АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/589/18 Справа № 216/5418/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000174 від 04 вересня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

В с т а н о в и В:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (номер кузова НОМЕР_2 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 11 лютого 2012 року належить ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автобус НОМЕР_3 від 11 лютого 2012 року.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, так як розгляд клопотання про арешт майна розглянуто без участі слідчого чи прокурора, та в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які родові ознаки об`єкту, який був предметом судового розгляду. Крім того, прокурор зазначає, що вказаний автобус визнано речовим доказом, тому в слідчого судді були правові підстави, передбачені п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України, для накладення арешту. Прокурор вважає, що подаючи клопотання про арешт автобусу, в ньому не потрібно було порушувати питання про поновлення строку, так як автобус не є тимчасово вилученим майном.

Також, прокурор просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки копію ухвали було отримано лише 24 квітня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про арешт майна.

Приймаючи рішення слідчий суддя зазначив, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу дане клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків, а саме дня надання клопотання про поновлення строку, проте повторно звернувшись з клопотанням слідчий не порушив питання про поновлення строку.

В судове засіданні до суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, повідомлення про поважні причини неприбуття до суду від останнього не надходило. Заінтересована особа ОСОБА_6 також повідомлений належним чином, від нього будь-яких клопотань про те, що він бажає брати участь в апеляційному розгляді не надходило. У зв`язку з чим, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні арешту майна постановлена без виклику прокурора, а тому за правилами ч.3 ст. 395 КПК України строк для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, яку останній отримав 23 квітня 2018 року та в п`ятиденний строк подав апеляційну скаргу через відділення пошти, у зв`язку з чим термін не був пропущений.

Апеляційний суд вважає висновки слідчого судді, що слідчий подаючи клопотання про арешт автобусу повинен був порушувати питання про поновлення строку, такими, що не відповідають нормам КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння.

Згідно до змісту ч.7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилученні з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тобто, аналізуючи вище зазначені вимоги КПК України можливо дійти до висновку, що якщо в ухвалі слідчого судді прямо надано дозвіл на вилучення речей та документів під час проведення обшуку, то дані речі та документи не вважаються тимчасово вилученим майном.

З наданих до клопотання слідчого матеріалів видно, що 28 лютого 2018 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення огляду іншого володіння, а саме автобусів, крім інших, «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з можливістю проникнення до салону транспортного засобу та подальшим його вилученням. 23 березня того ж року проведено огляд вказаного транспортного засобу з якого нічого не вилучалося, та який був переданий на зберігання на стоянку КП «Криворіжавтотранс».

У зв`язку з чим, автобус «VOLKSWAGEN LT35» не можна вважати тимчасово вилученим майном, оскільки ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на його вилучення, а тому слідчий подаючи клопотання про арешт автобусу не повинен був порушувати питання про поновлення строку. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Розглядаючи клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційним судом встановлено, що Криворізьким ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000174 від 04 вересня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України за фактом звернення гр. ОСОБА_8 про те, що власники транспортних засобів використовують підроблені документи на міських маршрутах № 205 та № 223, а саме використовують протоколи перевірки технічного стану ТЗ та протоколи контрольних випробувань із внесеними до них неправдивими відомостями.

В обґрунтування клопотання про арешт автобусу, слідчий зазначив, що після проведення огляду автобус був направлений до Центру діагностики КТЗ, де спеціалісти провели перевірку технічного стану автобусу, за результатами, якої був складений акт невідповідності технічного стану з відміткою не відповідає вимогам, а саме: вимогам Правил ЄЕК ООН №52.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч.1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, у зв`язку з вище зазначеним апеляційний суд приходить до висновку, що накладення арешту на автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки він був матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди вчинення злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту підроблення документів, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того визнання автобуса речовим доказом, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт автобусу «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000174 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 11 лютого 2012 року належить ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автобус НОМЕР_3 від 11 лютого 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3