АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,представника ТОВ`Агрофірма ім.Суворова»-адвоката ОСОБА_6 матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна.

На таке судове рішення прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити рішення про накладення арешту на вилучену техніку, а саме: трактор колісний реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки «CASE IНI FARMALL 110 JX» 2017 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 ; трактор колісний, номер НОМЕР_4 , марки «CASE MX 310» 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 ; трактор колісний, реєстраційний НОМЕР_7 , марки «БЕЛАРУС-1523», 2011 року випуску, заводський номер НОМЕР_8 та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 ; комбайн кормозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_10 , марки «LAAS JAGUAR 850», 2014 року випуску, заводський номер НОМЕР_11 ; прес-підбирач, реєстраційний номер не видано, марки «640В», 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_12 ; планшет марки Samsung TAB 5-585, ІМЕІ НОМЕР_13 .

Провадження №11-сс/794/188/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.170 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Апелянт посилається на те, що слідчим суддею при винесенні ухвали не враховано всіх обставин кримінального провадження, а тому вона підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує,що посадовими особами ТОВ «Агрофірма ім. Суворова» була самовільно зайнята земельна ділянка площею 9,8065га ,а на ділянці кадастровий номер :02:004:0085,що з нею межує,працювала сільськогосподарська техніка,яка збирала врожай та була затримана під час огляду місця події.Також був вилучений планшет,за допомогою якого,за твердженням прокурора, координувалась робота техніки.

Апелянт вважає, що повернення майна його власникам та користувачам призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди злочину.З метою забезпечення збереження речових доказів просив накласти на вилучене майно арешт.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 ,який підтримав апеляційну скаргу,доводи представника ТОВ`Агрофірма ім.Суворова»-адвоката ОСОБА_6 ,перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, тобто, тих матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі, предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом (ст. 98 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої зазначеної статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається із матеріалів провадження, 27.06.2018 року були внесені відомості до ЄРДР за № 5000043 із правовою кваліфікацією за ст.197-1 ч.1 КК України про те,що посадові особи ТОВ`Агрофірма ім.Суворова»,самовільно зайняли земельні ділянки с/г призначення в межах Мамализької сільської ради загальною площею 95 га, чим спричинили державі значну шкоду (а.п.7).

Досудове розслідування здійснюється Новоселицьким ВП Сторожинецького ВП ГУНПУ в Чернівецькій області.

Згідно диспозиції ч.1 ст.197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки,яким завдано значної шкоди її законному власнику або володільцю.

Предметом цього злочину є земельна ділянка як об`єкт права власності,а обов`язковою ознакою складу злочинуспричинення значної шкоди володільцю або власнику.

Слідчий суддя врахував,що представником ТОВ`Агрофірма ім.Суворова» у судовому засіданні надані документи,які підтверджують правомірність використання товариством як орендарем земельних ділянок,в тому числі за кадастровим номером :02:004:0085(а.с.65)

Саме на цій земельній ділянці,як твердить прокурор у апеляційній скарзі,була затримана техніка,про арешт якої клопотав слідчий перед судом.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим у клопотанні та прокурором у апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям ст.98 КПК України та може бути доказом злочину,що передбачений ст.197-1 ч.1 КК України по факту самовільного зайняття земельної ділянки.

Правомірність володіння майном(технікою,ін) товариством «Агрофірма ім.Суворова`та іншими власниками ніким не оспорюється,а тому накладення арешту на вилучене майно в даному випадку призвело б до необґрунтованого позбавлення власника права володіти , користуватися та розпоряджатися належним згідно закону майном. Визнання вилученого майна речовими доказами в цьому кримінальному провадженні,само по собі, не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2018 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2018р. без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3