УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/447/12-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 459 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
представника: ОСОБА_9 ,
потерпілої: ОСОБА_10 ,
представника потерпілої: ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року про залишити без задоволення заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року за нововиявленими обставинами, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_12 про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року за нововиявленими обставинами та призначення відносно неї примусових заходів медичного характеру.
Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що на час постановлення вироку суду першої інстанції відомості про наявність у засудженої будь-яких психічних захворювань відсутні, інші обставини, які б слугували підставою для перегляду вказаного вироку суду за нововиявленими обставинами, відсутні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 просить ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року щодо засудженої ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в листопаді 2012 року ОСОБА_12 вже хворіла на психічне захворювання. Ця обставина існувала, але не була відома суду під час розгляду кримінальної справи та при постановленні вироку. В матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які відомості щодо психічного стану засудженої (перебуває чи ні на обліку у психіатра). Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово психіатричної експертизи від 14 грудня 2017 року ОСОБА_12 в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок (02.03.2012 року), будь-якими психічними захворюваннями, або слабоумством не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (до 02.03.2012 року за медичною допомогою до лікарів-психіатрів не зверталась, на обліку не перебувала). В описовій частині висновку зазначеної експертизи (а.с.6) зазначено, що по даним медичної карти амбулаторного хворого з диспансерного відділення Житомирської ОПЛ №1 під наглядом перебуває з 13.11.2012 року з приводу церебрастенічних скарг. 30.01.2018 року в судовому засіданні була допитана голова СПЕК, судовий експерт-психіатр ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що на даний час не можливо ні ствердити, ні спростувати наявність у під експертної ОСОБА_12 психічного захворювання в період часу з 13 листопада 2012 року по 24 липня 2013 року, оскільки рекомендоване лікарем-психіатром повне обстеження хвора не пройшла, судово-психіатрична експертиза на той момент не призначалась. Захворювання почалось, розвивалось, прогресувало. Експерти лише констатували факт, що ОСОБА_12 зверталась і захворювання вже було, не можливо сказати на даний час чи вона усвідомлювала свої дії з листопада 2012 року по 2014 рік, бо відсутні медичні документи. 27 березня 2018 року було заявлено письмове клопотання про призначення по справі додаткової комісійної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручити тим же експертам Житомирської обласної психіатричної лікарні N1, на розв`язання експертів поставити одне додаткове питання:
- якими психіатричними захворюваннями страждала ОСОБА_12 період з 13 листопада 2012 року по 24 липня 2013 року, яка ступень тяжкості виявлених захворювань, чи потребувала на той період застосування примусових заходів медичного характеру. Проте, в задоволенні мого клопотання про призначення додаткової експертизи мені було безпідставно відмолено.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з викладених в ній мотивів.
Законний представник засудженої ОСОБА_12 ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підтримав, покладався на доводи та пояснення захисника ОСОБА_8 . На судові дебати під час апеляційного провадження не з`явився, надав заяву про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку із відрядження, але жодних доказів на підтвердження відрядження суду апеляційної інстанції не надав. Був присутнім при дослідженні обставин провадження та доводів апеляційної скарги захисника. Тому, враховуючи думку інших учасників апеляційного провадження, які висловились за про можливість проведення судових дебатів у відсутність законного представника засудженої, враховуючи участь в судовому засіданні захисника ОСОБА_12 , яка представляє її інтереси та надає кваліфіковану правову допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про проведення дебатів за його відсутності.
Прокурор, а також потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду заперечили проти доводів апеляційної скарги захисника засудженої, як необґрунтованих, просили залишити її без задоволення, в оскаржувану ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч.ч.1,2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються:1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Вказаних положень Закону судом першої інстанції при розгляді заяви захисника дотримано на час постановлення вироку суду відомості про наявність у засудженої будь-яких психічних захворювань відсутні, інші обставини, які б слугували підставою для перегляду вказаного вироку за ново виявленими обставинами , відсутні, а застосування до засудженої примусових заходів медичного характеру в ході розгляду заяви про скасування вироку за ново виявленими обставинами норами КПК Укпраїни не передбачено.,
Із зазначеними мотивами та висновками суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне погодитися у повному обсязі.
При цьому усі доводи та пояснення, наведені захисником ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, були зазначені в її заяві про перегляд вироку за ново виявленими обставинами, були предметом судового розгляду у суді першої інстанції та обґрунтовано і вмотивовано відхилені судом.
Так судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_12 засуджена вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 24.07.2013 року за ст. 286 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки.
В поданій апеляційній скарзі, як і в заяві про перегляд вироку відносно ОСОБА_12 за нововиявленими обставинами захисник ОСОБА_8 стверджує, що засуджена ОСОБА_12 ще в листопаді 2012 року вже хворіла на психічне захворювання. Ця обставина існувала, але не була відома суду під час розгляду кримінальної справи та при постановлені вироку. Проте таке твердження захисника є надуманим та спростовується наступним.
Так, за клопотанням захисника під час розгляду її заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами судом першої інстанції з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи було задоволено клопотання захисника та призначено по справі комісійну судово-психіатричну експертизу засудженої ОСОБА_12 .
У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №410-2017 від 05.12.2017 року ОСОБА_12 в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями або слабоумством не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 , яка була головою комісії при здійсненні експерти засудженої ОСОБА_12 , під час роз`яснення висновку експертизи пояснила, що будь-яка медична документація, яка б могла свідчити про наявність у засудженої психічних захворювань на час постановления вироку суду відсутня, оскільки саме засуджена в 2013 році відмовилась від проходження лікування в умовах психіатричної лікарні та вперше проходила відповідне лікування з 14.06.2014 року по 25.07.2014 року.
Тобто, фактично відсутні інші, окрім згаданого висновку експертизи докази - медичні документи, якими б підтверджувалось можливе психічне захворювання засудженої ОСОБА_12 на момент вчинення нею злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також на момент судового розгляду справи та постановлення вироку суду, і яке давало б підстави для встановлення наявності чи відсутності стану її неосудності. При цьому, зазначений висновок експертизи дає чітку відповідь, що засуджена ОСОБА_12 на момент вчинення злочину, за який вона була засуджена, будь-якими психічними захворюваннями або слабоумством не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
При цьому, доводи апеляційної скарги захисника з приводу безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні її клопотання про призначення додаткової комісійної судово-психіатричної експертизи засудженої ОСОБА_12 є безпідставними, оскільки виходячи зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №410-2017 від 05.12.2017 року медично підтверджених даних про наявність в засудженої психічної хвороби на час її першого звернення до лікаря у листопаді 2012 року, враховуючи її відмову від проходження призначеного обстеження, немає.
З цих же підстав апеляційним судом було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення додаткової комісійної судово-психіатричної експертизи засудженої, заявленого під час апеляційного провадження.
Всі вказані обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді заяви захисника засудженої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 про перегляд вироку відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України за ново виявленими обставинами. При цьому, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом під час перевірки оскаржуваної ухвали не встановлено будь-яких нововиявлених обставин в контексті ст.459 КПК України, які б ставили під сумнів вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2013 року відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України.
При цьому, захисник засудженої адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вимагає скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд її заяви у суді першої інстанції. Разом з тим, жодних підстав, передбачених ст.. 415 КПК України для призначення нового розгляду заяви в суді першої інстанції в своїй апеляційній скарзі не наводить.
За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 та скасування ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року про залишити без задоволення заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України за нововиявленими обставинами без змін.
Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: