Справа № 308/3483/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 та її адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000208, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що 17.01.2018 року за зверненням ОСОБА_6 про шахрайство, вчинене щодо нього, слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208.

Досудовим розслідуванням установлено, що в березні 2017 року в м. Ужгороді ОСОБА_7 умисно, з метою заволодіння чужим майном транспортним засобом, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , ввівши останнього в оману, незаконно заволоділа належним йому автомобілем марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, який був придбаний потерпілим у березні 2017 року за грошову суму в розмірі, еквівалентну 4500,00 доларів США.

Зокрема, це знайшло своє відображення в тому, що приблизно у середині березня місяця 2017 року ОСОБА_7 використовуючи існуючі між нею та ОСОБА_6 доброзичливі стосунки, звернулась до останнього з проханням надати їй в тимчасове безкоштовне користування один з належних йому автомобілів, мотивуючи це тим, що у неї накопичилося багато різних проблем, для вирішення яких їй необхідно мобільно пересуватись. Зловживаючи довірою ОСОБА_6 , увівши його в оману, ОСОБА_7 у м. Ужгороді одержала від останнього усне право на тимчасове користування зазначеним транспортним засобом і, відповідно, отримала від нього авто, документи на нього, ключі систем центрального замка та запалювання (в т.ч. чіп-ключ) автомобіля, заздалегідь не маючи наміру їх повертати, а саме маючи мету їх привласнити.

Приблизно через дві доби ОСОБА_7 , з метою доведення до кінця свого умислу, спрямованого на заволодіння належним ОСОБА_6 вказаним транспортним засобом, зателефонувала ОСОБА_8 , у якого ОСОБА_6 придбав вказаний автомобіль, та повідомивши йому неправдиві відомості про те, що діє за усним дорученням останнього, обумовила з ним питання щодо перереєстрації автомобіля на неї, що і було здійснено в Територіальному сервісному центрі МВС, розташованому в м. Мукачеві.

Отже, у такий спосіб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , заздалегідь не маючи на меті повертати автомобіль його володільцю, заволоділа автомобілем, протиправно привласнивши транспортний засіб шляхом шахрайства.

10 травня 2018 року автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, чорного кольору, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 , оглянутий та тимчасово вилучений у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст.167 КПК України, та в порядку, визначеному ч. 2 ст. 168 КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом в даному кримінальному провадженні і має суттєве значення для встановлення важливих обставин, а тому з метою запобігання можливості його приховування чи відчуження, або вчинення інших дій, які унеможливлять проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, і, відповідно, з метою усунення ризиків та забезпечення його збереження, просить накласти арешт на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, чорного кольору, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 .

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити. Слідчий також зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_7 у відображений, шляхом шахрайства, спосіб заволоділа вказаним автомобілем і, відповідно, швидко здійснила дії щодо набуття права на володіння ним, що вказує на наявність підстав вважати, що без арешту речового доказу автомобіля, вона може умисно приховати чи відчужити його, або вчинити інші дії, які унеможливлять проведення необхідних слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні.

Володілець майна ОСОБА_7 та її адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення володільця майна та її адвоката, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2018 року за № 0000208, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в рамках якого досліджуються обставини щодо незаконного заволодіння ОСОБА_7 майном ОСОБА_6 , зокрема: автомобілем марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 , шляхом зловживання довірою потерпілого.

10 травня 2018 року під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Закарпатська, 45, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, чорного кольору, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 , було оглянуто.

Згідно розписки адвоката ОСОБА_7 - ОСОБА_10 від 10.05.2018 року, за згодою володільця майна ОСОБА_7 , вказаний транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання до вирішення справи по суду адвокату.

11 травня 2018 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, чорного кольору, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000208.

Слідчим доведено, що вилучений у ОСОБА_7 транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000208 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки являються об`єктом кримінально протиправних дій, він може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий судді вважає, що заборона розпорядження вказаним у клопотанні транспортними засобами забезпечить збереження речового доказу та не призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання транспортного засобу, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, чорного кольору, тип кузова седан-в, код легковий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 , із забороною його розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1