Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/208/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 м.Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 січня 2018 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, безробітного, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-14.01.2016 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік,
визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років шість місяців; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років.
Ухвалено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити частково; стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 25 024 гривні в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 24 липня 2016 року, перебуваючи в с. Велика Виска Маловисківського району Кіровоградської області, в телефонній розмові домовився зустрітися зі своєю дружиною ОСОБА_11 , при цьому поклав до кросівок, в які був одягнений саморобний предмет ззовні схожий на ніж.
Приблизно о 21 годині 00 хвилин 24 липня 2016 року, ОСОБА_8 зустрівся зі своєю дружиною ОСОБА_11 біля будинку АДРЕСА_2 , де у них під час спілкування виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на вбивство ОСОБА_11 .
Приблизно о 23 годині 00 хвилин цього ж дня, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи умисел на вбивство дружини ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок сварки, узяв у праву руку предмет ззовні схожий на ніж, та наніс ним ОСОБА_11 близько 10 ударів в область життєво важливого органу, а саме в грудну клітину, а також в область тулуба, шиї та черевної порожнини, завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: ран кута нижньої щелепи зліва, на правій боковій поверхні шиї, в н/3 шиї справа і зліва, в області рукоятки грудини, по передньому краю підпахової впадини справа, правої молочної залози, проникаюче поранення грудної клітини і живота по середньоключичній лінії у 8 міжребер`ї справа з пошкодженням діафрагми та діафрагмальної поверхні правої долі печінки, проникаюче поранення передньої поверхні живота з пошкодженням воротної вени, головки підшлункової залози і судин панкреоденальної зони, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 696 від 12.09.2016 р., є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент спричинення, після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла в приміщенні Кіровоградської обласної лікарні, смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати, яка розвинулась в результаті проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням печінки, підшлункової залози, судин черевної порожнини.
В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого просить змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині правової кваліфікації злочинного діяння обвинуваченого, - кваліфікувавши дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, й, відповідно, визначивши покарання у межах частини цієї статті обвинувачення.
Вважає висновки суду першої інстанції невідповідними фактичним обставинам справи, а також, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні судом першої інстанції, пояснив, що не мав наміру вбивати свою дружину, наніс тілесні ушкодження внаслідок раптово виниклої між ним та потерпілою сварки; перший удар ножем наніс в живіть потерпілої з метою налякати останню, але так як вона почала кричати, - він наніс їй удар в шию.

Аналогічні показання обвинувачений надавав й під час досудового розслідування; спричинення інших ударів потерпілій він не виключає, проте не пам`ятає кількості та механізму спричинення, оскільки перебував у нервовому стані.

Згідно із висновком експерта, крім тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, на тілі потерпілої наявні й легкі тілесні ушкодження, що свідчить про хаотичний порядок нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, відсутність їх конкретизації у свідомості обвинуваченого, та направленості саме у життєво важливі органи потерпілої.

Вказані обставини, як і вимоги ст. 94 КПК України, судом залишено поза увагою.

Крім того, сторона захисту звертає увагу на суб`єктивне ставлення винного у даному випадку до наслідків своїх дій, оскільки, як вважає сторона захисту, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у вигляді смерті потерпілої носить необережний характер, а не умисний, а тому дії обвинуваченого мають кваліфікуватися не за ч. 1 ст. 115 КК України, а за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також, як встановлено, після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла перебувала у свідомості, була в змозі активно рухатися, проте ця можливість втрачалась по мірі наростання кровотечі.

Сторона захисту вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє знаряддя злочину, оскільки, як те встановлено, знаряддям злочину був предмет ззовні схожий на ніж, який, як те підтверджено доказами, обвинувачений носив при собі з метою самозахисту за наявності систематичних погроз з боку знайомих потерпілої.

Проте даний факт судом розцінений як наявність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілої.

В основу вироку судом першої інстанції покладено, зокрема, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , однак зміст показань останніх, викладений у вироку суду першої інстанції не відповідає дійсному їх змісту, як їх було насправді надано свідками у судовому засіданні.

Саме за цієї підстави сторона захисту вважає необхідним повторний допит свідків.

Окрім означеного, сторона захисту вказує на неналежність таких доказів як висновки експерта № № 544, 580, 581, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутня експертиза групової належності крові обвинуваченого ОСОБА_8 .

Також, адвокат акцентує увагу, що обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, частково ним відшкодовано шкоду, яка полягає у витратах на поховання потерпілої, обвинувачений вибачився за вчинений злочин перед родиною потерпілої, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має малолітню дитину, хворіє на хронічний вірусний гепатит типу С, виявлено ВІЛ інфекцію.

Цивільний позов в розмірі 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, - обвинувачений не визнає, як такий, що не підтверджений в порядку ст. ст. 76, 81 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката в повному обсязі, просили змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 2 ст. 121 КК України, думку прокурора та представника потерпілої ОСОБА_9 , які заперечили задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, надав наступних показань.

Приблизно о 21 годині 00 хвилин, 25 липня 2016 року, він зустрівся з дружиною ОСОБА_14 біля корпусу № 3 будинку № 11 по вул. Волкова у м. Кропивницький.
В ході розмови, яка переросла в сварку, з метою залякати дружину, дістав з правого кросівка саморобного ножа та, не розуміючи своїх дій, наніс ОСОБА_14 удар, після чого він чув лише крик. Скільки та куди наніс удари він не пам`ятає. Почувши крики дівчат, що пролунали неподалік, він почав тікати в бік вул. Пацаєва. Після чого він почав рухатись в напрямку магазину «Фуршет», побачив як їхала швидка допомога та зрозумів, що щось сталось. Після чого зателефонував братові. Де подів ножа він не пам`ятає. Зустрівшись з братом та його дружиною ОСОБА_15 та розповівши їм що з ОСОБА_14 щось сталось. Вони викликали таксі та відвезли його в с. Велика Виска. Наступного дня до нього прийшли працівники поліції та повідомили, що його дружина ОСОБА_14 померла від тілесних ушкоджень. Крім того пояснив, що на слідчому експерименті, як і просив слідчий вказав локалізацію нанесених ударів, чому змінив свої покази в судовому засіданні пояснити не зміг. Зазначив, що того дня вранці він близько 10.00 випив пляшку пива, чи вживав ще спиртне перед зустріччю із потерпілою не пам`ятає. Вживав спиртне після події.
У подальшому, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений змінив свої показання, мотивуючи тим, що під час надання показань у залі суду перебувала його мати, а тому не зміг розповісти про обставини вчиненого злочину.
Відповідно до цих наданих показань: він (обвинувачений) в ході сварки з ОСОБА_14 наніс їй один удар в область живота, щоб налякати її. Наміру вбивати її не мав. Після того як потерпіла закричала він наніс наступний удар ножем в область шиї. Потім він почув чужий жіночий крик та втік за будинок, де відхекався, та коли почав повертатись на місце події побачив швидку допомогу, багато людей. Злякався, повернувся в зворотному напрямку, викликав брата та розповів, що побив ОСОБА_14 . Про ножеві поранення не повідомляв. Пам`ятає як наносив лише два удари, хоча в той час рознервувався, а тому не виключає, що наніс ОСОБА_14 й інші 8 ударів, механізм спричинення та кількість яких не пам`ятає. Ніж з собою брав для самозахисту від друзів ОСОБА_14 , які йому погрожували по телефону. Попросив вибачення у потерпілої.
Не зважаючи на часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується сукупністю наступних доказів, що їх належно досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції.

Згідно із наданими в суді першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_10 , - вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_11 по матері.
У 2005 році її сестра одружилася з ОСОБА_8 та проживали в м. Кропивницький. Народивши дочку, близько 2 років проживала разом з чоловіком у с. Велика Виска. У зв`язку з сімейними сварками та частими побиттями чоловіком ОСОБА_11 переїхала з дитиною до м. Кропивницького та проживала у власній квартирі, жалілася, що ОСОБА_8 їй досі не дає спокою, погрожував стосовно квартири та дитини. Про сварки та побої чоловіка сестра жалілась по телефону їй неодноразово, однак свідком таких сварок вона не була.
Напередодні вбивства у телефонній розмові ОСОБА_11 їй повідомила, що ОСОБА_8 запропонував зустрітися, а 26 липня 2016 року їй зателефонували батько сестри та повідомив, що ОСОБА_11 вбили. Обвинувачений намагався із СІЗО їй телефонувати, спочатку ухилявся від розмов про те хто ж вбив ОСОБА_11 , а потім розповів їй, що наніс сестрі кілька ударів ножем, від яких вона і померла.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 , яка, будучи допитаною судом першої інстанції, пояснила - 25.07.2016 року, вона, разом з подругою ОСОБА_17 перебувала на вул. Волкова у м. Кіровограді, сиділи біля крайнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 почули жіночий крик « Помогите!». Вони побігли на допомогу, присвічуючи мобільним телефоном, так як було вже дуже пізно - приблизно 23 години 10 хвилин, та побачили як хлопець, кинувши на землю дівчину, почав тікати. Її подруга лишилася біля потерпілої, а вона побігла за ним, так як подумала, що він рвонув її сумку. Обвинуваченого бачила з відстані 10 м, коли він втікав. Останній був одягнений у спортивний одяг темного кольору.
Не наздогнавши, повернулася та побачила розкидані речі та дівчину, яка лежала на землі та в якої було близько 5 ножових поранень на шиї та грудях глибокі та поверхневі, наче тупим ножем різали. На її крики збіглися від будинку сусіди, які намагались надавати допомогу постраждалій. Збігала за лимоном, щоб зупинити кровотечу, розмовляли з нею, щоб не втратила свідомість весь час, сама запитувала як її звати, про чоловіка, дитину. Дівчина повідомила, що її звати ОСОБА_14 , їй 19 років, вона має дитину маленьку до двох років віком, та на неї напав її колишній чоловік ОСОБА_18 . Довго чекали на швидку допомогу та поліцію. Після чого поїхали до обласної лікарні разом із потерпілою.
Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_17 , наданими останньою в суді першої інстанції, - десь у липні 2016 року (точно дати не пам`ятає) вона перебувала на вул. Волкова разом з подругою ОСОБА_16 , біля під`їзду будинку сиділи на лаві. Почувши жіночий крик на допомогу, вони побігли на нього та побачили, що дівчина упала на землю, а хлопець, що стояв біля неї почав тікати.
ОСОБА_16 побігла за ним, а вона підійшовши до дівчини побачила, що біля неї було багато крові, а на шиї, грудях та животі колоті рани. Коли ОСОБА_16 повернулася, то почала обробляти рани дівчини, розмовляти з нею. Хто викликав швидку і поліцію - не пам`ятає. Зібралося багато людей. Дівчина повідомила, що її звати ОСОБА_14 та напад на неї здійснив її колишній чоловік. Потерпіла просила дзвонити батькам з її телефону, так як дуже переживала за дитину, втрачала свідомість, була слабкою. ОСОБА_8 вона знає, так як вони проживали в одному селі, вони раніше зустрічались. ОСОБА_8 знав, що вона стала свідком по справі та запитував її у «Вконтакте», що саме вона бачила, повідомивши, що він не здійснював вбивство.
У відповідності до показань, наданих під час судового слідства суду першої інстанції свідком ОСОБА_12 , - наприкінці червня - липня 2016 року брат її чоловіка ОСОБА_8 , що проживав у с. Велика Виска, приїхав до них у гості з ночівлею. Випивши алкогольних напоїв із братом, він приблизно о 22 годині 00 хвилин пішов на зустріч з його колишньою дружиною ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ) При цьому був одягнений у спортивну мастерку чорну, кепку, спортивні штани, білі кросівки. Так як в квартирі він роззувався, ножа у його взутті вона не бачила.
Через деякий час він в телефонній розмові повідомив, що йде уже до їх квартири, вони вийшли на вулицю, щоб його зустріти, у дворі його не було, після їх телефонного дзвінка, ОСОБА_8 з`явився без олімпійки. Умившись водою та випивши пива, ОСОБА_8 вимовив фрази: «Живучая» та «Убил». Вони з чоловіком вирішили відвести останнього в село до матері, так як зрозуміло, що відбулось щось не те. Та з ОСОБА_8 пішли додому та викликавши таксі, відвезли ОСОБА_8 додому в с. Велика Виска, а самі повернулися до Кіровограда. ОСОБА_8 повідомив, що наніс ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ) дві ножові рани. Щоб не турбувати матір ОСОБА_8 , вони сказали їй, що приїхали позичити грошей.
Згідно із показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_13 , - він зустрічався (але не проживав) з ОСОБА_11 з 2015 року, вона була заміжньою, але з чоловіком не проживала. Між ними був конфлікт щодо виховання дитини. ОСОБА_8 бачив одного разу, коли той забирав дитину. Потерпіла проживала з маленькою дитиною в м. Кіровограді в районі Ковалівки. Сам він конфліктів не бачив, але потерпіла говорила, що ОСОБА_8 хоче її вбити. До таких розповідей він ставився критично та не вірив. В день її смерті вони повинні були зустрітися, але вона в телефонній розмові повідомила, що їде до подруги, та зателефонує пізніше. ОСОБА_11 не зателефонувала, а вночі з її мобільного телефону зателефонувала жінка та повідомила, що ОСОБА_14 знаходиться у лікарні у тяжкому стані, в лікарні він дізнався, що вона померла.
Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджують й наступні докази матеріалів кримінального провадження, досліджені у сукупності судом першої інстанції:
- протоколом огляду місця події від 24.07.2016 року із фототаблицею до нього, під час проведення слідчої дії встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення відкрита територія між будівлями багатоповерхових будинків, які розташовані поруч за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_4 , де на відстані близько 15 метрів від під`їзду №9 оглянуто пляму з речовиною бурого кольору та вилучено частину вказаної речовини (а.к.п. 14-18 т. 1);
- протоколом огляду місця події від 25.07.2016 року із фототаблицею до нього, під час проведення слідчої дії у службовому кабінеті, що на першому поверсі багатоповерхової будівлі Кіровоградської обласної лікарні, що по просп. Університетський, 2/5 у м. Кіровограді виявлено та вилучено жіночу майку зі слідами РБК чорного кольору, жіночі спортивні штани, бюстгальтер рожевого кольору зі слідами РБК, жіночі мокасини чорного кольору (а.к.п.19-23 т. 1);
- протоколом огляду місця події від 25.07.2016 року, під час проведення слідчої дії в палаті реанімації у Кіровоградській обласній лікарні, що за адресою: м. Кіровоград, просп. Університетський, 2/5 виявлено труп ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями та вилучено сліди речовини бурого кольору (а.к.п. 24 т. 1);
- протоколом огляду місця події від 25.07.2016 року, під час проведення слідчої дії оглянуто територію подвір`я АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 разом з батьками, та вилучено кросівки білого кольору (а.к.п. 29-31 т. 1);
- заявою ОСОБА_19 про кримінальне правопорушення від 25.07.2016 року, згідно з якою останній просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який 24.07.2016 року близько 23.00 год. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 наніс його доньці ОСОБА_11 тілесні ушкодження в результаті яких вона померла (а.к.п. 34 т. 1);
- протоколом огляду трупа від 26.07.2016 року під час якого на тілі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження та встановлено причину смерті (а.к.п 46-49 т. 1);
- лікарським свідоцтвом про смерть №728 від 26.07.2016 року та довідкою про причину смерті №728, відповідно до яких ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Кіровоградській обласній лікарні у зв`язку з гострою крововтратою від проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки, завданого в результаті нападу з використанням гострого предмету з метою вбивства (а.к.п. 52 т. 1);
- висновком експерта №1159 від 25.07.2015 року, відповідно до якого будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран на тілі ОСОБА_8 не виявлено (а.к.п. 98 т. 1);
- висновком спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам №203 від 04.08.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_8 страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Має синдром залежності, потребує лікування, яке йому не протипоказане (а.к.п. 102 т. 1);
- висновком судово-психіатричної експертизи №381 від 09.08.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади поведінки, внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного захворювання і недоумкуватості, тому ОСОБА_8 слід вважати осудним (а.к.п.104-105 т. 1);
- переглянутим відео за протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2016 року із застосуванням відео зйомки, стенограмою до нього та ілюстрованою таблицею, за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, який на місці показав про обставини та деталі вчиненого ним кримінального правопорушення (а.к.п. 106-113 т. 1);
- висновком експерта №544 від 27.07.2016 року, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (а.к.п. 116-117 т. 1);
- висновком експерта № 696 від 12.09.2016 року, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран кута нижньої щелепи зліва, на правій боковій поверхні шиї, в н/3 шиї справа і зліва, в області рукоятки грудини, по передньому краю підпахової впадини справа, правої молочної залози, проникаюче поранення грудної клітини і живота по середньо-ключичній лінії у 8 міжребер`ї справа з пошкодженням діафрагми та діафрагмальної поверхні правої долі печінки, проникаюче поранення передньої поверхні живота з пошкодженням воротної вени, головки підшлункової залози і судин панкреодуоденальної зони, які утворилися від дії предмета з колючо-ріжучими властивостями в результаті не менше 10 травматичних впливів та є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент спричинення; смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати, яка розвинулась в результаті проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням печінки, підшлункової залози, судин черевної порожнини (а.к.п. 119-121 т. 1);
- додатково до висновку експерта № 696 від 03.08.2016 року, згідно з яким тілесні пошкодженні на тілі ОСОБА_11 утворилися від дії не менше 10 травматичних впливів предметом з колючо-ріжучими властивостями, що не відповідає показам ОСОБА_8 , відповідно до яких він наніс лише 2 ушкодження у живіт та шию (а.к.п. 152-154 т. 1);
- висновком експерта №1148 від 04.08.2016 року, відповідно до якого дослідивши частини органів трупу ОСОБА_11 встановлено морфологічні ознаки шокової реакції, малокров`я тканей, крововилив у печінку (а.к.п. 122 т. 1);
- висновком експерта №2656 від 28.07.2016 року, згідно з яким у крові трупа ОСОБА_11 метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені (а.к.п. 123 т. 1);
- висновком експерта № 581 від 26.08.2016 року, відповідно до якого на кросівку обвинуваченого ОСОБА_8 знайдено кров, яка може походити від потерпілої ОСОБА_11 (а.к.п.126-127 т.1);
- висновком експерта №580 від 26.08.2016 року, відповідно до якого на штанах обвинуваченого ОСОБА_8 знайдено кров, яка може походити від потерпілої ОСОБА_11 (а.к.п. 130-132 т. 1);
- висновком експерта № 133 від 19.08.2016 року, відповідно до якого на зрізах нігтів з піднігтьовим вмістом обох рук ОСОБА_8 слідів крові та епітеліальних клітин, придатних для цитологічного обліку, не виявлено (а.к.п.135-136 т. 1);
- заявою ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення від 30.07.2016 року, згідно з якою остання просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який 24.07.2016 року близько 23.00 год. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 наніс її сестрі ОСОБА_11 тілесні ушкодження в результаті яких вона померла (а.к.п. 141 т. 1);
- протоколом огляду предметів від 31.08.2016 року, відповідно до якого було проведено огляд предметів, які, відповідно до постанови від 31.08.2016 року визнані речовими доказами, а саме: двох паперових конвертів із надписом чорнила синього кольору «До протоколу ОМП від 24.07.2016 р. за адресою м. Кіровоград, вул. Волкова,4, корп.3 (контрольний змив) (2) До протоколу ОМП від 24.07.2016 р. за адресою м. Кіровоград, вул. Волкова,11, корп.3 (змив РБК з поверхні асфальтного покриття біля будинку №11, корп.3 по вул. Волкова); ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №1650820 з надписом «ОМП від 25.07.2016 р. за адресою: м. Кіровоград, пр. Університетський,2/5. Вилучено: майка чорного кольору з РБК»; ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №1650823 з надписом «ОМП від 25.07.2016 р. за адресою: м. Кіровоград, пр. Університетський,2/5. Вилучено: штани чорного кольору «Nike» з РБК»; ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №1650824 з надписом «ОМП від 25.07.2016 р. за адресою: м. Кіровоград, пр. Університетський,2/5. Вилучено: мокасини чорного кольору з РБК»; ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №1650819 з надписом «ОМП від 25.07.2016 р. за адресою: м. Кіровоград, пр. Університетський,2/5. Вилучено: бюстгальтер рожевого кольору з РБК»; ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №0003844 з биркою з надписом «до висновку експерта №581 від 26.08.2016 року. Речові докази: кросівки підозрюваного ОСОБА_8 »; ПЕТ пакет експертної служби НДЕКЦ №3320848 з надписом «До висновку експерта №580 від 26.08.2016 р. Речові докази: спортивні штани підозрюваного ОСОБА_8 », з метою недопущення пошкодження речових доказів пакети не розкривалися (а.к.п.155-157 т. 1).
Таким чином, на підставі досліджених доказів, ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - не доведена, та наводить в обґрунтування цього ряд доводів.

Вказані доводи проаналізовано колегією суддів, на підставі чого колегія суддів прийшла до висновку, що ці доводи не знаходять свого підтвердження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, сторона захисту вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні судом першої інстанції, пояснив, що не мав наміру вбивати свою дружину, наніс тілесні ушкодження внаслідок раптово виниклої між ним та потерпілою сварки; перший удар ножем наніс в живіть потерпілої з метою налякати останню, але так як вона почала кричати, то він наніс їй удар в шию; спричинення інших ударів потерпілій він не виключає, проте не пам`ятає кількості та механізму спричинення, оскільки перебував у нервовому стані; після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла перебувала у свідомості, була в змозі активно рухатися, проте ця можливість втрачалась по мірі наростання кровотечі

Крім того, сторона захисту звертає увагу на суб`єктивне ставлення винного у даному випадку до наслідків своїх дій, оскільки, як вважає сторона захисту, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у вигляді смерті потерпілої носить необережний характер, а не умисний, а тому дії обвинуваченого мають кваліфікуватися не за ч. 1 ст. 115 КК України, а за ч. 2 ст. 121 КК України.

Означені доводи є необґрунтовані.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
Ставлення винного до смерті потерпілого (ч. 2 ст. 121) є необережним.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю). Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , збираючись на зустріч зі своєю дружиною потерпілою ОСОБА_11 , мав із собою саморобного ножа (вказане підтверджено, власне, показаннями обвинуваченого), при цьому, слід зазначити, що як також те встановлено, потерпіла та обвинувачений мали досить неприязні відносини між собою.

Розмова, під час зустрічі обвинуваченого із потерпілою, переросла у сварку, у ході якої обвинувачений дістав з правого кросівка саморобного ножа і наніс потерпілій ОСОБА_11 ударів в шию та в живіт (підтверджується безпосередньо обвинуваченим), тобто, - у життєво важливі органи.

Також, обвинувачений не виключає, що наносив ще ударів потерпілій (і вказане цілком узгоджується із висновком експерта № 696 та додатково до висновку експерта № 696 від 12.09.2016 року). Загалом, як встановлено, на тілі потерпілої виявлено ушкодження, що утворилися від не менш як десяти травматичних впливів предметом, що має колючо-ріжучі якості.
Слід також зазначити, що дії з нанесення потерпілій ударів обвинувачений припинив лише після того, як почув неподалік жіночі крики; з місця вчинення злочину втік.
Враховуючи вказані вище обставини, зокрема, знаряддя злочину, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, що їх спричинено обвинуваченим потерпілій, зокрема, й те, що удари ножем спричинено в життєво важливі органи, такі як шия, живіт, тощо, причини припинення обвинуваченим нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, - вказане свідчить про те, що обвинувачений діяв умисно, маючи на меті завдати смерть потерпілій, і його ставлення до настання смерті потерпілої, вочевидь, зважаючи на те, що обвинувачений розумів, що наносить удари колючо-ріжучим предметом в життєво важливі органи потерпілої (шия, живіт), не є необережним.
Слід зауважити, вказаним обставинам, а також і аналогічним посиланням сторони захисту під час судового слідства суду першої інстанції, - надано судом першої інстанції належної юридичної оцінки.
Свої висновки щодо наявності умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілій, а не тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої, - судом зазначено безпосередньо в мотивувальній частині вироку (а.п. 67, том. 3, вирок).
Сторона захисту вказує, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє знаряддя злочину, оскільки, як те встановлено, знаряддям злочину був предмет ззовні схожий на ніж, який, як те підтверджено доказами, обвинувачений носив при собі з метою самозахисту за наявності систематичних погроз з боку знайомих потерпілої.

Власне, як встановлено матеріалами кримінального провадження, - потерпілій спричинено тілесних ушкоджень предметом ззовні схожим на ніж, й, як на те вказує особисто обвинувачений у своїх показаннях, - йдучи на зустріч із ОСОБА_11 , він мав при собі саморобного ножа, який знаходився у його правому кросівку; та у подальшому, після спричинення потерпілій ударів, який він (обвинувачений) кудись подів.

Тобто, у конкретному випадку, такі обставини як спосіб нанесення тілесних ушкоджень та предмет, яким було нанесено цих ударів, і властивості такого предмету (колючо-ріжучі) встановлено, як те і вимагається ст. 91 КПК України.

Відносно посилань сторони захисту на неналежність таких доказів як висновки експерта № № 544, 580, 581, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутня експертиза групової належності крові обвинуваченого ОСОБА_8 , - вони є безпідставними.

Згідно із ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Висновок експерта № 544 визначає групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_11 , і саме таке питання ставилося на вирішення експерта (том 1 а.п. 116); висновком експерта № 581 визначено можливість походження знайденої на кросівку обвинуваченого ОСОБА_8 крові від потерпілої ОСОБА_11 , і як слідує зі змісту даного висновку, на вирішення ставилося питання саме чи є на наданому на дослідження експерта об`єкті (кросівки ОСОБА_8 ) нашарування крові, якщо так, то чи належить ця кров потерпілій (том 1 а.п. 126); висновок експерта № 580 визначає можливість походження знайденої на спортивних штанях обвинуваченого ОСОБА_8 крові від потерпілої ОСОБА_11 , і як слідує зі змісту даного висновку, на вирішення експерта саме і ставилося питання чи є на наданому на дослідження експерта об`єкті (спортивні штани ОСОБА_8 ) нашарування крові, якщо так, то чи належить ця кров потерпілій (том 1 а.п. 130). Тобто, поставлені перед експертом питання щодо встановлення певних обставин вирішені, про що складено висновок.

Докази не суперечать положенням ст. ст. 84, 85 КПК України.

Тож, незрозумілим є переконання сторони захисту про неналежність означених висновків як доказів, як і чому ці докази, як вказує сторона захисту, не можуть вважатися належними по тим підставам, що у матеріалах кримінального провадження відсутня експертиза групової належності крові обвинуваченого ОСОБА_8 .

Інших доводів на те, з яких причин вказані висновки експертів є неналежними доказами у кримінальному провадженні, - стороною захисту не надано.

Аналогічно сторона захисту посилається на те, що в основу вироку судом першої інстанції покладено показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , однак зміст показань останніх, викладений у вироку суду першої інстанції не відповідає дійсному їх змісту, - однак, такі посилання є неконкретними, не мотивованими, так як при цьому, сторона захисту взагалі не обґрунтовує такі свої доводи, не наводить зазначень, в чому саме відтворені показання цих свідків не відповідають дійсному змістові, або в чому дані показання є неправдивими, та як вказане вплинуло на встановлення судом дійсних обставин події кримінального правопорушення, і чи як це спростовує подію кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства.

Також, в апеляційній скарзі сторона обвинувачення вказує, що цивільний позов в розмірі 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, - обвинувачений не визнає, як такий, що не підтверджений в порядку ст. ст. 76, 81 ЦПК України.

З цього приводу зауважується таке.

Визнати пред`явлений у кримінальному провадженні до обвинуваченого цивільний позов або не визнати його, - беззаперечне процесуальне право обвинуваченого.

Проте суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні, згідно із ст. 129 КПК України, залежно від доведеності підстав та його розміру.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме вироку суду першої інстанції, суд, при ухваленні вироку, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 , вирішив відповідно до ст. 129 ч. 1 КПК України, при цьому пославшись й на ст. ст. 23, 1166, 1167, 1201 ЦК України, та належно мотивував ухвалене щодо цивільного позову рішення (том 3 а.п. 68).

Статтями ж 76 та 81 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано поняття доказів у цивільному судочинстві та обов`язок доказування і подання доказів сторонами у порядку цивільного судочинства.
Також, в апеляційній скарзі адвокат посилається та акцентує увагу, що обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, частково ним відшкодовано шкоду, яка полягає у витратах на поховання потерпілої, обвинувачений вибачився за вчинений злочин перед родиною потерпілої, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має малолітню дитину, хворіє на хронічний вірусний гепатит типу С, виявлено ВІЛ інфекцію.

З`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину мають бути добровільними, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним поліцією під час досудового розслідування, дійсно, добровільно надав показань щодо обставин кримінального правопорушення.
Однак, відсутні достатні докази того, що у подальшому сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виявилося активним.
Під час судового слідства обвинувачений змінював свої показання, вину у вчиненому визнав частково.
Також, як убачається, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував, як те й вимагає ст. 65 КК України, як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжких, так і особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, є батьком малолітньої ОСОБА_20 , 2014 року народження, матір якої позбавив життя, на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, хворіє хронічний вірусний гепатит типу «С», стадія загострення, виявлено ВІЛ-інфекцію, стан здоров`я відповідає середньому ступеню тяжкості, осудний (має психічно-поведінкові розлади особистості внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності), раніше судимий за вчинення умисного злочину.
Враховано судом відсутність обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання обвинуваченому.
На підставі врахованих обставин суд першої інстанції визначив обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, яке у даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, зважаючи на обставини справи та особу обвинуваченого, не є надмірним, та є таке, що відповідає меті покарання.

Факт, що обвинуваченим частково відшкодовано шкоду, яка полягає у витратах на поховання потерпілої, та принесення вибачень за вчинений злочин перед родиною потерпілої, - вказане не може вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого (оскільки саме в частині кваліфікації сторона захисту просить змінити вирок суду першої інстанції, мотивуючи даними обставинами апеляційні вимоги).

Крім того, слід зауважити, вчиненням ОСОБА_8 кримінального правопорушення спричинено тяжких, невідворотних наслідків у вигляді смерті людини, які відшкодовано, вочевидь, бути не може, після смерті потерпілої на піклуванні родичів залишена малолітня дитина вбитої, відтак, об`єктивно, означені обставини як відшкодування обвинуваченим шкоди на поховання потерпілої, яку обвинувачений позбавив життя та вибачення за вчинене, - уособлено, у конкретному провадженні також не можуть впливати й на міру покарання обвинуваченому.

Тож, доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України під час судового розгляду судом першої інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не встановлено.

Відтак, враховуючи зазначене вище, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 січня 2018 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді (підписи)
Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2