Справа № 438/869/18
Номер провадження 1-кп/438/114/2018
В И Р О К
Іменем України

14 вересня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за0000381 від 10 липня 2018 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислава Львівської області, проживає за адресом АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, вдови, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, в порядку ст.89 КК України, визнається такою, що не має судимості,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :

09 липня 2018 року близько 17 години 00 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, проникла через незачинені вхідні двері у квартиру АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме ноутбук марки «asus x-551 ca» вартістю 3000 гривень та оптичну мишку марки «defender» моделі «nets prin ter 440 wp» вартістю 50 гривень, чим заподіяла потерпілій майнової шкоди на загальну суму 3050 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаявся у скоєному та надала суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показала, що ближче 18 години 09 липня 2018 року, зайшла через незачинені вхідні двері у квартиру АДРЕСА_2 до своєї знайомої на ім`я ОСОБА_7 . Обвинувачена перебувала у скрутному майновому становищі та скориставшись відсутністю у квартирі господарів, вирішила викрасти зі столу в одній із кімнат квартири комп`ютер та мишку до нього, щоб у подальшому продати. Через два дні добровільно повернула працівникам поліції викрадене. Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченої ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що її дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у викрадення чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням у житло.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує особу винної, яка в порядку ст.89 КК України, визнається такою, що не має судимості, має постійне місце проживання, вдова, має на утриманні малолітнього сина, не працює, на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, - суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховує обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачена визнала винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, а також добровільно видала працівникам поліції предмет злочину, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність, а також відсутність настання тяжких наслідків, вчиненим кримінальним правопорушенням.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та приймаючи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання та її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Борислава Львівської області, винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у справі: ноутбук марки «asus x-551 ca» та оптичну мишку марки «defender» моделі «nets prin ter 440 wp», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , повернути потерпілій; DVD-R диск із відеозаписом з камер спостереження, які розміщені на буд. АДРЕСА_3 залишити при матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченою та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1