Справа № 357/4477/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовочому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з державною установою «Білоцерківська виправна колонія № 35» матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001433 від 15.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця с. Іссик, Енбекші Казахського району, Алма-Атінської області, Казахстан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючий покарання в Білоцерківській виправній колонії( № 35), раніше судимому:
1.05.03.1996 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.ст. 213 ч. 3, 140 ч. 3, 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
2.12.10.2001 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.ст. 140 ч. 2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 років 6 місяців.
3.13.06.2002 року Ковпаківським районним судом м. Суми ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
4.09.11.2011 року Сумським районним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки.
5.21.09.2012 року Сумським районним судом Сумської області за ст. ст. 125 ч. 1, 71, 72 КК Українии до 3 років 25 днів позбавлення волі.
6.25.03.2016 року Сумським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, -
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1,2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. N 770 (далі по тексту Перелік), зокрема канабісу та метадону (фенадону), включених до списку № 1 таблиці № 1 та списку № 1 таблиці № 2 відповідно вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:
-діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);
-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);
-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).
Однак, засуджений ОСОБА_5 , 13.03.2018 приблизно о 22.00 години, знаходячись в камері № 29 ДУ «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 13, у матраці ліжка незаконно придбав знайшов прозорий тубус циліндричної форми з наклейкою біло-синього кольору з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, а також згорток неправильної форми синього кольору та згорток неправильної форми помаранчевого кольору з вмістом білих кристалічних речовин.
Маючи досвід періодичного вживання наркотичних засобів, оглянувши, та по зовнішньому вигляду та запаху впевнившись, що виявлені ним речовини є наркотичними засобами, а саме особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, та наркотичним засобом, обіг якого обмежено - мета доном (фенадоном), знайдені тубус та згортки з вмістом наркотичних засобів поклав до спідньої білизни, в яку був одягнутий, після чого незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
В подальшому, 15.03.2018 близько 15 годині 40 хвилин, після прибуття етапом із ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», що за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця В.Симоненка, 16, в приміщенні дільниці КДіР, у присутності понятих, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , були виявлені та вилучені прозорий тубус циліндричної форми з наклейкою біло-синього кольору з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, а також згорток неправильної форми синього кольору та згорток неправильної форми оранжевого кольору з вмістом білих кристалічних речовин, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном (фенадоном), які останній незаконно придбав знайшов та зберігав для власного вживання без мети збуту.
Маса наркотичного засобу канабісу у перерахунку на суху речовину становить 9,05 г, загальна маса наркотичного засобу метадону (фенадону) в речовинах становить 0,419 г, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав при собі у спідній білизні для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
25.04.2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2016 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 25.04.2018 р., укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, викладеного в обвинувальному акті.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам закону, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у вигляді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив злочин під час відбування покарання, офіційно не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також обставини, що обтяжують покарання, якою є рецидив злочинів.
Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 25.03.2016 року Сумським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, яке на теперішній час останнім не відбуте повністю.
Оскільки ОСОБА_5 скоїв злочин викладений у даному вироку суду до повного відбуття покарання призначеного вищевказаним вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2016 р., остаточне покарання за даним вироком суду необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 25.04.2018 р. та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує.
Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2018 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001433 між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднати не відбуте покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2016 р. за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 , визначити покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Речові докази спеціальний пакет № 4325524, в середині якого знаходяться обєкти експертиз, переданий до камери схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1 ,