УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000455 від 28.05.2017 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, не судимого,

- підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С ТА Н О В И В:

20.07.2017 прокурор Чорнобаївського відділення Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання останній за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, через відмічені в клінічній картині прояви значного зниження інтелекту, виражені емоційно-вольові розлади, прояви розгальмованості, некритичності, зниження вольового контролю, що становить пасивний тип.
Так, 27 травня 2017 року близько 11-00 години, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке знаходилось в домоволодінні по АДРЕСА_1 , не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом відкривання защіпки на вхідних дверях, проник до приміщення сараю, який належить ОСОБА_9 , звідки, таємно вчинив крадіжку зварювального апарату марки "AC WELDER BX1-160С", вартість якого становить 1160 грн, чим спричинив останній матеріальних збитків.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисним діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з"явилася. 08.08.2017 року подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти задоволеного клопотання.
Розгляд клопотання проводився судом за відсутності законного представника, оскільки слідчим в якості законного представника ОСОБА_7 залучено ОСОБА_10 без достатніх на те підстав (до вчинення діяння законний представник в передбаченому законодавством порядку не призначався).
В свою чергу, явка ОСОБА_7 , виходячи з положень ч.1 ст.512 КПК України, з урахуванням відомостей, які містяться у висновку експерта, щодо характеру розладу психічної діяльності/психічного захворювання, судом визнана не обов`язковою.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з ОСОБА_12 проживають разом півтора року. В той день, тобто 27.05.2017 року вони працювали у ОСОБА_13 , прибирали на городі кукурудзу. Їм по закінченню роботи заплатили і вони разом пішли додому. Вона лягла спати, що було далі - не знає. Коли прокинулась, то в них дома була поліція. За сварку нічого не знає. В подальшому свідок показання змінила та вказала, що зварювальний апарат з двору потерпілої виніс ОСОБА_14 , а продавать ходили вони дійсно разом.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 25 липня 2017 року йому зателефонувала дружина і сказала, що ОСОБА_16 з дружиною принесли та пропонують купить зварювальний апарат. Попросив дружину уточнить у них чи не крадений, запевнили що ні. Дружина заплатила 250 грн. Потім через годину прийшла ОСОБА_17 і повідомила, що це її зварювальний апарат. Дружина почала йому знову телефонувати, повідомила про це, плакала. Сказав, щоб сварку не віддавала, спочатку нехай ОСОБА_14 має повернути гроші. Коли приїхав додому, взяв цей зварювальний апарат, поїхав до ОСОБА_14 , з ним поговорив. Потім під"їхав до ОСОБА_17 і віддав їй.
Обгрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: рапортом чергового відділення поліції про прийняття заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 27.05.2017, висновком судово-товарознавчої експертизи № 4/1099 від 06.06.2017, висновком судово-психіатричної експертизи № 246 від 14.06.2017 ( матеріали кр. пров. а.с. 6, 7, 9-11, 12, 28-32, 68-72).
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв"язаними між собою.
Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належить виключно до компетенції суду.
Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 246 від 14.06.2017 року (т.1 а.с. 68-72) ОСОБА_7 на період скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляє прояви хронічного психічного захворювання, легкої розумової відсталості (рівень помірно-вираженої дебільності) з вираженими емоційно-вольовими розладами, розгальмованістю емоцій і поведінки в стані нестійкої компенсації, що позбавляло на вказаний період інкримінованого йому діяння та позбавляє його на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 246 від 14.06.2017 року, до ОСОБА_7 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_7 , стан здоров"я особи на даний час, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речовий доказ по справі: зварювальний апарат марки "AC WELDER BX1-160С",переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити останній

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1