Справа № 357/2195/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.02.2014 року Деснянським районним судом м. Київ за ч. 3 ст. 185,ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст.185, ч. 1ст. 185, 70 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбуванн призначеного покаранняз іспитовим строком 1 рік. На підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чергнігівської області від 26.09.2017 року згідно ст.107 КК України умовно-достроково на 2 роки 10 міс.22 дні.

-04.08.2014 року Деснянським районним судом м. Київ за ч. 3 ст. 185,ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі.

-27.01.2015 року Деснянським районним судом м. Київ за ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185.ч. 1ст. 70,ч.4 ст.70 КК України засуджений до 7 років позбавлення волі, Звільнений на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2017 року згідно ст. 107 КК України умовно достроково на 2 роки 10 місяців 22 дні,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000876 від 09.02.2018 р. щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 02.03.2018 р.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, а саме: 09.02.2018 близько 02 год. 21 хв., ОСОБА_4 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, повторно, з корисливих мотивів, умисно, шляхом віджиму метало пластикового вікна, проник до кав`ярні, « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що відповідно до договору купівлі - продажу належить на праві власностіОСОБА_6 та перебуває в оренді відповідно до договору оренди нежитлового приміщення ФОП « ОСОБА_7 », що по АДРЕСА_2 , звідки вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 4150 гривень.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4150 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням в інше приміщення, тому суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.
11.06.2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), відсутності обставин, які обтяжують покарання, а тому досягають згоди, що обвинувачений ОСОБА_4 має понести покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості, затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В судовому засіданні обвинувачений підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а відтак просить затвердити угоду.
Захисник просить затвердити дану угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається,
Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК Україниє тяжким злочином.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_7 не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , претензій до останнього немає, просить призначити йому мінімальне покарання. Окрім того зазначила, що просить розгляд даної справи провести без її участі.
У ст. 472 КПК України, визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обовязкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Суд вважає, що угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та підозрюваним відповідає вимогам передбаченим ст. 471- 474 КПК України і тому може бути за даною угодою ухвалений вирок. Так, судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу, погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ст. 474 ч. 4 обвинувачений розуміє. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Крім того, суд перевіривши угоду на відповідність вимог КПК України та КК України прийшов до висновку про відсутність підстав передбачених для відмови в затвердженні угоди передбачених ст. 474 ч. 6, 7 КПК України, а відтак дана угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним підлягає затвердженню.
Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, суд вважає за необхідне обрати щодо підозрюваного покарання в межах санкції статті, за якою він судиться, і оскільки суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підозрюваного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та до нього слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин під час умовно достроково звільнення за вироком Деснянського районного суду м. Київ від 27.01.2015 року за яким ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185.ч. 1ст. 70,ч.4 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, Звільнений на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2017 року згідно ст. 107 КК України умовно достроково на 2 роки 10 місяців 22 дні, а тому відповідно до ст. 71 КК України йому необхідно, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення по справі відсутні.
Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11.06.2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000876 від 09.-2.2-18 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі.
Відповідно ст. 71 КК України з врахуванням, що вироком Деснянського районного суду м. Київ 27.01.2015 року за яким ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185.ч. 1ст. 70,ч.4 ст.70 КК України засуджений до 7 років позбавлення волі, Звільнений на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2017 року згідно ст. 107 КК України умовно достроково на 2 роки 10 місяців 22 дні, йому необхідно, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно призначити йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання - 09.02.2018 року.
Речові докази :
1). Грошові кошти в сумі 1706 гривень та 2032 гривень - повернути потерпілій ОСОБА_7
2). Перчатку помаранчевого кольору, предмет ззовні схожий на зубило - знищити,
Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Роз`яснити ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 11.06.2018 року та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міьсьрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1 ,