ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/54/18 Справа № 201/8953/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця Грузії, середня освіта, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0001983 від 13.08.2018 року та застосовано до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2018 року. Встановлено розмір застави у сумі 528 600 гривень.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, прокурор у судовому засіданні довів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри, може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання.
Слідчим та прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри. Хоча підозрюваний раніше не судимий, однак скоєний ним злочин є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи та речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі.
Виходячи з вищенаведених обставин, а також з особистості підозрюваного, який раніше не судимий, при цьому підозрюється у скоєнні злочину, який є особливо тяжкий, поєднаний із насильством, яке є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, тому лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на думку суду, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_11 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу слідчий суддя не встановив.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу захисник вказує на те, що слідчим суддею не було проаналізовано та не вказано, які факти підтверджують обґрунтованість підозри, та не надано цій обгрунтованості оцінки. Ані слідчим, ані прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом не встановлено, чи затримувався підозрюваний в порядку ст. 208 КПК України, не встановлено з якого моменту рахувати строк тримання під вартою, не обґрунтовано та не встановлено строк цього тримання. Судом не взято до уваги факт відсутності протоколу затримання особи при тій умові, що ОСОБА_9 був доставлений до суду для обрання міри запобіжного заходу у кайданках, не перевірено в порядку ст. 206 КПК України законність його утримання без відповідного рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зауважує на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи чи речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 197 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, відповідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зазначив строк дії запобіжного заходу з визначенням дати закінчення дії.
Крім того, з матеріалів клопотання, вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, прибув до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Доводи захисника ОСОБА_10 , що його підзахисного ОСОБА_9 було доставлено до суду першої інстанції в кайданках є такими, що не підтверджені документально, а тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині необгрунтованими.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4