Провадження № 11-сс/4812/51/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.2 ч.1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0003803 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2018 року, якою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ургал Хабаровського Краю, РФ, який має середню-спеціальну освіту, офіційного не працюючого, не одруженого, раніше судимого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2018 року та ухвалити нову, за якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2018 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1 грудня 2018 року.

Визначено заставу у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.

Постановлено, в разі звільнення ОСОБА_7 під заставу, він зобов`язаний: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання.

Постановлено, у разі порушення підозрюваним ОСОБА_7 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у доход держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України).

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Стверджує, що ані клопотання слідчого, ані ухвала слідчого судді, не містить жодного посилання на докази, якими обґрунтовується існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України та про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Апелянт зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання, що підтверджується письмовими поясненнями роботодавця, якому належить приміщення де проживає підозрюваний.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 3 жовтня 2018 року приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в районі перетину вул. Потьомкінська та Інженерна в м. Миколаєві, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, наблизився до потерпілого ОСОБА_9 , якому наніс один удар по голові в область потилиці, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від якого ОСОБА_9 впав на землю та з його сумки випав шкіряний гаманець марки «СаrіКаіеn» темно - коричневого кольору, вартістю 450 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 125 грн. та банківська карта «УкрЕксімБанк», які належать потерпілому ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 заволодів вказаним майном та в подальшому з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 575 грн.

4 жовтня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (надалі КК України), тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовувала це тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого злочину, раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, не має місця роботи та постійного заробітку, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги статей 177, 178, 194 КПК України.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, дані протоколом огляду місця події від 3 жовтня 2018 року; покази потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; дані протоколів пред`явлення особи для впізнання із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; дані довідки вартості викраденого майна, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину (кримінального правопорушення) на момент його повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, доводи захисника стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Матеріали судового та кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, не має місця роботи та постійного заробітку.
Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, та свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до положень, передбачених частиною 4 статті 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті.
Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Істотних порушень положень КПК України, конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які б вплинули на застосування слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не виявлено. Підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 була встановлена слідчим суддею наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, а також наявність ризиків, які давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Наявність даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , якими, на переконання апелянта є те, що підозрюваний має постійне місце проживання, на думку суду апеляційної інстанції, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2018 року щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: