Справа № 428/4457/18
Провадження № 11-кп/782/250/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який навчається на 4 курсі Сєвєродонецького хіміко-механічного технікуму Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 307, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі статей 75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки із покладенням на обвинуваченого обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді домашнього арешту.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у загальній сумі 3718 гривень.
Питання про речові докази вирішені згідно ст. 100 КПК України.
В с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене також повторно, за наступних обставин.
Приблизно 12.12.2017 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 , який був обізнаним в тому, що амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини - амфетаміну.

Приблизно на початку лютого 2018 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 реалізовуючи зазначений злочинний умисел, у невстановленому місці при невстановлених обставинах незаконно придбав та став зберігати з метою збуту психотропну речовину - амфетамін.

08.02.2018 року о 16 годині 29 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись напроти будинку № 42а, який розташований по проспекту Хіміків у м.Сєвєродонецьку Луганської області, отримав від ОСОБА_9 гроші в сумі 300 грн., які раніше були вручені останньому та призначались для проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_7 , в цей же день о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 у тому ж місці незаконно збув ОСОБА_9 пакет з психотропною речовиною - амфетаміном, маса якого становить 0,043 грама.

Повторно, приблизно 28 лютого 2018 року об 11 годині 37 хвилин, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 незаконно збув ОСОБА_9 пакет з психотропною речовиною - амфетаміном, маса якого становить 0,261 грама, після чого отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 600 грн., які раніше були вручені останньому та призначені для проведення оперативної закупки психотропної речовини.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

Посилається на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, та при визначенні покарання за сукупністю злочинів, судом не в достатній мірі враховано тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого, а тому за своїм видом та розміром призначене покарання за ч. 2 ст. 307 КК України є явно несправедливим через м`якість.
Зазначає, що звільнення від відбування покарання є безпідставним, оскільки одні й ті ж підстави враховані судом двічі, при застосуванні ст. 69 КК України та при застосуванні ст. 75 КК України.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно врахував в якості пом`якшуючих обставин повне визнання вини ОСОБА_7 , оскільки суд врахував «щире каяття», що само по собі є тотожнім поняттям.
Також суд першої інстанції безпідставно врахував таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки до затримання ОСОБА_7 були зібрані достатні та допустимі докази в його вчиненні, а інших епізодів, нових злочинів, про які не було відомо правоохоронним органам, суду, або про викриття співучасників, ОСОБА_7 повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового провадження і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Також відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за частинами 1, 2 ст. 307 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження та не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 65 КК України, суд, при призначенні покарання винній особі, повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку та при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, належним чином виконав вимоги п.3 ч.1 ст. 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень і особу обвинуваченого і призначив справедливе покарання.

Відповідно до ст. 69 КК України суд, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, а також не призначати додаткового покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття і повне визнання вини, які відповідно до змісту п.1 ч.1 ст. 66 КК України є єдиною обставиною, яка пом`якшує покарання. При цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки до затримання ОСОБА_7 були зібрані достатні та допустимі докази вчинення ним злочинів, а інформації щодо інших кримінальних правопорушень, про які не було відомо правоохоронним органам, суду, або про викриття співучасників, ОСОБА_7 повідомлено не було.
Другою обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин (наявність тяжких захворювань у матері), що не оспорюється апелянтом і з чим погоджується і колегія суддів.

Також, мотивуючи застосування ст. 69 КК України, суд врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для призначення покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, беручи до уваги, як наведені у вироку суду доводи щодо особи обвинуваченого та пом`якшуючі його покарання обставини, так і долучені в апеляційному документи, які додатково позитивно характеризують ОСОБА_7 .

Зокрема, погоджуючись з рішенням суду про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів враховує окрім щирого каяття тяжкий стан здоров`я матері обвинуваченого і пов`язане з цим скрутне матеріальне становище сім`ї, те, що обвинувачений неофіційно працює барменом, з відзнакою закінчив технікум і зарахований на перший курс Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, позитивно характеризується, що у сукупності свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства в умовах належного контролю зі сторони органів пробації.

За таких умов, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора і вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2018 року відносно ОСОБА_7 , яким його визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст. 70 КК України залишити без змін.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3