Справа №577/3320/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/129/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останнього разу 08.11.2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
У поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо останнього змінити та пом`якшити призначене йому покарання, шляхом застосування ст.69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з доповненнями, вважаючи призначене йому покарання занадто суворим, просить вирок суду щодо нього скасувати та постановити новий вирок, яким призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено за цим Законом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.11.2016 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, та зараховано в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, відбуте повністю за вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.11.2016 року, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1233 грн. 40 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- захисник ОСОБА_7 зазначає, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд безпідставно не врахував в якості пом`якшуючих йому покарання обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодого віку обвинуваченого, що вчинений злочин не є тяжким та не потягнув тяжких наслідків. Також апелянт вказує, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, відбув покарання за попередні злочини;

- обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що при призначенні йому покарання суд не взяв до уваги пом`якшуючих його вину обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, посередніх характеристик за місцем проживання та місцем відбування покарання, позицію потерпілої, яка претензій до нього не мала та не наполягала на суворому покаранні, що вчинений злочин не є тяжким та не потягнув тяжких наслідків. Також обвинувачений вказує, що суд не взяв до уваги тих обставин, що саме він звернувся до працівників поліції, де зізнався про скоєну крадіжку та просив відібрати у потерпілої заяву.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 24.09.2016 року, близько 03.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_9 , вчинив крадіжку ноутбуку марки «Lenovo V 570» та мобільного телефону «Samsung GT-S5360», який був у чохлі та у якому знаходилася карта пам`яті мікро СД, об`ємом 2 гб, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 7177 грн.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , яка є належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду не з`явились та надали відповідні клопотання про розгляд апеляційних скарг без їх участі, тому враховуючи, що в апеляційних скаргах питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, колегія суддів не вбачає явку обвинуваченого на розгляд його апеляційної скарги обов`язковою, та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності апелянтів обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 .

Тому заслухавши доповідь головуючого-судді, думку прокурора ОСОБА_6 яка заперечила проти задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих матеріалів, дане кримінальне провадження розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, і доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке на його думку та захисника ОСОБА_7 , є занадто суворим, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, вказані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем мешкання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка його обтяжує рецидив злочину, і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання, що відповідає характеру вчиненого ним правопорушення, наставших наслідків та особі обвинуваченого.

При цьому, виходячи з обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України, остаточно визначивши його на підставі вимог ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Конотопського міськрайонного суду від 08.11.2016 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини справи і призначив обвинуваченому справедливе та достатнє для його виправлення покарання.

Перевіряючи можливість застосування до призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання положень ст. 69 КК України, колегія суддів дійшла наступного.

Так, вимоги ст. 69 КК України передбачають, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

В апеляційних скаргах обвинувачений та захисник посилаються на наявність таких пом`якшуючих обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, молодий вік обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, як на підстави застосування щодо ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України.

При цьому судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Але ж наявність тільки декількох обставин, що пом`якшують покарання, ще не свідчать про можливість застосування наведеної норми, оскільки при цьому необхідно, щоб ці обставини суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу винного.

Саме ці дані - раніше неодноразово судимий 6 разів за вчинення умисних злочинів і покарання за які відбував реально у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується задовільно, а також, що наведені у вироку та в апеляційних скаргах обставини, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не дають можливості застосувати до покарання, призначеного ОСОБА_8 , ст. 69 КК України.

Що стосується тверджень ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу того, що саме він звернувся до працівників поліції, де зізнався про скоєну крадіжку та просив відібрати у потерпілої заяву, то вони не відповідають дійним обставинам справи, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.к.п.11), про виявлення крадіжки своїх речей працівників поліції повідомила саме потерпіла ОСОБА_9 , а вже потім у ОСОБА_8 були відібрані пояснення, в яких той зазначив, що саме він причетний до крадіжки (а.к.п.13). Ці обставини не можуть свідчити про самостійне повідомлення ОСОБА_8 про вчинений ним злочин, а тому є явно надуманими.

Крім того, викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого обставини про те, що вчинений злочин не є тяжким та не потягнув тяжких наслідків, що обвинувачений відбув покарання за попередні злочини, його характеристики за місцем відбування покарання (а.п.62) та місцем проживання, в тому числі були враховані судом разом з іншими обставинами при призначенні ОСОБА_8 покарання, і як вважає колегія суддів, також є явно недостатніми для прийняття рішення про призначення покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.185 КК України.

В той же час, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини кримінального провадження, будь-яких законних підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, тобто можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, про які йде мова у апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи вказане, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4