Дата документу Справа № 323/2662/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/2662/17 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/604/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ст. 86 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 травня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -
В С Т А Н О В И Л А:
До Оріхівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_8 , засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з клопотанням про застосування до нього акту амністії згідно з Законом України «Про амністію у 2016 році».
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , суд вказав на відсутність законних підстав для його задоволення з огляду на те, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2011 року та звільнений за цим вироком з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинив умисний тяжкий злочин або особливо тяжкий злочин.
В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що засуджений підпадає під дію вищезазначеного закону, оскільки він приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій.
До того ж, засуджений відбув більше половини строку призначеного покарання, не має порушень та позитивно характеризується за місцем відбування покарання.
Зазначає, що кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, за який було засуджено ОСОБА_9 , є самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене саме в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.
Також вважає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.407 КК України не відноситься до категорії тяжких злочинів або особливо тяжких злочинів, а тому є невірним посилання суду на положення п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», як на підставу для відмови у задоволенні клопотання.
Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , якій підтримав подану ним апеляційну скаргу та вважав, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від подальшого відбування покарання, оскільки він відбув більше половини строку призначеного йому за вироком покарання та він не є суб`єктом, вказаним у п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016» році, оскільки раніше він був звільнений умовно-достроково за вчинення злочину, який не є тяжким або особливо тяжким та новий злочин не вчинив у період невідбутої частини покарання, заслухавши прокурора, яка ухвалу суду вважала законною, обґрунтованою та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наведених підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вирком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та засуджений до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі (а.с. 8).
На цей час ОСОБА_8 відбуває покарання, призначене йому за вказаним вироком суду у ДУ «Оріхівська випрана колонія (№88»). Згідно характеристики початок строку покарання 5 листопада 2015 року, кінець строку 29.07.2018 року.
Таким чином ОСОБА_8 на час звернення до суду першої інстанції із клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 року» відбув більше половини призначеного йому покарання.
У відповідності до статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до п. «д» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання підлягають учасники бойових дій.
Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої 19 липня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_8 , він дійсно в період з 20.05.2015 року по 11.06.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, м. Маріуполь Донецької області (а.с. 38).
Таким чином у відповідності до п. «д» ст. 1, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 є суб`єктом вказаного Закону та підлягає звільненню від відбування покарання.
Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що до ОСОБА_8 амністія застосована бути не може у відповідності до п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», то їх колегія суддів апеляційного суду вважає хибними з огляду на наступне.
У відповідності до п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Даних про те, що ОСОБА_8 є суб`єктом, зазначеним у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» матеріали провадження не містять.
Що стосується п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», то семантичний аналіз цього положення Закону вказує на те, що підставою для його застосування є вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину і вчинення після умовно-дострокового звільнення нового умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що дійсно ОСОБА_8 вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2011 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, від відбування якого був звільнений умовно-достроково не невідбутий строк 4 місяці 12 днів.
Разом з тим, вказаний злочин є умисним, але не тяжким або особливо тяжким, і новий злочин, за який він зараз відбуває покарання, ОСОБА_8 вчинив не в період невідбутої частини покарання, на яку його було звільнено УДО.
З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції з огляду на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою ОСОБА_8 на підставі п. «д» ст. 1, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 404, 405, 407, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», скасувати.
На підставі ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4