йСправа № 304/1161/18 Провадження № 1-кп/304/138/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000128 від 17 березня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2018 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт від 16 серпня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000128 від 17 березня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28 вересня 2018 року.

У судовому засіданні прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявив усне клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та просив продовжити обвинуваченому строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечили та зазначили, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт, однак залишили вирішення усного клопотання прокурора на розсуд суду.

У судове засідання потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не з`явилися, попередньо подали суду заяви про розгляд даного кримінального провадження за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, за змістом частини 3 статті 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо до цього часу судове провадження не було завершене.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2018 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128.

Також, як вже було зазначено вище, ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28 вересня 2018 року із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у сумі 87 858 грн. 42 коп.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Зокрема, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено; ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні. При цьому, у даному випадку, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, кількість епізодів злочинної діяльності, які йому інкриміновано, а також його існуючі соціальні зв`язки, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки.

Навпаки, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 (тридцяти) днів.

Водночас враховуючи, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги, регламентовані главою 18 КПК України, усне клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може бути розглянуто по суті.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 194, 196, 197, 199, 369, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою по 24 жовтня 2018 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1