Справа № 359/8025/18
Провадження № 1-в/359/391/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
05.10.2018 року засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Представник БВК № 119 клопотання засудженого також не підтримав.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого з огляду на наступне.
Як вбачається із особової справи, вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 17.08.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.11.2016 року вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 17.08.2016 року змінено. Зокрема, в частині призначеного ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2017 року ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17.11.2016 року

Вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 17.08.2016 року набрав законної сили 17.11.2016 року.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

Початок строку відбування покарання 17.08.2016 року, а кінець строку 17.06.2020 року.
Згідно ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі..
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
З матеріалів особової справи, зокрема останньої характеристики від 20.09.2018 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.08.2016 року. Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 15.12.2016 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, має 2 стягнення. За проведення ремонтних робіт на території установи був заохочений правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної, та і негативної спрямованості. Не працевлаштований на виробництві, у зв`язку з небажанням працевлаштовуватись. Вину за вироком визнав частково.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє розумну соціально - корисну активність в організації їх роботи.
Згідно висновку, який міститься в даній характеристиці засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення і до нього не може бути застосовано ст.81 КК України, оскільки він не має достатнього ступеня виправлення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що за період з 15.12.2016 року по 20.09.2018 року засуджений має 2 стягнення, які на момент розгляду клопотання не зняті та не погашені. За сумлінну працю засуджений 20.10.2017 року отримав лише одне заохочення у виді зняття раніше накладеного стягнення від 12.05.2017 року.
Вказані обставини свідчать про небажання засудженого ОСОБА_5 змінити свою поведінку та стати на шлях виправлення, про що свідчить наявність лише одного заохочення та 2 стягнень.
Таким чином, на думку суду засуджений ОСОБА_5 , хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, однак ще має досить значний термін невідбутого покарання, та не довів своєю поведінкою, що став на шлях виправлення.
Тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 17.30 год. 23.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_1