Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016846 від 05 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2018 року СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, сірого кольору, 2001 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на його відчуження та користування. Вилучити автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, сірого кольору, 2001 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_5 ; свідоцтво права власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, сірого кольору, 2001 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 ; на всі наявні комплекти ключів від автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, сірого кольору, 2001 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , з метою запобігання користування та відчуження речового доказу.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016846 від 05 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , яка свідчить, що в вересні 2015 року потерпілій стало відомо, що її чоловік ОСОБА_8 , 1972 року народження вступив в злочинну змову в січні 2015 року з працівниками Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. П.Усенка, буд. 8 з метою заволодіння її приватною власністю, а саме автомобілем срібного кольору Mitsubishi Pajero Wagon, 2001 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до акту технічного стану транспортного засобу, або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 10.01.2015 року. Відповідно до якого ОСОБА_7 являється власником- продавцем Mitsubishi Pajero Wagon, сірого кольору, 2001 року випуску з номером кузова НОМЕР_1 .

Крім того, 28.11.2015 року слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 було отримано зразки підпису ОСОБА_7 для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта №681/тдд від 21.06.2016 року, підписи в документах, а саме підписи в оригіналі заяви від імені ОСОБА_7 , акті технічного стану транспортного засобу, або його складової, що має ідентифікаційний номер та договір №ВІА929546 від імені ОСОБА_7 , в якому остання виступає продавцем, належить не ОСОБА_7 , а іншій особі.

В ході досудового розслідування встановлено ризики того, що з майном, яке являється предметом злочину можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження третім особам, а тому просила накласти арешт.

В судовому засіданні слідчий, який ініціював вказане клопотання, підтримала його з підстав, наведених у клопотанні.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні слідчий наводить підставу накладення арешту на автомобіль те, що він є предметом злочину.

Проте диспозиція ч.1 ст. 358 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за вчинення злочину, за фактом щодо якого здійснюється кримінальне провадження, внесені відомості до ЄРДР, передбачає відповідальність за вчинення підроблення посвідчення чи іншого офіційного документу, предметом злочину можуть бути документи, печатки, штампи, бланки. Натомість автомобіль в межах даних, внесених до ЄРДР, не може бути предметом даного злочину. Відомості до ЄРДР про вчинення злочину, вчиненого стосовно предмета вказаного автомобіля до ЄРДР не внесені.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, оскільки в межах даного кримінального провадження автомобіль не є предметом злочину, як на це посилається слідчий, відсутні підстави вважати, що майно, на яке планується накладення арешту, є предметом злочинного посягання, з наведених підстав клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно, клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стаді досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотанням слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016846 від 05 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1