Справа № 439/1711/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1292/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, засудженого Бродівським районним судом Львівської області 16.09.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-ох років позбавлення волі, згідно із ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з наданням іспитового строку 1 рік, покарання не відбуте,

за ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бродівського районного суду Львівської області від 16.09.2016 року і остаточно визначено до відбування покарання ОСОБА_6 у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 5 та ч. 1, 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме, строк тримання його під вартою з 29.12.2016 року по 01.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття визначеного покарання обчислюється з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

За вироком суду ОСОБА_6 17 жовтня 2016 року близько 05.00 год., керуючись корисливими спонуканнями, з метою вчинення крадіжки чужого майна, повторно, шляхом відкриття гаражних дверей, незаконно проник в гаражне приміщення на території господарства ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав бувші у вжитку товарно-матеріальні цінності, а саме: електропродовжувач вартістю 250 грн. та електричний двигун типу «АОЛ 12-2» потужністю 0,45 кВт вартістю 400 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 650 грн.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати. Кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ст..284 ч.1 п.3 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпання можливості їх отримання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що жодних доказів, що саме він проник в гараж потерпілого ОСОБА_9 судом не встановлено та жодних крадених речей ніхто у нього не вилучав. Допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 і свідок ОСОБА_10 показали, що їм не відомо, хто вчинив крадіжку електромонтера і електропродовжувача. Також зазначає, що протягом доби 28 грудня 2016 року і більшої частини доби 29 грудня утримувався працівниками поліції у приміщенні поліції без будь-яких законних підстав і його постійно споювали алкогольними напоями.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 17.10.2016р., протоколом огляду місця події від 15.11.2016р.; протоколом огляду предмета від 16.11.2016 електродвигуна типу «АОЛ 12-2» потужністю 0,45 кВт; протоколом огляду предмета від 10.12.2016р. електропродовжувача.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність судового рішення, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Та обставина, що в обвинуваченого жодних крадених речей ніхто не вилучав та не було очевидців того, що саме він проник в гараж потерпілого за наявності інших доказів не виключає скоєння ОСОБА_6 злочину.

Крім того, постановою слідчого Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 від 10.12.2016р. двохжильний мідний електропродовжувач визнано речовим доказом та постановою слідчого від 15.11.2016р. визнано речовим доказом електричний двигун типу «АОЛ 12-2» та долучено до матеріалів їх до кримінального провадження, що спростовує доводи обвинуваченого про те, що дані речові докази не були долучені до матеріалів справи.

Покликання в апеляційній скарзі, що при проведенні усіх слідчих дій він перебував в стані алкогольного сп`яніння і тому надав неправдиві свідчення не заслуговують уваги, так як такі нічим не підтверджені.

Також не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про те, що покази надані ним під тиском працівників поліції , оскільки ні на досудовому слідстві, ні в ході судового розгляду справи ні обвинувачений, ані його захисник жодних скарг на дії органу досудового розслідування не подавав.

Покликання на те, що в протоколі про проведення слідчого експерименту зазначено, що слідчий експеримент проводився в м. Броди, Львівської області, а потерпілий проживає в с. Ясенів,Бродівського району, Львівської області де і була вчинена крадіжка є безпідставним, оскільки, як вбачається з даного протоколу, такий проведений на території господарства ОСОБА_9 за участю ОСОБА_6 .

Також, органом досудового розслідування надано обвинуваченому ОСОБА_6 доступ до матеріалів досудового розслідування №0000752 та речових доказів, а саме двохжильним мідним електропродовжувачем та електричним двигуном про що свідчить розписка обвинуваченого ОСОБА_6 (т.1 а.с.155).

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не оглянуті речові докази, а тому розгляд справи є неповним - необґрунтовані.

Органом досудового слідства речові докази по справі, а саме двохжильний мідний електропродовжувач та електричний двигун були передані для зберігання потерпілому ОСОБА_9 , а тому, з урахуванням вищевказаних обставин, суд першої інстанції не мав можливості оглянути дані речові докази в судовому засіданні.

При цьому, матеріали справи містять опис даних речей, їх фотографії, електропродовжувач та електричний двигун були об`єктом дослідження експерта і ці матеріали були досліджені районним судом при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведені обставини та положення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що огляд речових доказів по справі не відбувся з об`єктивних причин, проте сукупність інших доказів по справі дозволила суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 .

Невизнання обвинуваченим своєї вини є тактикою захисту по даній справі, показання про непричетність до вчинення злочину перевірялися судом, спростовані викладеними у вироку доказами та не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді