АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/581/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №644/4691/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.07.2017 року, укладеної між прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 263 ч.2 КК України повернуто прокурору Харківської місцевої прокуратури №3 для продовження досудового розслідування.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам ст.472 КПК України, а обвинувальний акт, який покладений в основу угоди про визнання винуватості не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Також, суд зазначив, що затвердження угоди потягне порушення прав та інтересів обвинуваченого, умови угоди суперечать вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання у той самий суд в іншому складі. Мотивуючи скаргу вказав, що судом необґрунтовано повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 , адже в підготовчому судовому засіданні з розгляду угоди про визнання винуватості, суд не мав права приймати таке рішення. Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, прокурору в судовому засіданні не було надано можливості заявити клопотання про відсутність необхідності продовження досудового розслідування, обвинувачений та захисник не заперечують проти продовження розгляду провадження в загальному порядку, проте їм також не була надана можливість заявити про це. Також, апелянт зазначив, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України, а ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд вийшов за межі наданих повноважень при попередньому розгляді справи, вдався до оцінки суті обвинувачення, чим порушив положення ч. 3 ст. 314 КПК України. На думку прокурора, повернення обвинувального акту буде мати наслідком порушення розумних строків розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року було відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_8 , кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 263 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду з підстав відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та необхідності розгляду кримінального провадження судом в загальному порядку.
При цьому, згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Таким чином, при відмові в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, враховуючи імперативні приписи вищевказаної норми кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Також, слід зазначити, що згідно зі ст. 19 КПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналізуючи посилання прокурора в апеляції на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 16 вказаної постанови, у разі прийняття рішення про відмову в затвердженні угоди, суд повертає матеріали прокурору для продовження досудового розслідування або призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку (якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження).
Згідно з п. 18 Постанови Пленуму, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, може прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Оскаржуване рішення прийнято у відповідності та не суперечить вказаним вище рекомендаціям Пленуму ВСС України.
Угоду про визнання винуватості було досягнуто під час досудового розслідування, в підготовчому судовому засіданні районний суд дійшов висновку про необхідність відмови в затвердженні такої угоди, а тому суд був зобов`язаний повернути кримінальне провадження прокурору разом з обвинувальним актом для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України.
Апеляційним судом перевірено твердження прокурора про відсутність в нього можливості заявити клопотання про продовження судового розгляду у зв`язку з закінченням досудового розслідування.
При цьому, відповідно до п. 16 вищевказаної Постанови Пленуму, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням, наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч. 7 ст. 474 КПК), заслуховує прокурора щодо наведеного, думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається. Після проведення зазначених дій суд невідкладно виходить до нарадчої кімнати, про що присутнім у залі судового засідання оголошує головуючий.
Таким чином, наведені положення кримінального процесуального закону, рекомендації Постанови Пленуму, свідчать про те, що прийняття рішення про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, яка була досягнута під час досудового розслідування, тягне за собою обов`язкове повернення прокурору кримінального провадження для його продовження.
А враховуючи, що рішення за результатами підготовчого судового засідання, в тому числі й про відмову в затвердженні угоди, приймається судом в нарадчій кімнаті, є незрозумілим, яким чином суд може забезпечити право прокурора на заявлення клопотання про розгляд провадження в загальному порядку.
Крім того, чинним кримінальним процесуальним кодексом не передбачено таке право прокурора та можливість продовження розгляду провадження судом після відмови в затвердженні угоди, досягнутої на досудовому слідстві.
Стосовно інших доводів прокурора колегія суддів зазначає, що при підготовчому судовому засіданні суд має право приймати рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, в тому числі й про відмову в затвердженні угоди між прокурором та обвинуваченим. При цьому, суд з`ясовує думку учасників розгляду, але не пов`язаний позицією сторін, приймає рішення на власний розсуд, керуючись законом.
Щодо необхідності дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, на що вказує прокурор, апеляційний суд звертає увагу, що прокурор не оспорює в апеляції висновки суду про відмову в затвердженні угоди, досягнутої на досудовому слідстві, наслідком чого, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, є повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування. А виконання вказівки суду, що міститься в мотивувальній частині ухвали, про недоліки обвинувального акту через відсутність в даному процесуальному документі посилань на нормативний акт, яким заборонено носіння холодної зброї, в подальшому при надходженні до суду обвинувального акту в загальному порядку, дозволить провести розгляд провадження в розумні строки, на чому наполягає прокурор.
Твердження прокурора в апеляції про те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є неприйнятним, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевіряв формулювання обвинувачення на його відповідність правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. При цьому, формулювання обвинувачення дійсно не містить зазначених в ухвалі районного суду обставин, що є обов`язковими для доказування складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Неусунення даних недоліків обвинувального акту в подальшому може призвести до порушень прав обвинуваченого на захист та неможливості реалізації ним процесуальних прав, передбачених п.п. 1,5 ч. 3 ст. 42 КПК України, згідно із якими обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_8 та повернення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 прокурору для продовження досудового розслідування залишається без змін, як така, що постановлена із додержанням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення прокурору кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: