Провадження №1-кс/369/3878/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0005570 від 23 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 з клопотанням погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0005570 від 23 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Свої вимоги слідчий мотивував тим, 23 березня 2018 року в порядку вимог ч. 3 ст. 208 КПК України і з дотриманням норм ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, у присутності понятих у ОСОБА_5 в ході обшуку було виявлено та вилучено згорток з фольги в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

23 вересня 2018 року відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005570 від 23 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчий заначив, що вилучені під час обшуку речі можуть бути предметом і як наслідок доказом вчинення злочину і тому задля запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, перетворення, відчуження вказаних речей необхідно накласти арешт.

Враховуючи викладене, слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене та виявлене на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням вимог ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України у присутності понятих у ОСОБА_5 , а саме згорток з фольги в середині якого порошкоподібна речовина білого кольору.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України вилученими може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, перебуває кримінальне провадження № 0005570 від 23 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 .

Суд, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання, оскільки слідчий у клопотанні обґрунтував необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб, який необхідний з метою збереження даного майна як речового доказу, який містить відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 13, 170-173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на згорток з фольги в середині якого порошкоподібна речовина білого кольору, який був виявлений та вилучений 23 вересня 2018 року з дотриманням вимог ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України у ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1