Справа №705/1457/18
1-в/705/527/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2018 року місто Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції між судом та Державною установою «Старобабанівська виправна колонія (№92)», клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)», про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,
прокурора ОСОБА_4
представника адміністрації СВК № 92
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3
Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році». В клопотанні зазначив, що на даний час він перебуває в ДУ «Старобабанівська ВК (№92) за вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання рахується з 29.08.2017 року. Відсутні будь-які підстави для застосування щодо нього положень ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», відповідно до яких визначені категорії осіб, щодо яких амністія не застосовується. На цих підставах просив застосувати відносно нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі якого звільнити від подальшого відбування строку покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що він хворіє на гепатит «С», а також у нього є мати 1953 року народження. Офіційно дітей у нього немає. Назвати статтю Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі якої він може бути звільнений від відбування покарання, не зміг.
Представник СВК №92 при вирішенні клопотання покладався на думку суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки засудженим не зазначено підставу застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Згідно даних особової справи останній станом на 07.09.2017 року не відбув встановленої законом частини покарання, тяжких захворювань, неповнолітніх дітей та батьків віком понад 70 років немає.
Вислухавши засудженого, представника СВК №92, висновок прокурора, вивчивши матеріали особової справи та клопотання засудженого, суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає із таких підстав.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII.
29 серпня 2017 року ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину.
Згідно вироку Подільського районного суду м.Києва від 30.10.2017 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі. Визначено рахувати ОСОБА_3 строк покарання з моменту затримання з 29 серпня 2017 року. Вирок набрав законної сили 30.11.2017 року.
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року більш суворим покаранням за даним вироком, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 29.08.2017 року. Вирок набрав законної сили 04.01.2018 року.

В матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_3 не міститься даних, що засудженого ОСОБА_3 визнано інвалідом першої, другої чи третьої групи, хворим на тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання, а також що він має дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи. Також, не встановлено інших обставин, перелічених у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Станом на 07.09.2017 року засуджений ОСОБА_3 відбув покарання строком 8 днів позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_3 не підпадає під перелік осіб, відповідно до яких може бути застосовано ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки станом 07.09.2017 року (на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII) він відбув менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

На підставі ст.ст.1, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Копію ухвали направити засудженому ОСОБА_3 для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1