справа № 208/2136/16-к
№ провадження 1-кп/208/62/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю: прокурорів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 від 12 квітня 2013 за обвинуваченням: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ОСОБА_14 , осетину, громадянину України, маючому вищу освіту, одруженому, працюючому директором ТОВ «Промелектро», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

30.07.2011, близько 13.00 годин (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_13 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , переслідуючи мету спричинення тілесних пошкоджень останньому, в той час, коли потерпілий ОСОБА_10 зайшов на територію свого домоволодіння АДРЕСА_3 та став закривати металеву хвіртку, вбудовану в огорожу його ділянки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно, з великою силою наніс один удар ногою по вищевказаній хвіртці, біля якої в даний момент знаходився ОСОБА_10 , від чого хвіртка з великим зусиллям та прискоренням відкрилась в бік потерпілого ОСОБА_10 та своєю виступаючою частиною металевого каркасу, від умисних дій ОСОБА_13 , вдарила потерпілого.

Таким чином, в результаті навмисних злочинних дій ОСОБА_13 , потерпілому ОСОБА_10 були спричинені, згідного висновку судово-медичної експертизи № 326 від 26.02.2012 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області ліворуч, розташованої вертикально. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. (короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день) та відповідають п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 p., №6).

Обвинувачений ОСОБА_13 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав повністю, цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди також не визнав повністю, суду пояснив, що, 30.07.2011 року десь о 13-00 він знаходився по АДРЕСА_4 , разом з ним стояли його знайомі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розмовляли. В той час у нього на подвір`ї був демонтаж будівель у дворі та у нього з двору пропали дошки. Повз них проходив ОСОБА_17 , він задав йому питання чому той у нього викрав дошки. ОСОБА_17 швидко забіг в свою калитку. Він та його знайомі зайшли за ОСОБА_17 до нього в калітку, та він побачив що ОСОБА_17 сидить на землі. Також побачив у ОСОБА_17 в дворі бесідка зроблена з його дошок. Потерпілому він не наносив тілесних пошкоджень. Відео яке переглядалося судом після проведення слідчого експерименту не може підтвердити пояснення свідка ОСОБА_18 , бо дірка в заборі була більшою і там було дерево груша, яке зараз спиляли. Коли повз них проходив ОСОБА_17 він не бачив на ньому тілесних пошкоджень. Вже потім коли він зайшов на його частину домоволодіння у нього були тілесні пошкодження. Мабуть металеві двері відскочили та його вдарила дверь, потім двері відчинилися, він сидів на землі на сидницях. Як двері вдарили потерпілого в лоб він не бачив. Чому відскочили двері він не знає, мабуть така конструкція. Зайшли у двір ОСОБА_17 утрьох щоб пересвідчитися що його бесідка зроблена з викрадених у нього дошок.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 30.07.2011 року він будував з цегли місце для барбекю. Цеглин не вистачало, вирішив попросити сусіда подати цеглу. Той погодився. Коли він повертався до дому на спільній території були ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . Коли він підійшов до калітки, ОСОБА_19 став вимагати щоб він там не ходив. Почав бити його по обличчю та забирати ключі. Наніс близько чотирох-п`яти ударів. Коли він заходив до свого двору, і вже майже закрив калітку, ОСОБА_19 вдарив по кальтці, яка його вдарила в лоб та пішов після цього. Його сусід ОСОБА_18 все це бачив через отвір в цегляному пройомі, які відділяють їхні домоволодіння. Він переліз до сусіда, зателефонували його батькам та викликали міліцію. Він перебував на стаціонарному лікуванні. Каркас калітки зроблено з заліза, та сама вона з оцинкованого заліза. Він постійно нею користується, ніколи не було, щоб вона завдала шкоди, пружин на ній не має, сама вдарити не може. Сварки з сусідом ОСОБА_19 почалися десь сім років потому, сварилися через те, що він проходиться через його ділянку до себе, але іншим шляхом він пройти не може.

Свідок ОСОБА_20 суду вказав, що років п`ять потому робив разом з ОСОБА_15 ремонт у ОСОБА_19 . Дзарасов привіз дошки, які розкрадалися. Ці дошки були помічені у потерпілого. Коли потерпілий йшов через двір ОСОБА_19 , той попрохав у нього подивитися його двір на предмет виявлення дошок. Потерпілий відкрив двері та швидко зайшов. Зайшли втрьох та показали ОСОБА_19 його дошки. Вони побачили дошки, вони були їхні але пофарбовані у чорний колір. Потерпілий стояв біля своїх сходів, пошкоджень на ньому не було. Вони продовжили роботу, потім перемотав голову та викликав своїх людей, які стали питати ОСОБА_19 . Був присутнім на слідчому експерименті. З того міста де стояв свідок неможливо побачити подію. Між гаражем ОСОБА_18 та домом потерпілого був забор десь 1м.80 см., отвора у цьому заборі не було. Потерпілого ніхто не бив, калітка не могла зачепити потерпілого. Калітка була неякісна та її важко відкрити.

Свідок ОСОБА_21 суду вказала, що їй зателефонував син ОСОБА_17 і сказав, що ОСОБА_19 його побив, разрубав голову каліткою. Син був в поганому стані, поїхали до міліції, він розповів, що ОСОБА_19 вдарив калітку, калітка вдарила сина, потім він лікувався в лікарні. Зі слів сина знає що ОСОБА_18 їх сусід бачив конфлікт. Калітка відкривається в бік їх двору. Просто закриваючи її не можливо нею травмуватися. Сина побачила з розрубаним лобом, обличчя в крові. Дошки у ОСОБА_19 не крали.

Свідок ОСОБА_22 суду вказав, що подія була влітку, липні 2011 року в обід. На межі його будинку та ОСОБА_17 лежали дошки та будівельні матеріали., межа близько 1,5 м. Потерпілий попросив його подати йому будівельні матеріали. Потерпілий пішов до будинку а він (свідок) залишився щоб подавати цеглу. Він почув шум, крики на подвір`ї, сперечалися за дошки. Йому стало цікаво і в шелину між забором подивився і побачив як ОСОБА_17 намагався закрити калітку, бачив як ОСОБА_19 заносить ногу, почув як стукнуло об калітку, а потім він ногу опустив, в цей час ОСОБА_17 откинуло каліткою він споткнувся, присів на праву ногу, руку, коли підіймався то ОСОБА_19 ударив ОСОБА_17 по обличчю ладошкою двічі. ОСОБА_19 кричав та обвинувачував ОСОБА_17 у крадіжці дошок, кричав щось за якісь ключі потім втік. Калітка не могла сама вдарити ОСОБА_17 , він бачив у того на лобі розсічення, кров. Самого удару ногою ОСОБА_19 об калітку він не бачив, але бачив рухи ногами ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_23 суду вказав що, працювали з ОСОБА_16 у ОСОБА_19 , були дошки, потім вони ці дошки побачили у потерпілого, розповіли про це ОСОБА_19 . Прийшов потерпілий, його попросили показати дошки, він відмовився та пішов до додому, калітку не зачиняв. Вони зайшли до нього, побачили дошки.

Свідок ОСОБА_24 суду вказав, що його запрошували в якості спеціаліста на слідчий експеримент. Він проводив відео зйомку. Свідком був сусід по АДРЕСА_5 , той розказував про події а саме що не бачив нічого тільки чув. Він вказував де він стояв, спеціаліст сам туди пройшов з камерою але фізично з того місця нічого не видно. Став пробиратися на те місце, де свідок все чув, але не пройшов., відтіля обзор поганий. Все це він зняв та передав слідчому. Свідок почув що щось відбувається та намагався подивитися у пролом у стіні забору, він (спеціаліст сам намагався подивитися у пролом у стіні але не зміг, людина не може фізично розположитися біля цього забору. Протокол слідчого експерименту він підписав, зауважень не писав. Можливо вигнутися на тому місці де був свідок, але треба бути акробатом. Він держав камеру на рівні поясу та просунув її у дірку так як показував сусід. На тому місці він не зміг присісти так як ззаду гараж а збоку стіна. Голову можна просунути у дірку, але буде видно не те місце де відбувалися всі події. Ті люди що були за забором, щось можна побачити, але що вони роблять не можна фіксувати, ті що стоять перед забором, їх можна фіксувати.

Свідок ОСОБА_25 суду вказала, що вона на час події перебувала у себе вдома на кухні, почула крик, визирнула у вікно, побачила бежить ОСОБА_19 , пробіг біля її двору, вона вийшла підійшла до хвіртки, ОСОБА_19 щось сказав, потім розвернувся та пішов а ОСОБА_26 біжав за ним і держався за голову, потім вона пішла. Бачила у ОСОБА_17 кров між пальцами коли він держався за голову. ОСОБА_17 вона бачила біля бесідки. ОСОБА_19 забігав у двір до ОСОБА_17 , він зайшов у двір та бігав по двору. Вони були удвох, а на території двора ОСОБА_19 вона чула голоси.

Незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_13 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.125 КК України також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами матеріалів кримінального провадження № 0000094 від 12 квітня 2013 року, а саме:

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 07.12.2011 року з фото таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_22 , який розповідав щодо подій, яка мала місце 30.07.2011 року приблизно о 12 годині по АДРЕСА_3 , при цьому пояснював, що він знаходився біля цегляного забору в якому знаходився пройом і бачив що в цей час його сусід ОСОБА_26 закривав свою металеву хвіртку, яка була відчинена приблизно на 70 см. і в той момент коли ОСОБА_17 закривав хвіртку то ОСОБА_19 направився зі свого боку двору в сторону хвіртки та вдарив ногою по хвіртці, після цього ОСОБА_17 упав на руку приблизно в двох, трьох метрів від хвіртки, в цей час у двір зайшов ОСОБА_19 і коли ОСОБА_17 піднявся на ноги то ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_17 і 5-6 разів долонею руки вдарив його в область обличчя в ліву сторону, після цього ОСОБА_19 пішов дивитися бесідку. Весь цей час він (свідок) знаходився за забором на території свого домоволодіння (том 2 а.с.94-98);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 07.12.2011 року з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_10 , який розповідав щодо події, яка мала місце 30.07.2011 року приблизно о 13 г. по АДРЕСА_4 , він направлявся через двір ОСОБА_19 до себе, коли знаходився біля хвіртки свого забору підійшов ОСОБА_19 і наніс приблизно 6 ударів долонею руки по лівій стороні обличчя. Після чого ОСОБА_19 направився в бік своєї хвіртки, він ( ОСОБА_17 ) зайшов до себе у двір і став закривати хвіртку, в цей час побачив, що ОСОБА_19 розігнався і вдарив ногою по хвіртці, но сам удар ногою ОСОБА_19 по хвіртці він не бачив і в цей час хвіртка вдарила його по обличчю в область лоба з лівої сторони. І від цього удару він впав від калітки приблизно на відстань 2-3 метри, впав на праву руку, коли піднявся на ноги, зайшов ОСОБА_19 і наніс приблизно 4-5 ударів долонею руки по обличчю з лівої сторони (а.с.99-104);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.01.2012 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_13 , який розповідав про події, які мали місце 30.07.2011 р. у дворі будинку АДРЕСА_2 приблизно о 12-13, він, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 находилися напроти входу в будинок, хлопці йому розказали, що у нього з двору вкрали дошки і з цих дошок у сусіда ОСОБА_26 побудована бесідка. В цей час мимо них проходив ОСОБА_26 , він запитав у нього навіщо він взяв його дошки. В цей час ОСОБА_26 тримався лівою рукою за ручку калітки, відповів що нічого не крав і одразуж забіг до себе у двір, захлопнув хвіртку. Вони почули крик «Ой», хвіртка відчинилася приблизно на двадцять сантиметрів. І він побачив, що ОСОБА_26 сидів на корточках і держався за голову. Він разом з ОСОБА_16 , та ОСОБА_15 пройшли до бесідки і пересвідчилися що бесідка з його дошок. Після того, як вони зайшли, він бачив в області лоба у ОСОБА_26 кров (а.с. 123-128);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.01.2012 року з фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_23 , який на місці події по АДРЕСА_2 розповідав про події які відбулися 30.07.2011 р. приблизно о 13 г., розповів, що він з ОСОБА_16 повідомили ОСОБА_19 що з його двору зникли дошки, з цих дошок ОСОБА_17 побудував собі бесідку. Мимо проходив ОСОБА_17 і ОСОБА_19 запитав за дошки. Попросив показати бесідку. ОСОБА_17 став біля хвіртки на своє домоволодіння, відмовився. Вони з ОСОБА_15 та ОСОБА_19 продовжили стояти. Після того через кілька хвилин збоку ОСОБА_17 почули крик « ОСОБА_27 » і різкий стук хвіртки, він у приоткриту хвіртку побачив ОСОБА_17 , який держався за голову рукою. Вони втрьох зайшли у двір ОСОБА_17 пересвідчилися що бесідка побудована з дошок ОСОБА_19 , після чого вони пішли, ОСОБА_19 не бив ногою по хвіртці (а.с. 129-134);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.01.2012 року з фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_28 , який на місці події по АДРЕСА_2 розповідав про події які відбулися 30.07.2011 року приблизно о 12 год. Він разом з ОСОБА_15 і ОСОБА_19 стояли напроти входу до будинку та розмовляли. Він з ОСОБА_15 повідомили з двору ОСОБА_19 зникають дошки і з них ОСОБА_17 побудував собі бесідку. Мимо них проходив ОСОБА_17 у якого ОСОБА_19 запитав за дошки та попросив подивитися бесідку. При цьому ОСОБА_17 стояв біля хвіртки до свого будинку. Він відмовився пустити їх у двір, вони залишалися стояти. Потім вони почули з боку ОСОБА_17 крик ой і шум хвіртки. Потім він побачив що ОСОБА_19 , який був в 1-1,5 від хвіртки направляється у бік хвіртки, за ним ОСОБА_15 , він за ними. Хвіртка була відчинена на 30-40 см. Сам ОСОБА_17 був біля крильца свого будинку при цьому рукою тримався за голову. Вони подивилися бесідку, пересвідчилися що вона з дошок ОСОБА_19 та пішли. ОСОБА_17 ніхто не бив (а.с. 135-140);

- висновком судово-медичного експерта № 77-Е від 31.01.2012 року відповідно до якого виявлена у потерпілого ОСОБА_10 рана в лобній області голови зліва, лінійної форми, розташована у напрямку зверху вниз є місцем прикладення сили діючого твердого предмета, який мав подовжену контактуючу поверхню, яким міг бути виступаючи частини металевої хвіртки. Виявлене у нього пошкодження могло виникнути при розташуванні потерпілого відносно травмую чого предмету, як указано в усіх наданих протоколах відтворення обстановки та обставин події (а.с. 152-154);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.07.2012 р. за участю ОСОБА_13 відповідно до якого 30.07 в 12 ОСОБА_16 та ОСОБА_15 повідомили що у нього зникли дошки і з цих дошок ОСОБА_17 збудував собі бесідку. В цей час мимо них проходив ОСОБА_17 і став відчиняти свою хвіртку він у нього запитав за дошки, той відповів, що нічого у нього не крав, після чого ОСОБА_17 відчинив свою хвіртку і зайшов на територію свого домоволодіння і різко зачинив хвіртку. Коли самортизувала хвіртка він почув ой і коли відчинилася хвіртка він побачив що ОСОБА_17 сидить на корточках і тримається руками за голову на обличчі у нього була кров. Він пройшов до беседке пересвідчився що та збудована з його дошок, повернувся до себе у двір. Ніхто ОСОБА_17 не наносив удари (а.с. 247-249);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.07.2012 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , який на місці події розповідав, як він відчинив хвіртку, яка веде на територію його двору, зайшов туди і почав закривати хвіртку то побачив що ОСОБА_19 почав розганятися в бік його хвіртки, після того, як він практично закрив хвіртку то почув удар по хвіртці яка вдарила його в область лоба і від цього удару він впав на праву руку (т.2 а.с. 1-3);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.07.2012 року за участю свідка ОСОБА_29 , який пояснював, що 30.07.2011 р. ОСОБА_17 попросив його подати йому цеглини. Він перейшов до забору між своїм домоволодінням і домоволодінням ОСОБА_17 . Після чого він почув шум. Тоді він підійшов до пройому в заборі і звідти він побачив що ОСОБА_17 стоїть на території свого домоволодіння а на території свого домоволодіння стояв ОСОБА_19 і в той момент коли ОСОБА_19 зачиняв хвіртку то він почув громкий удар о хвіртку. Він допускає, що удар наніс ОСОБА_19 і від цього удару хвіртка ударила ОСОБА_17 в обличчя і від удару ОСОБА_17 упав, коли той піднімався до нього підійшов ОСОБА_19 і наніс 5-6 ударів по обличчю. Удар міг нанести лише ОСОБА_19 більше нікого не було. Після того, як відчинилася хвіртка, то ОСОБА_19 робив рух ногою характерне для нанесення удару ногою (а.с. 4-6);

- висновком комплексної комісійної судово-медичної експертизи від 26.12.2012 року № 326 відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_10 забійна рана лобної області ліворуч, розташована вертикально. Термін її виникнення може відповідати 30.07.2011 року. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. Забійна рана спричинена від дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, у вигляді ребра, в лобну область ліворуч. Об`єктивних даних на наявність гострої черепно мозкової травми, струсу головного мозку в наданій медичній документації не виявлено (т.2 а.с.41-55);

- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи від15.12.2015 р. № 351/15, відповідно до якої рана, яка мала місце у ОСОБА_10 виникла від дії тупого предмету можливо в час та за обставини, про які йдеться в матеріалах кримінального провадження (наніс один удар ногою по вищевказаній калітці, біля якої знаходився ОСОБА_17 від чого калітка з великою силою та прискоренням відкрилася в бік потерпілого ОСОБА_10 та виступаючою частиною металевого каркасу вдарила потерпілого). Детально встановити в якому положенні міг знаходиться потерпілий в момент спричинення йому тілесних пошкоджень відносно металевої калітки та яке було взаємо розташування потерпілого до підозрюваного і як між ними була розташована металева калитка за наявними даними неможливо. Зазначена рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Медична документація ОСОБА_10 не містить даних, які б вказували на перенесення навіть найлегшої клінічної форми черепно-мозкової травми струсу головного мозку (а.с. 171-179);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_22 , який на місці події розповідав про обставини, які мали місце 30.07.2011 року, він перебував на території свого домоволодіння, почув голоси, та шум сварки. Він між парканом та будівлею прослідував до паркану який розташований між його подвір`ям і подвір`ям потерпілого, в отвір у паркану він побачив, що у двір зайшов ОСОБА_17 та став зачиняти калітку та коли калітка вже була майже закрита то ОСОБА_18 почув звучний удар чи один стук у калітку від чого калітка відчинилася а ОСОБА_17 впав від чого він не бачив та коли калітка відчинилася він в ній побачив ОСОБА_19 який вже майже опустив ногу чи бив він ногою в калітку він не бачив та нога була не піднята а майже на підлозі. Далі він бачив на голові у ОСОБА_17 була травма, обстановка не змінилася.

Всі вище перелічені докази будучи належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що 30.07.2011, близько 13.00 годин (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_13 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , переслідуючи мету спричинення тілесних пошкоджень останньому, в той час, коли потерпілий ОСОБА_10 зайшов на територію свого домоволодіння АДРЕСА_3 та став закривати металеву хвіртку, вбудовану в огорожу його ділянки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно, з великою силою наніс один удар ногою по вищевказаній хвіртці, біля якої в даний момент знаходився ОСОБА_10 , від чого хвіртка з великим зусиллям та прискоренням відкрилась в бік потерпілого ОСОБА_10 та своєю виступаючою частиною металевого каркасу, від умисних дій ОСОБА_13 , вдарила потерпілого.

В обґрунтування винності ОСОБА_13 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд поклав наступні докази.

Потерпілий ОСОБА_10 під час всього судового провадження наполегливо вказував, що тілесні пошкодження 30.07.2011 року він отримав коли заходив до свого двору, і вже майже закрив хвіртку, а ОСОБА_13 в цей час вдарив по хвіртці, яка його вдарила в лоб. Його сусід ОСОБА_22 все це бачив через отвір в цегляному пройомі, які відділяють їхні домоволодіння. Каркас хвіртки зроблено з заліза, та сама вона з оцинкованого заліза. Він постійно нею користується, ніколи не було, щоб вона завдала шкоди, пружин на ній не має, сама вдарити не може. Сварки з сусідом ОСОБА_13 почалися десь сім років потому.

Показання потерпілого ОСОБА_10 в цій частині послідовні, незмінні протягом як судового слідства так і досудового розслідування, під час якого проводилося відтворення обстановки та обставин події, яка мала місце 30.07.2011 року близько 13-00 годині по вул. Перекопській в м. Дніпродзержинську під час сварки між ним та ОСОБА_13 .

Так, при проведені вказаної слідчої дії 07.12.2011 року потерпілий ОСОБА_10 , вказував, що, він ( ОСОБА_17 ) зайшов до себе у двір і став закривати хвіртку, в цей час побачив, що ОСОБА_19 розігнався і вдарив ногою по хвіртці, але сам удар ногою ОСОБА_19 по хвіртці він не бачив і в цей час хвіртка вдарила його по обличчю в область лоба з лівої сторони. І від цього удару він впав на праву руку, від хвіртки приблизно на відстань 2-3 метри.

Показання потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин отримання ним тілесних пошкоджень 30.07.2011 року в судовому засіданні повністю співпадають з поясненнями свідка ОСОБА_22 за участю якого крім того, неодноразово проводилися відтворення обстановки та обставин події як під час досудового розслідування так і судового провадження, і пояснення якого стабільні, послідовні і доповнюють одне одного.

Так, свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснював, що почув шум, крики на подвір`ї, сперечалися за дошки, в щілину між забором подивився і побачив як ОСОБА_17 намагався закрити калітку, бачив як ОСОБА_19 заносить ногу, почув як стукнуло об калітку, а потім він ногу опустив, в цей час ОСОБА_17 откинуло на каліткою він споткнувся, присів на праву ногу, коли підіймався то ОСОБА_19 ударив ОСОБА_17 по обличчю ладошкою двічі. ОСОБА_19 кричав та обвинувачував ОСОБА_17 у крадіжці дошок, кричав щось за якісь ключі потім втік. Калітка не могла сама вдарити ОСОБА_17 , він бачив у того на лобі розсічення, кров. Самого удару ногою ОСОБА_19 об калітку він не бачив, але бачив рухи ногами ОСОБА_19 .

Під час відтворення обстановки та обставин події від 07.12.2011 року свідок ОСОБА_22 пояснював, що він знаходився біля цегляного забору в якому знаходився пройом і бачив що в цей час його сусід ОСОБА_26 закривав свою металеву хвіртку, яка була відчинена приблизно на 70 см. і в той момент коли ОСОБА_30 закривав хвіртку то ОСОБА_19 направився зі свого боку двору в сторону хвіртки та вдарив ногою по хвіртці, після цього ОСОБА_17 упав на руку приблизно в двох, трьох метрів від хвіртки ОСОБА_31 цей час він (свідок) знаходився за забором на території свого домоволодіння.

Під час відтворення обстановки та обставин події від 12.07.2012 року свідок ОСОБА_29 , пояснював, що 30.07.07.2011 р. ОСОБА_17 попросив його подати йому цеглу. Він перейшов до забору між своїм домоволодінням і домоволодінням ОСОБА_17 . Після чого він почув шум. Тоді він підійшов до пройому в заборі і звідти він побачив що ОСОБА_17 стоїть на території свого домоволодіння а на території свого домоволодіння стояв ОСОБА_19 і в той момент коли ОСОБА_19 зачиняв хвіртку то він почув голосний удар о хвіртку. Він допускає, що удар наніс ОСОБА_19 і від цього удару хвіртка ударила ОСОБА_17 в обличчя і від удару ОСОБА_17 упав.

Під час проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року свідок ОСОБА_22 , показував та розповідав, що, 30.07.2011 року, він перебував на території свого домоволодіння, почув голоси, та шум сварки. Він між парканом та будівлею прослідував до паркану який розташований між його подвір`ям і подвір`ям потерпілого, в отвір у паркану він побачив, що у двір зайшов ОСОБА_17 та став зачиняти хвіртку та коли хвіртка вже була майже закрита то ОСОБА_18 почув звучний удар чи один стук у хвіртку від чого хвіртка відчинилася а ОСОБА_17 впав від чого, він не бачив та коли хвіртка відчинилася він в ній побачив ОСОБА_19 який вже майже опустив ногу, чи бив він ногою у хвіртку, він не бачив та нога була не піднята а майже на підлозі. Далі він бачив на голові у ОСОБА_17 була травма, обстановка не змінилася.

Той факт, що у паркані між дворами ОСОБА_18 та ОСОБА_17 знаходився отвір через який хоча із труднощами але можливо побачити події, які відбуваються у дворі потерпілого ОСОБА_17 суду підтвердив також і свідок ОСОБА_24 якого запрошували до проведення слідчого експерименту в якості спеціаліста 12.07.2012 року.

Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи проведеної Головним бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», виявлена у ОСОБА_10 в лобній області зліва поза волосистої частини вертикальна рана 3Х0,2 см. виникла від дії тупого (-их) предмету (-ів) можливо, в час та за обставин, про які йдеться в матеріалах кримінального провадження та на які вказано у постанові про призначення експертизи (наніс один удар ногою по вищевказаній калітці, біля якої знаходився ОСОБА_10 від чого калітка з великою силою та прискоренням відкрилася в бік потерпілого ОСОБА_10 та виступаючою частиною металевого каркасу вдарила потерпілого). Зазначена рана, відповідно до п. 2.3.2 а/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Той факт, що між двома сусідами ОСОБА_19 та ОСОБА_17 30.07.2011 року відбувався конфлікт підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_25 , яка вказувала, що вона на час події перебувала у себе вдома на кухні, почула крик, визирнула у вікно, побачила біжить ОСОБА_19 , пробіг біля її двору, вона вийшла підійшла до хвіртки, ОСОБА_19 щось сказав, потім розвернувся та пішов а ОСОБА_26 біг за ним і держався за голову, потім вона пішла. Бачила у ОСОБА_17 кров між пальцями коли він держався за голову. ОСОБА_17 вона бачила біля бесідки в дворі ОСОБА_17 .

Сам обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні не заперечував той факт, що дійсно 30.07.2011 року він перебував поблизу домоволодіння потерпілого ОСОБА_17 , спілкувався з ОСОБА_17 після того, як ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили що начебто ОСОБА_17 побудував себе бесідку з викрадених у нього (Дзарасова дошок). Цю обставину також підтверджують і свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_13 в тій частині, що по хвіртці ОСОБА_17 він не наносив удару ногою, від чого та вдарила того у лоба, суд розцінює критично, як спосіб захисту. Пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , в тій частині що ОСОБА_13 не наносив удару ногою по хвіртці ОСОБА_17 від чого та вдарила потерпілого у лоба суд також розцінює критично, бо вказані свідки знаходилися у залежності від ОСОБА_19 працюючи на нього, виконуючі будівельні роботи на його подвір`ї. Тому, суд не приймає до уваги в якості доказів по справі їх покази як в судовому засіданні так і під час досудового розслідування, в частині, що ОСОБА_13 жодних дій направлених на спричинення будь-яких тілесних пошкоджень потерпілому ОСОБА_10 не здійснював.

Суд також не приймає до уваги висновок комплексної комісійної судово-медичної експертизи від 26.12.2012 року № 326 проведеної ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи» м. Дніпропетровська в частині підсумків відповідей на питання № 4 та № 5 з наступних підстав.

Питання під № 4 було сформульовано наступним чином: можливо чи спричинення тілесного пошкодження виявленого у ОСОБА_10 , по давності спричинення яке б відповідало 30.07.2011 року, при розташуванні потерпілого ОСОБА_10 і підсудного ОСОБА_13 і механізмі його спричинення, як вказано потерпілим ОСОБА_10 в ході відтворення обстановки та обставин події від 12.07.2012 року, а також в ході судового слідства а саме: що в момент спричинення йому тілесного пошкодження в ліву частину голови, він знаходився в момент удару його каліткою в положенні стоячи вертикально, з витягнутою перед собою правою рукою, якою він утримував калітку воріт ?

Питання під № 5 було сформульовано наступним чином: можливо чи спричинення тілесного пошкодження виявленого у ОСОБА_10 , по давності спричинення який відповідав би 30.07.2011 року при механізмі її спричинення і ході подій вказаних підсудним ОСОБА_19 а саме, що потерпілий поспішав зачинити калітку, зачепившись і втративши рівновагу, нахилився вперед, від чого самортизувавшою каліткою, яку він з силою зачиняв, отримав удар в лобну частину голови ?

Вказана комплексна комісійна судово-медична експертиза призначалася 26.09.2012 року судом в провадженні якого перебувала на той час справа. Під час нового розгляду справи потерпілий ОСОБА_10 таких пояснень як - в момент спричинення йому тілесних пошкоджень в ліву частину голови він знаходився в момент удару його каліткою в положенні стоячи вертикально з витягнутою перед собою правою рукою, якою він утримував калітку, в судовому засіданні не надавав, більше того, під час відтворення обстановки та обставин події 12.07.2012 року, потерпілий також не надавав подібних пояснень.

Обвинувачений ОСОБА_13 ні під час відтворення обстановки та обставин події 13.01.2012 року, ні під час дачі показань при новому судовому розгляді не надавав таких пояснень як - потерпілий поспішав закрити хвіртку зачепившись і втративши рівновагу нагнувся уперед, від чого самартизованою хвірткою, яку він з силою зачиняв, отримав удар в лобну частину голови.

Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Суд не може прийняти в якості доказу зазначені висновки комплексної комісійної судово-медичної експертизи № 326 в частині відповідей на питання 4,5 оскільки висновки експертів не відповідають фактичним обставинам справи.

Також суд, не приймає до уваги висновок судово-медичного експерта № 1142-Е від 17.11.2011 р. в частині що у потерпілого ОСОБА_10 виявлені пошкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з раною в лобній області, яка супроводжувалася геморагічним забієм лівої лобної долі, та визначення ступеня тяжкості тілесного пошкодження, отриманого ОСОБА_10 як середнього, оскільки в подальшому проведеними комплексною комісійною судово-медичною експертизою № 326, повторної комплексної судово-медичної експертизи № 351/15, забійна рана лобної області ліворуч, розташована вертикально, виявлена у потерпілого ОСОБА_10 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасних розлад здоров`я, встановлений діагноз ОЧМТ. Геморагічний ушиб лівої лобної долі є не підтвердженим об`єктивними даними і при оцінці ступеня тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймається, медична документація ОСОБА_10 не містить даних, які б вказували на перенесення навіть найлегшої клінічної форми черепно-мозкової травми струсу головного мозку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_13 у вчинені злочину, а саме у спричинені умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_13 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_13 в силу ст.67 УК України, не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_13 в силу ст.66 КК України, не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_13 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

На думку суду, з врахуванням того, що ОСОБА_13 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має родину, неповнолітню дитину на утриманні, тобто міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, працює, суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні питання щодо кримінальної відповідальності ОСОБА_13 за вчинений ним злочин, суд також враховував наступне.

Інкриміноване ОСОБА_13 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України вчинено 30.07.2011 року.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно ч.3 ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів відноситься до злочинів невеликої тяжкості

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Звільнити від кримінальної відповідальності (покарання) і закрити провадження суд може під час розгляду справи по суті в загальному порядку судом першої інстанції.

Частиною 1 ст.285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом здійснюється виключно судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості. Вказана підстава є імперативною для суду.

На підставі ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах передбачених статтею 49 КК України.

Як вже зазначалося вище, інкриміноване ОСОБА_13 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України вчинено 30.07.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, на теперішній час сплинув строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Також, ОСОБА_13 роз`яснено суть обвинувачення та підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.

ОСОБА_13 не дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частина 5 ст.74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч.5 ст.74, ст.106 КК.

Потерпілим по справі ОСОБА_32 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 щодо стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 50 000 грн. та матеріальної в сумі 3 092 грн. витрат понесених на лікування та оплату правової допомоги, який потерпілий в судовому засіданні підтримав, при розгляді цивільного позову потерпілого, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 дійсно винний у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілий внаслідок отриманої травми перебував на лікуванні. На лікування витратив 2 292,00 грн. та правову допомогу 800 грн., що підтверджується документально. Отже, сума 3 092 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Крім того, як зазначив потерпілий йому спричинені моральні страждання в наслідок отримання ним тілесних пошкоджень, він вимушений був лікуватися, його нормальні життєві зв`язки були порушені, стан його здоров`я погіршується. У лобній частині голови у нього залишився рубець, що також викликає у нього моральні страждання. Моральну шкоду він оцінює у 50 000 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Суд приходить до висновку, що потерпілому ОСОБА_10 дійсно спричинена моральна шкода, яка полягала в перенесенні фізичних страждань від спричинення тілесних ушкоджень, в отриманні психологічного стресу, необхідністю лікування, нормальні життєві устої були порушені, в лобній частині голови потерпілого залишився рубець після отриманого тілесного пошкодження.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінивши аргументи потерпілого, виходячи з характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), з врахуванням отриманих потерпілим травм, тривалості знаходження на лікуванні, характеру і глибини пов`язаних з цим душевних страждань, пов`язані з цим вимушені зміни в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, беручи до уваги вік потерпілого, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає достатнім і відповідним визначення розміру заподіяної моральної шкоди в сумі 5 000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_33 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Питання щодо судових витрат вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн.

ОСОБА_13 звільнити від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн., призначеного за вчинення кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3 092,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Речовий доказ:

- диск з відеозаписом відтворення та обставин події за участю свідка ОСОБА_29 , потерпілого ОСОБА_10 , підсудного ОСОБА_13 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1