АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

11 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002400 від 17.06.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у сел. Лозоватка, Маловислівського району Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці, заборонивши відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи такий вид запобіжного заходу як домашній арешт в певний період доби, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що клопотання слідчого не містить переконливих доводів, які б свідчили про те, що більш м`які запобіжні заходи не спроможні запобігти ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що стороною обвинувачення разом із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України є необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що в клопотанні слідчим та в судовому засіданні прокурором не доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні, а також не обґрунтовано неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який працює та має на утриманні малолітню дитину, при цьому застосований запобіжний захід позбавляє його можливості працювати та утримувати дитину.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі вказує на те, що застосований запобіжний захід є недостатнім, надто м`яким та не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Наголошує на тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років. А тому, перебуваючи на волі у підозрюваного може виникнути умисел на ухилення від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів слідства та суду.

Крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не зважаючи на присутність працівників поліції та інших громадян, які намагались припинити його протиправні дії, звертали увагу на його неприпустиму поведінку, ОСОБА_6 продовжував вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі, при цьому заперечував проти апеляційної скарги адвоката, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Подільського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002400 від 17.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

17.06.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296КК України.

18.06.2018 року слідчий слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_9 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296КК України, а також посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти наявним ризикам.

18.06.2018 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці, заборонивши відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (Moiseyevv. Russia п. 148).

Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри у вчиненні злочину та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим та таким, що порушує права підозрюваного, передбачені нормами національного та міжнародного законодавства немає.

Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах підстави, з яких апелянти просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002400 від 17.06.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_9 про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці, заборонивши відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби, із покладенням відповідних процесуальних обов`язків, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к