Справа № 317/2748/18
№/п 1-в/317/281/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної установи - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжяв режимі відеоконференції клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, в якому він вказав, що він відбуває покарання в ДУ «БВК (№99)» з 25.06.2016р., засуджений вважає, що він довів своє виправлення, оскільки він працевлаштований на виробництві установи, за що має заохочення, тому просив суд про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання ОСОБА_5 , вважає його передчасним.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» ОСОБА_4 при вирішенні клопотання засудженого покладався на думку суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи та висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

В характеристиці вказано, що ОСОБА_5 засуджений 15.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України йому зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 10.07.2015р. по 15.02.2016р.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.05.2016 р. у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України засудженому зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.07.2015р. по 25.05.2016р.

У зв`язку з чим початок строку: 10.07.2015 року, кінець строку: 25.08.2022 року

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2015 року.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Допустив два порушення вимог встановленого порядку тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Стягнення накладено до набуття вироком чинності. Заохочень не мав.

З 25.06.2016 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень вимог відбування покарання не допускає, стягнень не має. За сумлінну поведінку та виконання покладених обов`язків чотири рази заохочувався від адміністрації установи але періодично потребує спонукання до праці.

На виробництві установи засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на дільниці «Поліетилен», при цьому до праці ставиться посередньо.

Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.

Суду була надана медична довідка начальника медчастини ДУ «БВК (№99)», згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 працездатний.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1