Провадження №1-в/127/369/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5

розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці заяву ОСОБА_4 , засудженого 09.04.2010 Апеляційним судом Полтавської області за п. 1, п. 4, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до довічного позбавлення волі, про звільнення від відбування покарання достроково або заміну невідбутого покарання більш м`яким, -

Встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про звільнення від відбування покарання достроково або заміну невідбутого покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 свою заяву підтримав та просив звільнити його від відбування покарання або пом`якшити покарання.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 заяву свого підзахисного підтримала, просила суд її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , просив відмовити в її задоволенні, оскільки відсутні правові підстави для її задоволення.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , врахувавши думку захисника засудженого та прокурора, дослідивши та оцінивши матеріали справи та особової справи, суд приходить до наступного.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2010, ОСОБА_4 визнано винним за п. 1, п. 4, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України та, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 27.07.2010, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2010, залишено без змін.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.01.2011, новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-111, - довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України грунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин; у санкціях статей, що передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, у тому числі умисні вбивства, вчинювані за обтяжуючих обставин, замість смертної кари встановлено довічне позбавлення волі як найбільш суворий вид покарання у переліку кримінальних покарань поряд із позбавленням волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років; засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням - статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах «Алакрам Хумматов проти Азербайджану» від 18 травня 2006 року, «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року).

Посилання засудженого ОСОБА_4 на порушення cт. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необгрунтованим, оскільки ч. 1 cт. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 cт. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.

Законодавством України не передбачена можливість перегляду судом першої інстанції вироків, які набули законної сили з підстав виникнення після набрання вироком законної сили обставин, що пом`якшують покарання засудженого, окрім як на підставі cт. 74 КК України, в разі усунення законом караності діяння, призначення засудженому міри покарання, що перевищує санкцію нового закону.

За таких обставин, а також враховуючи, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2010, ОСОБА_4 визнано винним за п. 1, п. 4, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України та, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, засуджено до довічного позбавлення волі, тобто судом було враховано усі обставини, які мають значення для справи та міри призначеного покарання, яка визнана справедливою, суд приходить до переконання про неможливість задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про фактично перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2010 та відповідно до ч. 1 cт. 69 КК України заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі ОСОБА_4 на більш м`яке з зазначених в його клопотанні підстав.

Крім того, відповідно до роз`яснень п. 3 та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд -

Ухвалив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання достроково або заміну невідбутого покарання більш м`яким відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: