АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/811/18 Справа № 208/467/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000318 за апеляційними скаргами прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: -19.01.2016 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до 140 годин громадських робіт; -16.08.2016 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, до призначеного покарання приєднати покарання за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.08.2016 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також характер суспільної небезпеки правопорушення.
Зазначає, що судом недостатньо враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, а також дані, які характеризують особу винного, а саме: раніше судимий, не працює.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, в зв`язку з неповнотою досудового розслідування та судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, в показах потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , на які суд послався як на докази, які підтверджують його вину у вчиненні цього злочину, маються розбіжності.
Так свідок ОСОБА_9 відповідаючи на запитання захисника в судовому засіданні, чи впізнає вона в обвинуваченому хлопця, який був у той час в крамниці «Витівка», відповіла, що на її погляд той був старшим.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував покази свідка ОСОБА_10 , який за показами свідка ОСОБА_9 знаходився в крамниці безпосередньо перед подією злочину, та який в судовому засіданні пояснив, що «стосовно події, яка сталася 14.12.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_8 йому нічого не відомо», оскільки якщо цей свідок не бачив його у крамниці безпосередньо перед подією злочину, то це ставить під сумнів покази потерпілої.
Також зазначає, що він не скоював злочин в якому він обвинувачується.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.08.2016 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 14 грудня 2016 року приблизно о 06 год. 45 хв. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_7 , який перебував в приміщенні комерційного кіоску «Витівка», розташованого на перехресті вул. Ю.Волкова та вул. Г. Дубініна у м. Кам`янське, та побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , повторно виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення у ОСОБА_8 будь-якого майна, яке було при ній та могло мати майнову цінність. Після того, як через декілька хвилин ОСОБА_8 залишила приміщення кіоску, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, пішов за ОСОБА_8 до двору буд. АДРЕСА_2 .

14.12.2016 приблизно о 06 год. 50 хв. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, відкрито, із корисливого мотиву, підбіг ззаду до ОСОБА_8 , яка розмовляла по телефону, тримаючи його в правій руці, та лівою рукою схопив потерпілу за шию, не даючи їй можливості чинити опір протиправним діям, застосувавши таким чином до ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я, ОСОБА_7 правою рукою вихопив з правої руки потерпілої мобільний телефон «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1 289, 60 грн.

Місце скоєння злочину ОСОБА_7 залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну 1289,60 грн..

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 просила відмовити, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скаргита просив залишити без задоволенняапеляцію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково їх дослідивши, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.12.2016 року із фототаблицями, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 за зростом, статурою, обличчям під № 1 впізнала ОСОБА_7 , як особу, котра 14.12.2016 року відкрито викрала у потерпілої мобільний телефон (т.2, а.с.23-27);
- заявою ОСОБА_7 про добровільне надання працівникам поліції мобільного телефону «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (т.2, а.с.28);
- протоколом огляду від 19.12.2016 року, згідно із яким оглянуто мобільний телефон «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (т.2, а.с.29- 31);
- договором про надання фінансового кредиту під заставу № 2.28045/0 від 14.12.2016 року, позичальник - ОСОБА_7 , предмет застави мобільний телефон «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 (т.2, а.с.40);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 6218-16 від 16.01.2017 року, ринкова вартість мобільного телефону «S-TELL С255» станом на 14.12.16 рік становила 1289,60 грн. (т.2, а.с.54-56);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року із фото таблицями, за участю потерпілої ОСОБА_8 перевірено та уточнено механізм вчинення злочину 14.12.2016 року відносно потерпілої (т.2, а.с.60-66);
- довідкою щодо закладення у ПП «Ломбард Онікс» Анохіна, Яценко» 14.12.2016 року ОСОБА_7 мобільного телефону «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон викуплений 17.12.2016 року (т.2, а.с. 69), та іншими, зазначеними у вироку суду.
Суд обґрунтовано відніс до доказів обвинувачення показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , оскільки вони підтвердили факт перебування потерпілої в приміщенні кіоску зранку 14.12.2016 року та залишення невідомим хлопцем приміщення кіоску одразу, як його покинула ОСОБА_8 .
Те, що свідок ОСОБА_9 не роздивилась хлопця, який був у капюшоні, не спростовує висновків суду про доведення вини обвинуваченого, оскільки, відповідно до її ж показів, після того, як ОСОБА_8 залишила приміщення кіоску, хлопець у капюшоні також одразу вийшов.Впізнання свідком ОСОБА_9 особи, яка була у приміщенні кіоску, під час досудового розслідування не проводилось. Під час судового розгляду свідок повідомила, що хлопця в капюшоні не запам`ятала, ознаки, за якими вона може впізнати особу, яка перебувала у кіоску, нею не повідомлялись, тому відсутні підстави стверджувати, що свідок не вказала на обвинуваченого як на особу, яка перебувала у кіоску.

Показання потерпілої є логічними, послідовними, узгоджуються із довідкою щодо закладення у ПП «Ломбард Онікс» Анохіна, Яценко» 14.12.2016 року ОСОБА_7 мобільного телефону «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 , договором про надання фінансового кредиту під заставу № 2.28045/0 від 14.12.2016 року, позичальник - ОСОБА_7 , предмет застави мобільний телефон «S-TELL С255», IMEI НОМЕР_1 (т.2, а.с.40), а тому суд обґрунтовано поклав зазначені докази у основу вироку.
Доводи обвинуваченого щодо неврахування показів свідка ОСОБА_10 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суд у своєму вироку обґрунтовано зазначив, що надані цим свідком відомості не стосуються фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 повідомив, що він не був у крамниці 14.12.2016 року.

Розбіжності в цій частині у показах свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо присутності ОСОБА_10 14.12.2016 року у крамниці не спростовують показання потерпілої та письмових доказів про заставу телефону потерпілої обвинуваченим, які обґрунтовано взяті судом до уваги.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо прохання невідомої особи закласти телефон не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджується будь-якими доказами.
Отже, суд дійшов висновку, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину та доведеності вини у його вчиненні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Як витікає з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особу винного, який раніше був судимим, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання скарг не має; обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено; наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме, рецидив злочину, що дає підстави суду вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що призначення покарання у виді позбавлення волі в розмірі, що є мінімальним, передбаченого санкцією вказаної статті, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим. Також обвинуваченому обґрунтовано призначено покарання на підставі ст. 71 КК України.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для скасування обвинувального вироку в частині призначеного покарання, про що ставить вимогу в апеляційній скарзі прокурор.
Вимога прокурора щодо призначення остаточного покарання за ст.71 КК України на строк, що є більшим на чотири місяці, аніж призначив суд першої інстанції, не свідчить про явну несправедливість призначеного покарання, а тому колегією суддів не встановлено невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого відповідно до ст.414 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що як в обвинувальному акті, так і у вироку суду встановлено одну обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого-рецидив злочинів, тоді як в апеляційній скарзі прокурор вказує на неврахування судом двох обставин, що обтяжують покарання, що не відповідає матеріалам кримінального провадження.
Суд першої інстанції врахував при призначенні покарання обвинуваченому його попередні судимості, встановив, що він не працює, а тому вказані в апеляційній скарзі прокурора обставини були враховані судом при призначенні покарання у повній мірі.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4