н/п 1-кп/490/653/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

із секретарем : ОСОБА_2

провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0001927 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зяньківці Деражнянського р-ну, Хмельницької обл., громадянина України, із неповною середньою освітою (9 класів), раніше не судимого, розлученого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей : дочку ОСОБА_4 , 2003 року народження, сина ОСОБА_5 , 2006 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом на посаді кулеметника 2 відділення 3 взводу морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
13.02.2015 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 05.09.2016 року №186, молодший сержант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, та з 01.09.2016 р.поставлений на всі види забезпечення.

08.11.2017 року о 08 год. 00 хв., молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, на посаді кулеметника 2 відділення 3 взводу 1 роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовму званні молодший сержант, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130, 221 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 , та до 10 год. 00 хв. 17.05.2018 р. перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків з несення військової служби, чим порушив порядок проходження військової служби.

17.05.2018 р. о 10 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , та продовжив нести службу.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від дачі показів, повідомив, що повністю визнає себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин за вище викладених обставин, зазначив, що жодних обставин, встановлених в ході досудового слідства він не оспорює. У вчиненому щиро кається.

Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України. При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, брав участь в АТО.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, знаходження на утриманні неповнолітніх дітей, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1