ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5719/18
провадження № 1-кп/753/1218/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ярмолинці Ярмолинецького р-ну Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 17 жовтня 2017 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, знаходячись в приміщенні аптеки ТОВ «Асторія фарм», що розташована по вул. Драгоманова, 6/1 у м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливою метою, шляхом вільного доступу взяв зі столу каси мобільний телефон марки «Sony Ericsson» модель «w200i», вартістю 213 гривень 17 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_7 та з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зник, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 213 гривень 17 копійок.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: даними протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2017 року, вилученими в ході його проведення речовими доказами, даними протоколу огляду відеозапису від 05 січня 2108 року та копією відеозапису за 17 жовтня 2017 року з камер відео спостереження, які встановлені в ТОВ «Асторія фарм», який знаходиться на диску Printable DVD-R 4.7 GB 16Х.

Сукупність наведених та оцінених доказів переконує суд в тому, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Слідчий Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , вчинив суспільно небезпечні діяння, будучи особою, яка не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і тому потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 , вважали за доцільне клопотання задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, законного представника обвинуваченого та захисника, приходить до висновку про наявність належних правових підстав для прийняття такого рішення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що вина ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження в ході дослідження сукупності доказів у даному кримінальному провадженні.

При цьому, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 219 від 28 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_6 страждає та страждав під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, на органічне ураження головного мозку змішаного ґенезу (інтоксикаційного, демієлінізуючого, інфекційного (ВІЛ-інфекція) з інтелектульно-мнестичним зниженням, яке досягає ступеню слабоумства. Ступінь цих розладів такий, що він при здійсненні інкримінованих йому діянь і в даний час не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_6 , за своїм психічним станом потребує примусових заходів медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом;

ОСОБА_6 , страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів. Перебуває в стані ремісії, тому лікування з цього приводу не потребує. Клінічних ознак алкоголізму у ОСОБА_6 не виявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Відповідно до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи, що ОСОБА_6 страждає та страждав під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, на органічне ураження головного мозку змішаного ґенезу (інтоксикаційного, демієлінізуючого, інфекційного (ВІЛ-інфекція) з інтелектульно-мнестичним зниженням, яке досягає ступеню слабоумства, ступінь цих розладів такий, що він при здійсненні інкримінованих йому діянь і в даний час не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд вважає, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечні діяння в стані неосудності, які підпадають під ознаки злочину середньої тяжкості, висновок комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 219 від 28 березня 2018 року, психічний стан ОСОБА_6 , характер та тяжкість його захворювання, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та для інших осіб, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі ст. ст. 19, 92-94 КК України, керуючись ст. ст. 512, 513 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0011159 від 18 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, Ярмолинецького р-ну Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до Київської міської психоневрологічної лікарні №3 (08631 Київська область Васильківський район, смт Глеваха, вул. Павлова,7).

Речові докази: диск Printable DVD-R 4.7 GB 16Х з відеозаписом за 17 жовтня 2017 року з камер відео спостереження, які встановлені в ТОВ «Асторія фарм» зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Sony Ericsson» модель «w200i» залишити у власності ОСОБА_7 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя