Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/593/18
У Х В А Л А

16.05.2018 року
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.317 ч.1 КК України про визнання доказів недопустимими, -
В С Т А Н О В И В:
До початку судового засідання 14 травня 2018 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання, підтримане ним та обвинуваченим в судовому засіданні, про визнання недопустимими доказів по даному кримінальному провадженню. Зокрема, захисник просить визнати про недопустимість доказу обвинувачення протоколу обшуку від 10.11.2017 року та як наслідок і експертиз, проведених за наслідками вказаного обшуку.
Своє клопотання захисник мотивує тим, що 02 листопада 2017 року слідчим суддею Овруцького районного суду надано дозвіл на проведення обшуку в домогосподарстві, що належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, обшук проведений не слідчим ОСОБА_7 , якому надавався дозвіл на проведення обшуку, а слідчим ОСОБА_8 , який не був уповноважений для проведення вказаної слідчої дії, протокол обшуку не підписаний всіма учасниками, які брали участь в його проведенні, сам обшук проводився з порушенням чинного законодавства, в ході його проведення вилучались речі домашнього вжитку, які не зазначені в ухвалі слідчого судді, другий примірник протоколу обшуку не був вручений особі, в якої був проведений обшук. Далі в клопотанні зазначається, що фактично протокол обшуку складався поліцейським на прізвище ОСОБА_9 , а слідчий ОСОБА_10 взагалі не приймав у ньому участь, що на вилучені в ході обшуку речі в передбачений законом строк не накладений арешт і вказані речі не повернуті власнику, таким чином недопустимість вказаних доказів являється очевидною.
Прокурор в задоволенні клопотання захисника заперечує, мотивуючи його безпідставністю, спростовує окремі факти, викладені в клопотанні захисника та зазначає про відсутність очевидної недопустимості доказів без дослідження їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами. Тому вирішення питання про їх недопустимість вважає передчасним.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наведені ними факти та обставини, суд дійшов висновку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, оскільки з наведених ним фактів на даному етапі судового розгляду не вбачається та обставина, що надані стороною обвинувачення докази внаслідок їх очевидності являються недопустимими, оскільки ці обставини судом взагалі ще не досліджені і потребують перевірки в ході судового розгляду.
Крім цього, за загальним правилом відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. На думку суду, оцінити докази на відповідність їх вимогам закону, але не дослідивши їх, неможливо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказу обвинувачення протоколу обшуку від 10.11.2017 року та як наслідок і експертиз, проведених за наслідками вказаного обшуку відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1