АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2501/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 276 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на дії слідчого у кримінальному провадженні № 0002751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року, що виразились у повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати, а також скасувати рішення слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 про оголошення підозри ОСОБА_7 , яке викладене у відповідному повідомленні про підозру від 16 березня 2018 року. Зокрема, апелянт зазначає, що 16 березня 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, однак, на його думку, в цьому повідомленні про підозру відсутні будь-які фактичні обставини, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Стосовно можливості оскарження повідомлення про підозру, то автор апеляції запевняє, що не відповідають імперативній нормі ст. 58 Конституції Україниположення п. 4 § 2 «Прикінцевих положень» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, яким встановлено, що «п. п. 11 27, 45 п. 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін».
Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05 квітня 2018 року захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на дії слідчого у кримінальному провадженні № 0002751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року, що виразились у повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. В цій скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати зазначене повідомлення про підозру ОСОБА_7 , як необґрунтоване.
06 квітня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на дії слідчого у кримінальному провадженні № 0002751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року, що виразились у повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргоюзахисника ОСОБА_6 на дії слідчого, що виразились в повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до скарги, прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з огляду на наступне.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, частина перша ст. 303 КПК України, 2012 року, була доповнена пунктом 10, який, за загальним правилом, підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом в частині таких змін.

Згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п. 7 § 1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року.
Таким чином, з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.
З огляду на те, що відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідуваньу кримінальному провадженні № 0002751були внесені 09 березня 2018 року, а ОСОБА_7 16 березня 2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_7 в даному випадку застосовуватися не можуть, оскільки на той час діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 2213-VІІ від 16 листопада 2017 року, в якій положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачалося можливості оскарження повідомлення про підозру.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на дії слідчого у кримінальному провадженні № 0002751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року, що виразились у повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки скарга захисника була подана на рішення, що не підлягає оскарженню.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисникаОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на дії слідчого у кримінальному провадженні № 0002751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року, що виразились у повідомленні про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4