ці сліди є слідами від перекусу і могли бути залишені ножицями (кусачками) або іншим знаряддям з аналогічною будовою ріжучих частин.(а.с.69,70)
Із даних протоколу огляду від 16 липня 2017 року велосипедів марки «ВМХ», сірого кольору та марки «ЕХТЕ», чорного кольору. В ході огляду було ретельно оглянуто та ідентифіковано вказані велосипеди.(а.с.75-79).
Районний суд дослідив та оцінив докази, з урахуванням приписів ст.94 КПК України, вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Підстав сумніватись та не довіряти показанням свідків та обвинувачених ОСОБА_16 , та ОСОБА_10 у колегії суддів немає, в своїй сукупності узгоджуються між собою, вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, а тому, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено, та апеляційному суду не надано стороною захисту.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , щодо неконкретності пред`явленого обвинувачення, порушення права неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, районним судом вірно відхилено, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в обвинуваченні викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які були встановлені під час досудового слідства та які повністю знайшли своє підтвердження під час безпосереднього дослідження судом доказів.
Також, на думку апеляційного суду, районний суд вірно не взяв до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , щодо того, що ОСОБА_10 оговорює його, оскільки як встановлено районним та апеляційним судом в ході судового розгляду належними та допустимими доказами повністю доведена вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Покази ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є логічні, послідовні та відповідають обставинам справи. При цьому жодних доказів, чи підстав, які б вказували на те що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 оговорюють неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційним та районним судом не здобуто, апелянтом не надано доказів які б про це підтверджували.
Районний суд вірно прийшов до висновку, що відхилив доводи захисту в частині порушення права на захист ОСОБА_6 під час продовження строків досудового слідства, і визнання недопустимими доказами постанови прокурора про продовження строків досудового слідства від 09 жовтня 2017 року, проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 , повідомлення неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , захисника та законного представника про завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, надання доступу до матеріалів кримінального провадження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , а також обвинувального акту.
Районний суд прийшов до вірного висновку, що постанова прокурора про продовження строків досудового слідства від 09 жовтня 2017 року, повідомлення неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , захисника та законного представника про завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, надання доступу до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 , а також обвинувальний акт не можуть бути визнані недопустимими доказами, оскільки вони не є доказами винуватості неповнолітнього ОСОБА_6 в розумінні ст. 84 КПК України. Районний суд не мав підстав визнавати недопустимим доказом протокол про проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 від 09.10. 2017 року, з чим погоджується колегія суддів, чим спростовуються доводи апеляції в цій частині.
Районний, апеляційний суд не погоджується з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 відносно того, що виключно позитивна характеристика останнього по місцю навчання та значні результати успішності в навчанні виключають можливість вчинення неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, оскільки вказані обставини не можуть впливати на схильність чи несхильність до вчинення злочинів.
Районний суд вірно взяв до уваги, що під час судового слідства неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 сам повідомив, що вже мав досвід крадіжки велосипеда, що на думку суду спростовує доводи захисту ОСОБА_6 про несхильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень.
Фактичні обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно, порушень норм кримінального процесуального права, та норм кримінального матеріального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі не встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, як органом досудового розслідування так і районним судом вірно встановлено фактичні обставини кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , однак невірно кваліфіковано його дії.

Апеляційним судом відтворено та заслухано пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , та покази засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які давали у районному суді і зроблено висновок про те, що дії ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України.

За змістом вказаної статті пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також та особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Фактичні обставини даного кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , виконував роль саме пособника у скоєнні даного злочину, адже саме він вказав місце де знаходиться велосипед привівши ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у будинок, під`їзд, поверх.

Крім того, ці обставини не заперечуються самим ОСОБА_6 .

Апеляційним та районним судом не встановлено підстав, які б давали ОСОБА_10 , оговорити ОСОБА_6 .

У доводах апеляційної скарги не наведено підстав для спростування показань ОСОБА_10 , який чітко і послідовно розказав про роль і участь ОСОБА_6 у скоєнні злочину.

Інші доводи, які наведені в апеляційній скарзі захисником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - захисником не дають підстав апеляційному суду для скасування оскаржуваного вироку районного суду.

З огляду на викладене є правові підстави перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 27, ч.2 ст. 185 КК України, та змінити вирок районного суду в цій частині.

При цьому є підстави призначення ОСОБА_6 мінімального розміру арешту із застосуванням іспитового строку та покладення обов`язків не виїжджати за межі України без дозволу служби пробації і повідомляти про зміну проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Таке покарання призначене із врахуванням віку ОСОБА_6 , того, що злочин скоєно у неповнолітньому віці, з урахуванням усіх можливих обставин, що пом`якшують покарання.

Районним судом при обранні виду покарання вірно враховано матеріали досудової доповіді відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до яких ОСОБА_6 бажаючи підвищувати свій авторитет серед однолітків піддається негативному впливу з їх боку, має низький ступінь ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. При цьому суд врахував, що ОСОБА_6 сам під час судового засідання повідомив про те що раніше вчиняв крадіжку велосипеду, тому районний суд не взяв до уваги висновок органу пробації що до низького ступеня ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Суд приймає до уваги рекомендації органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк, з наданням можливості звільнення його від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги спростовуються правильними висновками районного суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 103, 104, 105, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково, вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2018року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, змінити.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання за цією статтею у виді 15 (п`ятнадцяти) діб арешту.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбуття призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу служби пробації і повідомляти про зміну проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена до Кримінального касаційного Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

10.09.2018 року

(дата засвідчення копії)