Справа № 481/695/18
Провадж.№ 1-кп/481/99/2018
В И Р О К
іменем України

26.06.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2018 року за №0000302 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нового Бугу, Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого в буд. АДРЕСА_1 з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин:

05.05.2018 року близько 20:00 год., більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 перебував у приміщені кафе-бару «Фазан», розташованого в с. Станційне, Новобузького району, Миколаївської області, де також відпочивав потерпілий ОСОБА_5 . Коли обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 то побачив, що той заснув за столиком. В цей час обвинувачений помітив, що із кишені джинсів потерпілого ОСОБА_5 висунувся мобільний телефон, який ОСОБА_3 вирішив викрасти. Переконавшись що його ніхто не бачить, таємно, з корисливих мотивів, діючи умисно, обвинувачений ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, з правої кишені джинсів потерпілого викрав мобільний телефон «Blackview E 7». Викрадений мобільний телефон обвинувачений поклав до кишені власних джинсів та розпорядився на власний розсуд.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 своїми навмисними злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_5 збитки на загальну суму 1300,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтримав та погодився із всім, що викладено в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно 05.05.2018 року у вечірній час він перебував у кафе-барі «Фазан» де також був і потерпілий, з яким він раніше знайомий не був. Коли обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до столику за яким відпочивав потерпілий, то побачив, що той спить. При цьому обвинувачений помітив, що із кишені штанів висунувася мобільний телефон, який він вирішив викрасти, оскільки власного телефону на той момент не мав. Обвинувачений, розуміючи, що його дії ніхто не помічає, таємно витягнув із кишені джинсів потерпілого мобільний телефон «Blackview E 7» який заховав до кишені власних штанів, а в подальшому відніс до себе додому для власного використання. Однак через декілька днім до нього додому приїхали працівники поліції і ОСОБА_3 видав їх викрадений ним мобільний телефон «Blackview E 7».

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 05.05.2018 року у вечірній час, по закінченню робочого дня він зайшов до кафе-бару «Фазан» у с. Станційному, щоб відпочити. У кафе також був і обвинувачений, з яким вони знайомі не були. Після того, як потерпілий вжив достатню кількість пива, через те, що був у змореному стані, він заснув за столиком, а коли проснувся то виявив, що його мобільний телефон «Blackview E 7» зник. Вже у відділі поліції слідчий йому повідомив, що крадіжку мобільного телефона вчинив ОСОБА_3 , оскільки дії останнього були зафіксовані камерами спостереження у кафе-барі «Фазан». Крім того, потерпілий підтвердив, що обвинувачений попросив у нього пробачення і він його пробачив, жодних претензій до ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 не має.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи покази обвинуваченого та потерпілого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка)та погоджується із такою кваліфікацією його дій.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив злочин середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує характеризуючи дані обвинуваченого, а саме, що він на даний час негативно характеризується, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не судимий, є таким, якому надано відстрочку по ст.. 17 п. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 03.08.2018 року.( а.к.п. 33-38 ).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, з урахуванням п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", заяви потерпілого про те, що він не має претензій до обвинуваченого та молодий вік самого обвинуваченого, який бажає проходити військову службу в лавах ЗСУ, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе, у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов не заявлено.

Під час вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України наступним чином: мобільний телефон марки «Blackview E 7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які постановою про визнання речовим доказом від 08.05.2018 року передані на зберігання в камери зберігання речових доказів Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області (а.к.п.30-32), слід повернути потерпілій стороні, як власнику.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Blackview E 7» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_5 як власнику.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя