Справа № 738/693/18
№ провадження 1-в/738/108/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника установи ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
В С Т А H О В И В:

У травні 2018 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що засуджений на даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», вважає, що він став на шлях виправлення, в 2012 році отримав одне заохочення, з того часу не працював, у зв`язку зі станом здоров`я, відбув відповідну частину строку покарання, тому просить звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що він хворий і потребує лікування.

Захисник засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала вимоги викладені в клопотанні та просила звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог клопотання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що стан здоров`я не є підставою для застосування ст. 81 КК України.

Представник ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» ОСОБА_6 в судовому засіданні охарактеризував засудженого негативно, як такого, що не став на шлях виправлення і потребує подальшого нагляду за його поведінкою в умовах ізоляції від суспільства.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, але відповідно до вимог ст. 539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, враховуючи думку прокурора та представника установи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 10.03.2006. За час перебування в Одеському СІЗО зарекомендував себе наступним чином: режим утримання не порушував, розпорядок дня виконував. Стягнень не мав, до праці не залучався, не заохочувався.

В Менській виправній колонії № 91 міру покарання відбуває з 20.01.2007, де характеризується наступним чином: систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, отримав двадцять три дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені. Був працевлаштований робітником котельні установи в опалювальний період, до своїх обов`язків ставився сумлінно та старанно, порушень трудової дисципліни та техніки безпеки, поставлені завдання виконував вчасно та якісно. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав чотири заохочення. Отримав ще одне заохочення 10.07.2013 за активну участь з благоустрою установи. На даний час на виробництві установи не працевлаштований, заяви не подавав. Участі в роботах по благоустрою установи та поліпшенні житлово побутових умов відділення не приймає, відноситься до цього байдуже. До представників адміністрації відноситься зверхньо, у спілкуванні не завжди ввічливий та тактовний. На зроблені зауваження реагує посередньо, належних позитивних висновків для себе не робить. Поведінка засудженого постійно потребує подальшого контролю за його поведінкою та особистістю з боку представників адміністрації, готовності до самокерованої правомірної поведінки не проявляє.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ, що свідчить про пристосовницьких характер відбування покарання, а також наявність, хоч і погашених за строками, значної кількості стягнень за ввесь період відбування покарання, та відсутність жодного заохочення протягом п`яти років відбування покарання, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1