Справа № 638/7619/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0003210від 02.07.2014 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 15 червня 2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин знаходився поблизу будинку № 3, розташованого в провулку Спартаківському в м. Харкові, де у нього виник умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднане з особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч загальноприйнятим у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, ігноруючи присутність перехожих та відкрито демонструючи свою завзятість, підсудний ОСОБА_3 , підійшов до розташованого у вказаному місці, належного потерпілому ОСОБА_5 , автомобілю марки « ВАЗ 21101 », державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднане з особливою зухвалістю, що у подальшому виразилась у пошкодженні майна та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, почав наносити удари по кришці багажного відсіку кузова автомобіля, супроводжуючи свої дії криками і нецензурною лайкою. При цьому на зауваження потерпілого ОСОБА_5 та випадкових перехожих, щодо припинення хуліганських дій, не реагував, продовжуючи виражатися нецензурною лайкою та наніс декілька ударів рукою в область тулуба та голови потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження на голові та шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, підсудний ОСОБА_3 , продовжуючи свої хуліганські дії, схопив руками та пошкодив водійські двері зазначеного автомобіля, продовжуючи виражатися нецензурною лайкою, поки його злочині дії не були зупинені потерпілим.

В результаті хуліганських дій підсудного ОСОБА_3 було пошкоджено належне потерпілому ОСОБА_5 майно - автомобіль, а саме : утворена деформація передньої лівої двері розміром 45х20 см., деформацію переднього лівого крила розміром 5х5 см., пошкоджений обмежувач відкриття лівої двері, деформація капоту кузову розміром 5х5 см., деформація кришки багажного відсіку кузову розміром 20х5 см., та заподіяно потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5169 гривень 72 копійки.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він, при вищезазначених обставинах, 15.06.2014, приблизно о 19:30 годині знаходячись поблизу будинку № 3, розташованого в провулку Спартаківському в м. Харкові, із хуліганських спонукань, вчинив вказані протиправні дії. При цьому заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, пошкодив належний йому автомобіль, свої дії супроводжував нецензурною лайкою, на зауваження потерпілого та перехожих, щодо припинення хуліганських дій не реагував. Він розумів, що грубо порушує громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, однак йому на той час було байдуже. Вину визнає повністю, кається у скоєному. Під час досудового розслідування матеріальна та моральна шкода потерпілому відшкодована. Просить суд застосувати щодо нього Закон України « Про амністію в 2016 році », звільнивши від призначеного покарання, так як на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, не працює, за вчинення вказаного кримінального правопорушення в період часу з 31.12.2014 по 21.05.2018 років, перебував у розшуку СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківської області, як особа, яка переховувалась від органу досудового розслідування, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнаються : щире каяття, добровільне повне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 296ч. 1 КК України, з урахуванням положень ст. 69-1 КК України, а саме у виді обмеження волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , враховуючи його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмову заяву, в якої зазначив про відшкодування ОСОБА_3 в повному обсязі заподіяної матеріальної та моральної шкоди та просив суд застосувати до підсудного ОСОБА_3 відповідний Закон України « Про амністію в 2016 році », суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 , можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, підсудним ОСОБА_3 , під час судового розгляду заявлено клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній на день набрання чинності зазначеного Закону має малолітню дитину.

Прокурор не заперечував проти застосування у відношенні підсудного ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмову заяву, в якої також просив суд застосувати до підсудного ОСОБА_3 . Закон України « Про амністію в 2016 році ».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 86 КК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в України» особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.

Згідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» в редакції від 22.12.2016 (далі - Закон), звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 10 Закону виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Підсудний ОСОБА_3 не заперечував проти застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

У судовому засіданні встановлено, що на утримання підсудного ОСОБА_3 перебуває малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження є підсудний ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 13 Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296ч. 1 КК України, вчинений останнім умисно і відповідно до приписів ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та скоєний останнім 15 червня 2014 року.

Обмежень, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України» та у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», для застосування у відношенні підсудного ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Таким чином, вище наведене свідчить про наявність підстав для застосування до підсудного ОСОБА_3 положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі потерпілим ОСОБА_5 не заявлений, у зв`язку з відшкодуванням ОСОБА_3 заподіяної матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, до судового розгляду кримінального провадження.

При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи Харківський науково дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса були витрачені 1230 гривень, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» в редакції від 22.12.2016, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1230 гривень.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1