Справа № 487/4521/18
Провадження № 1-кс/487/2143/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2018 року заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір від 10.07.2017 про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.314 КК Турецької Республіки. 12.07.2018 року о 12 годині 00 хвилині співробітниками Департаменту захисту національної державності СБ України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у порядку ст.582 КПК України затримано підозрюваного у кримінальній справі №2017/6110 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки. Відповідно до ст. 587 КПК України, за дорученням Генеральної прокуратури України проведено екстрадиційну перевірку стосовно ОСОБА_6 , за результатами якої не встановлено перешкод у видачі останнього. Інкриміноване ОСОБА_10 правоохоронними органами Турецької Республіки діяння відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст.258-3 КК України, і є екстрадиційними, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищезазначене правопорушення не закінчився. ОСОБА_11 є громадянином Турецької Республіки, дозвіл на імміграцію в Україну скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні). Хоча ОСОБА_11 має офіційно зареєстрований шлюб з громадянкою України, вказаний соціальний зв`язок не є запорукою виконання останнім умов запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Враховуючи скасування дозволу на імміграцію в Україну, є вірогідність залишення ним України та еміграції до іншої держави, у тому числі разом з дружиною, задля унеможливлення його подальшої екстрадиції до Турецької Республіки та притягнення до відповідальності за особливо тяжкий злочин, уникнення передбачених вказаними обставинами наслідків. Більш того, визнання Інана Юсуфа УДМС України в Миколаївській області як особи, яка становить загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, свідчить про необхідність його ізоляції від громадян України. Крім того, передача особи до іншої держави в порядку процедури екстрадиції можлива із застосуванням стосовно особи виключно екстрадиційного арешту, оскільки екстрадиція не є добровільна, і наявність іншого запобіжного заходу не надасть можливості у примусовому порядку видати особу до іноземної держави.

Посилаючись на вказані обставини прокурор просив застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на дванадцять місяців до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу особи та її фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_6 у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали, зазначили, що необізнаність ОСОБА_11 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та пред`явлення йому підозри у скоєнні злочину, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ОСОБА_11 , не був обізнаний про скасування дозволу на імміграцію в Україну та пред`явлення йому підозри у скоєнні злочину, має намір оскаржити рішення про скасування дозволу, має стійкі соціальні зв`язки, та постійне місце проживання в Україні, де проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, є засновником благодійного фонду та здійснюючи підприємницьку діяльність сплачує податки у місцевий бюджет.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_11 пояснив, що не має ніякого відношення до вчинення злочину та є невинним. Просив взяти до уваги, що у разі його арешту його родина може загинути, оскільки нікому буде піклуватися про дружину та дітей, та відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір від 10.07.2017 про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.314 КК Турецької Республіки. Другим Мировим Кримінальним судом м. Ізмір Турецької Республіки 20.04.2017 видано ордер на арешт ОСОБА_6 , у зв`язку з ухиленням останнього від досудового розслідування у вищевказаній кримінальній справі.

12.07.2018 року о 12 годині 00 хвилині співробітниками Департаменту захисту національної державності СБ України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у порядку ст.582 КПК України затримано підозрюваного у кримінальній справі №2017/6110 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки.

У ході проведення екстрадиційної перевірки встановлено, що у провадженні Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір перебуває кримінальна справа №2017/6110 стосовно громадянина зазначеної держави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення 15.07.2016, на території Турецької Республіки злочину, передбаченого ч.2 ст.314 КК Турецької Республіки (участь в озброєній терористичній організації).

Інкриміноване ОСОБА_10 правоохоронними органами Турецької Республіки діяння відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст.258-3 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання на строк понад 1 рік (до 15 років позбавлення волі).

Строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищезазначене правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.

ОСОБА_11 є громадянином Турецької Республіки та документований паспортом громадянина Турецької Республіки серії НОМЕР_1 від 02.12.2014.

Відповідно до інформації УДМС України в Миколаївській області від 12.07.2018, останньому 20.09.2016 надано дозвіл на імміграцію в Україну 13.10.2016 документований посвідкою на постійне проживання в Україні.

12.06.2018 вказаний дозвіл на імміграцію скасовано на підставі п.3 ч. 1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні).

За результатами проведених УДМС України в Миколаївській області та ГУДМС України в Одеській області перевірок встановлено, що з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує податкового захисту, ОСОБА_11 до компетентних органів України не звертався.

Згідно із медичними документами ОСОБА_11 може етапуватись.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 584 КПК України після отримання запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням центрального органу прокурор вносить подання про її екстрадиційний арешт до суду за місцем тримання особи під вартою.

Правовідносини між Україною та Турецькою Республікою врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року. Відповідно до вимог ст. 1 вказаної конвенції Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 7 ст. 584 КПК України після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу про застосування екстрадиційного арешту або про відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Враховуючи, що ОСОБА_11 притягується до відповідальності правоохоронними органами Турецької Республіки діяння відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст.258-3 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання на строк понад 1 рік (до 15 років позбавлення волі); строки, передбачені ст. 49 КК України, на даний час не сплинули, а також, що отримано запит Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір від 10.07.2017 про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території держави і проведено екстрадиційну перевірку відносно ОСОБА_6 , при цьому врахувавши характеризуючи дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_10 дозвіл на імміграцію в Україну скасовано, перебуває у шлюбі з громадянкою України; застосування іншого запобіжного заходу не дасть можливості у примусовому порядку видати особу до іншої держави, слідчий суддя приходить до висновку про наявність реального ризику того, що вказана особа, перебуваючи на волі, може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави.

Доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування екстрадиційного арешту з посиланням на наявність у підозрюваного постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, слідчим суддею оцінюються критично, оскільки вони не можуть гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.

Твердження підозрюваного щодо його невинуватості, слідчим суддею не перевіряються, оскільки вирішення питання винуватості не віднесено по повноважень слідчого судді при розгляді даного клопотання, відповідно до ч.8 ст. 584 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні визначені ст. 584 КПК України правові підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_6 , у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Керуючись ст. ст. 581,584 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування екстрадиційного арешту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . громадянина Турецької Республіки - задовольнити.

Застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки, але не більше дванадцяти місяців.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з 12.07.2018 року.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_6 у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1