Справа № 487/1703/18
Провадження № 1-кп/487/486/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 і ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 і ч.2 ст. 307 КК України.

По вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Вирішується питання щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора та інших учасників кримінального провадження, які вважали можливим призначити справу до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, територіальна підсудності кримінального провадження Заводському районному суду м. Миколаєва визначена ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24.04.2018 року.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства і підстав для його повернення прокурору не вбачається. Підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої та частиною другою статті 284 КПК України, для закриття провадження немає.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та інші учасники кримінального провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною 2 ст.27 КПК України відсутні.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату і місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченими тяжкого злочину (ч.2 ст. 307 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.3 ст. 307 КК), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не має постійного місця роботі і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання та наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обвинувачений обізнаний про зовнішність особи яка брала участь у проведенні оперативної закупівлі наркотичних засобів та автомобіль на якому приїжджав останній для проведення вказаних слідчий дій, тому може здійснювати вплив на вказану особу, яка має статус свідка, також свідками є близькі родичі ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не працює тобто немає джерела доходу, може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання прокурора та заяви клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників, проти клопотання прокурора заперечував.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання захисників посилаючись на те, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 09.06.2018 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При цьому, слід врахувати, що реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України" , Рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При цьому, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність обґрунтування підстав обрання або продовжування запобіжного заходу, у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
А загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ у Рішення «Харченко проти України», згідно якої продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Отже, в судовому засіданні прокурором не доведено неможливість запобігти ризикам п. 1,2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, інші підстави для подальшого виправданого тримання особи під вартою не зазначені та не доведені, тому в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу слід відмовити.
Проте, суд вважає, що підлягає задоволенню клопотання захисників обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 307 КК України, що є тяжким та особливо тяжким злочинами, проте суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей та мати пенсіонерку, має постійне місце проживання.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обираючи обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд, вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183-184, 194, 196, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 і ч.2 ст. 307 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.06.2018 року о 10-00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегією суддів.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисників обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1.Прибувати до Заводського районного суду м. Миколаєва за першою вимогою;

2.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

3.не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду або прокурора.

4.повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання.

5.утримуватися від спілкування з свідками згідно реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту.

Попередити ОСОБА_6 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Запобіжний захід - домашній арешт встановлюється до 23.07.2018 року.

Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на працівників Баштанського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Копію ухвали направити до СІЗО м. Миколаєва, Баштанського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, для відома та виконання.

Після отримання даної ухвали суду уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3