Справа №586/1215/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/366/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 на вирок Середино-Будського районного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлиж, Онуфрієвського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.08.2017 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та ухвалити новий вирок.

Вподальшому в порядку ст36,393,403 КПК України, прокурор, який подав апеляційну скаргу змінив її, та просив змінити вирок суду в частині призначення покарання та виключити застосований судом принцип призначення покарання на підставі ст. 71 КК України.

Вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не від`їжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 71 КК України, шляхом складання покарань за даним вироком та за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 09.08.2017 р., остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень ухвалено виконувати самостійно.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 не обиралася.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 296 грн. 61 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що визначаючи ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції допустив помилку при визначенні принципу призначення покарання, застосувавши принцип складання покарань, передбачений для призначення покарань за сукупністю злочинів. Крім того, судом взагалі неправильно зроблено посилання на необхідність застосування будь-якого принципу покарання, оскільки за вимогами ч.3 ст.72 КК України, основне покарання у виді штрафу, при призначенні його за сукупністю злочинів або вироків з іншими видами покарань складанню не підлягають, а виконуються самостійно.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, за наступних обставин.

Так, на початку серпня 2017 року, до будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов ОСОБА_9 . Під час розмови ОСОБА_8 скориставшись довірчими відносинами, які в нього склалися з ОСОБА_9 , попросив у останнього належний йому телевізор для тимчасового користування.

Маючи судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та зловживаючи довірою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримав від останнього телевізор марки «BRAVIS» начебто для тимчасового користування, однак надалі вказане майно реалізував невідомій особі за 2400 грн.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №19/119/9-3/3824е від 30.11.2017 р., вартість телевізору марки «BRAVIS» станом на початок серпня 2017 року становила 3354,60 грн.

Розгляд вказаного апеляційного провадження проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , який будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного перегляду вироку відносно нього, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про що свідчить відповідне поштове рекомендоване повідомлення, клопотання про відкладення апеляційного розгляду він обвинуваченого не надходили, також враховуючи надані прокурором зміни до апеляційної скарги, питання про погіршення не ставиться, тому колегія суддів не вбачає обов`язковою участі обвинуваченого в даному апеляційному розгляді.

Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку зміненої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

В частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.190 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та конкретні обставини кримінального провадження, і призначив йому покарання за видом та розміром співмірне вчиненому діянню, а також правильно прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, застосувавши положення ст.75 КК України та звільнивши останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та поклавши певні обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Разом з тим, перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд при призначенні обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст.71 КК України припустився помилки при визначенні принципу призначення покарання, що полягає в наступному.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 09.08.2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.п.29-30).

Згідно вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, одночасно зазначивши про самостійне виконання призначених покарань за новим вироком та за попереднім вироком Середино-Будського районного суду від 09.08.2017 року, вказав і про застосування принципу складання призначених покарань, який не передбачений вказаним законом України про кримінальну відповідальність, а стосується призначення покарання за сукупністю злочинів.

Більше того, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом взагалі невірно зроблено посилання на необхідність застосування будь-якого принципу призначення покарання, оскільки згідно ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів або вироків з іншими видами покарань складанню не підлягає і виконується самостійно.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України необхідно змінити в частині призначення ОСОБА_8 покарання, виключивши з резолютивної частини вказівку суду про застосування принципу складання призначених покарань.

З огляду на викладене, змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 зі змінами, задовольнити.

Вирок Середино-Будського районного суду Сумської області від 19 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про застосування принципу складання призначених покарань.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не від`їжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, покарання за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 09.08.2017 року у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців із дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4