Постанова
Іменем України

24 травня 2018 року
м. Київ
справа № 636/4157/15-к
Провадження № 51-2529 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000789 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Гракове Чугуївського району Харківської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 28 вересня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8137,01 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2017 року цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 12 червня 2015 року о 12 годині, знаходячись по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту умисно наніс ОСОБА_7 удар чолом голови в ніс, внаслідок чого заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження у виді синця в області спинки носа.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений посилаючись на незаконність засудження, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, ст. ст. 370, 412, 419 КПК України. Стверджує, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляції сторони захисту, не надав на них відповіді. Наголошує, що вирок обґрунтований недопустимими доказами. Вказує на завищений розмір стягнутої шкоди.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає касаційну скаргу безпідставною.
Мотиви Суду
Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Окрім додержання цих вимог, в судовому рішенні слід проаналізувати і зіставити з наявними у провадженні матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом виконані.
З апеляційною скаргою на вирок районного суду звернувся захисник засудженого.
В поданій апеляції ставилося питання про скасування вироку суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, недопустимістю доказів, необґрунтованим вирішенням цивільного позову.
Апеляційний суд, перевіряючи ці доводи, в межах апеляційних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України зазначив, що фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах.
Зокрема, апеляційна інстанція зазначила, що потерпіла в судовому засіданні підтвердила свої попередні показання і пояснила, що між нею та обвинуваченим постійно виникали конфлікти. 12.06.2015 року до неї підійшов обвинувачений, почав кричати, виражатися нецензурною лайкою, наніс їй чолом голови удар в ніс, пішла кров, вона похитнулась, стало погано себе почувати, викликала швидку та міліцію.
Апеляційний суд вказав, що ці пояснення потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що побачила, як обвинувачений спочатку голосно лаявся на потерпілу, а потім підійшов до неї та зробив різкий рух головою в область її обличчя, після чого у потерпілої з носа пішла кров. Свідок зрозуміла, що ОСОБА_6 вдарив потерпілу.
Колегія суддів обґрунтовано зазначила, що ці показання про отримання тілесного ушкодження у вигляді розбитого носу ОСОБА_7 повністю підтверджуються іншими доказами, наведеними у вироку, і сумніву не викликають.
Правильним є і висновок апеляційної інстанції про те, що версія сторони захисту, що потерпіла сама собі завдала ушкоджень є надуманою.
Що стосується доводів захисника про недопустимість, як доказ, висновку експерта, то колегія суддів апеляційного суду правильно зазначила, що вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вказаний доказ був відкритий стороні захисту. Також, експерт несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а, отже, відповідає і за правильність проведення експертизи.
Безпідставні і доводи сторони захисту про незаконну відмову в допиті свідків, оскільки апеляційний суд обґрунтовано вказав, що показання недопитаних осіб не можуть мати істотного значення для ухвалення судового рішення, і це не вплинуло на повноту судового розгляду, так як відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Рішення суду про стягнення матеріальної шкоди із засудженого відповідає розміру спричиненої шкоди, яка підтверджується документами, наданими на обґрунтування цивільного позову.
У даному кримінальному провадженні дотримано вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог закону.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на усі доводи апеляції захисника засудженого надано ґрунтовні відповіді, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є переконливою і сумнівів не викликає.
Доводів про істотні порушення процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість судового рішення, у касаційній скарзі не наведено, а тому вона задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 2 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9