Справа № 686/2665/15-к
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту

16 липня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому кримінальне провадження №1-кп/686/261/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

20.06.2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 06 червня 2017 року, направлений для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений, про закриття провадження у справі або повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт, на його думку, не відповідає вимогам закону, оскільки він містить лише виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими і не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , чим на думку захисника, порушуються приписи параграфу 2 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Крім того, дії ОСОБА_7 в обвинувальному акті кваліфіковані за двома взаємовиключними ознаками диспозиції ч.1 ст. 190 КК України «обман» та «зловживання довірою», чим грубо порушується право обвинуваченого на захист. Обвинувальний акт складено поза визначеними КПК України максимальними процесуальними строками досудового розслідування, які в установленому порядку та уповноваженою на це особою завчасно продовжені не були. Після повернення справи на додаткове розслідування, досудове слідство у справі тривало понад 1 місяць, що є порушенням. Не дивлячись на те, що станом на 12 січня 2015 року максимальний річний строк досудового слідства у справі становив більше 12 місяців, і в такому випадку подальше провадження, у справі, як вважає захисник, не могло тривати та мало було бути закритим, так як строк досудового слідства у ній до 3 місяців знову було продовжено першим заступником прокурора м. Хмельницького, а обвинувальний акт складено лише 30 січня 2015 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 заперечив.

Вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін кримінального провадження, враховуючи заявлене клопотання, суд приходить до наступного.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , у порядку п.2 ч.3 ст.314 КПК України, яке підтримав обвинувачений і відносно якого заперечував прокурор, в частині закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки досудове розслідування у ньому завершено і обвинувальний акт складено без передбаченого законом продовження строку слідства, тобто з підстави, визначеної п.10 ч.1 ст.284 КПК України, через закінчення строку досудового слідства після повідомлення особам про підозру не підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного:
Чинна, станом на момент розгляду вказаного клопотання захисника, редакція ч.1 ст.284 КПК України - «Закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи» містить положення двох пунктів під номером десять. Одним з них наступного змісту: «існує не скасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося із дотриманням вимог щодо підслідності», частину першу статті 284 було доповнено згідно із Законом № 2213-VIII від 16.11.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» (набрав чинності 07.12.2017 року). Одночасно, цим же Законом, пункт 2 частини третьої статті 314 КПК України (Підготовче судове засідання) після цифр "4-8" було доповнено цифрою "10", в якості додаткової підстави, передбаченої п.10 частини першої ст.284 для закриття кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні.

Іншим десятим пунктом, на який посилається у клопотанні захисник, за змістом: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи» частину першу статті 284 було доповнено згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» ( набрав чинності 15.12.2017 року). Цим же Законом внесено зміни в ч.1 ст.219 КПК України «Строки досудового розслідування», ст.294 КПК України «Загальні положення продовження строку досудового розслідування» та ст. 295 того ж Кодексу, «Порядок продовження строку досудового розслідування». Відповідно до положень пункту 4 §2 Прикінцеві положення розділу 4 вказаного Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» вищевказані зміни та доповнення (підпункти 11-27,45 пункту 7 §1 цього розділу (тобто 4) вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, (тобто 15.03.2018), не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

З наведеного слідує відсутність правових підстав для задоволення вищевказаного клопотання захисника.

Разом з тим, обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу, у зв`язку з чим на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

При цьому суд виходить з наступного:

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 статті 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частиною 3 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють або обвинувачують.

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого особи на захист, передбачене ст.20 КПК України через неконкретність обвинувачення, так і на порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.ч. 4,5 ст.28 КПК України та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковану Законом України № 475/97- ВР від 17.07.1997 року.

В обвинувальному акті складеному 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 , викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме обвинувачення не сформульоване та лише зазначено, що ОСОБА_8 «обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно, в великих розмірах та особливо великих розмірах, тобто у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, ч.2, ч.3, ч.4 ст. 190 КК України», чим порушено право ОСОБА_7 на захист.

Отже, в обвинувальному акті після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою, висунуте не було так як у складеному щодо ОСОБА_7 30 січня 2015 року лише зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, вчиненому повторно, в великих та особливо великих розмірах, тобто у скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст. 190 КК України, чим грубо порушено право ОСОБА_7 на захист.

Крім того, дії ОСОБА_7 в обвинувальному акті кваліфіковані за двома взаємовиключними ознаками диспозиції ч. 1 ст. 190 КК України «обман» та «зловживання довірою». Інкримінуючи ОСОБА_7 дані взаємовиключні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України також порушено право ОСОБА_7 на захист.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.ч. 1,2,3,4 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

В розумінні ст. 190 КК України обманом є повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятись в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів, тощо.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 заволодів коштами потерпілих, однак в чому виразився обман (які неправдиві відомості ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужими коштами, повідомляв потерпілим), в усній чи письмовій формі він був застосований - обвинувальний акт не містить.

Також в розумінні ст. 190 КПК України зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

В обвинувальному акті ж не зазначено характер взаємовідносин між обвинуваченим та потерпілими.

Що спонукало потерпілих передати свої кошти в обвинувальному акті взагалі не вказано, а лише зазначено про їх передачу. Також не зазначено коли виник умисел останнього на заволодіння коштами та яким особам, в тому числі працівникам Хмельницької міської ради, дані кошти мали були бути передані і в чому мало було бути сприяння ОСОБА_7 .

В обвинувальному акті не конкретно та незрозуміло викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що є на думку суду неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому, виходячи з вимог ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Таким чином, неконкретизоване обвинувачення грубо порушує право ОСОБА_7 на захист і відповідно до ст. 42 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положень ст. 2 КПК України. Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність і є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що останній вчинив злочини - є безпідставним та недопустимим, порушує принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка базується на принципах закріплених в ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.).

За змістом вказаних норм національного та міжнародного законодавства - кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, який відповідає вимогам закону, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженостей окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта обов`язково додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту.

Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування, у ньому не зазначено всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, та процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.

Однак, у реєстрі матеріалів відсутні дані про повідомлення згідно з вимогами ст. 290 КПК України надання потерпілим доступу до матеріалів досудового розслідування, дата та час проведення даної процесуальної дії відсутня.

Наведене свідчить про те, що в подальшому, відповідно до вимог п. 12 ст. 290 КПК України, суд не зможе допустити відомості, що містяться в матеріалах, як доказ, якщо в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про відкриття матеріалів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Частина 4 ст.110 КПК України встановлює, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, інформація про таке процесуальне рішення, як складання обвинувального акту, відсутня.

Крім того, на виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити дійсні анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, з червня 2017 року суд позбавлений можливості провести підготовче судове засідання, оскільки потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не отримують направлені на зазначені в обвинувальному акті адреси, повістки. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що адреса місця проживання потерпілих не відповідає дійсності, що позбавляє потерпілих належним чином повідомити про дату підготовчого судового засідання та захистити їх права та інтереси.

Сам же обвинувальний акт складений поза межами строків досудового розслідування.

Іншої можливості як повернути обвинувальний акт прокурору для доопрацювання, суд не вбачає, оскільки лише з даних документів суду відомі учасники провадження, а також їх контактні дані для належного повідомлення про судовий розгляд провадження.

Наведені істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1,2,3,4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

У зв`язку вищенаведеним, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 в частині повернення обвинувального акту, задовольнити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/686/261/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом розумного строку.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 в частині закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України відмовити.

На ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: