Провадження 1-кп/712/632/18
УХВАЛА
Іменем України
22 жовтня 2018 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Соснівського районного суду м. Черкаси з апеляційного суду Черкаської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України.

Ухвалою судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.09.2018 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання потерпілі повторно не з"явились.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 діб.

Захисник та обвинувачений заперечували проти заявленого клопотання, вказуючи про те, що обвинувачений вже рік перебуває під вартою, однак навіть попередне судове засідання не проведено, у зв"язку з неявкою до суду потерпілих та передачею кримінального провадження з одного суду до іншого. Крім того зазначили, що на даний час відсутні ризики, які були підставою для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечував проти вказаного клопотання, оскільки вважає, що ризики на даний час відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України існують та не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Пунктом 3 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
У відповідності до Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» Стосовно права на розгляд питання законності тримання під вартою, що гарантується пунктом 4 статті 5 ( 995 004 ),
Суд зазначає, що в цій справі та інших подібних справах, які розглядалися раніше,
він стикнувся з проблемою відсутності адекватного реагування з боку національних
судів на аргументи заявників про необхідність звільнення їх з-під варти. Незважаючи на
існування національних судів, компетентних вирішувати такі питання і ухвалювати
рішення про звільнення з-під варти, без чіткої процедури розгляду питання законності
тримання під вартою суди часто залишаються теоретичним, а не практичним засобом
для цілей пункту 4 статті 5 (див. згадане вище рішення у справі «Молодорич проти
України" (Molodorych V Ukraine), п. 108, неостаточне). Крім того, вбачається, що забез-
печенню невідкладності розгляду питання законності тримання під вартою заважає те,
що такий розгляд пов`язаний з іншими процесуальними заходами, що вживаються у
кримінальній справі заявника протягом розслідування і судового розгляду справи, хоча
такі процесуальні заходи необов`язково можуть збігатися з необхідністю без зволікан-
ня і з розумною періодичністю вирішувати питання про подальше тримання заявника під
вартою (див., серед багатьох інших джерел, згадані вище рішення у справах Свершова (
974 428 ), пп. 70-72, і ОСОБА_6 , пп. 52-59). Нарешті, чинне законодавство не
захищає заявників від свавілля, коли, як це мало місце у справі Єлоєва, національний
суд відмовляється повторно дослідити обґрунтованість тримання заявника під вартою,
посилаючись на те, що раніше він уже неодноразово вирішував питання щодо закон-
ності тримання під вартою, тим самим позбавляючи заявника права, гарантованого
пунктом 4 статті 5, на розгляд питання законності його ув`язнення (див. згадане вище рі-
шення у справі "Слоев проти України" ( 974 433 ), п. 65). Суд вважає, що національ-
ні органи повинні розв`язати ці проблеми, щоб не допустити подальших повторюваних
скарг щодо цього питання.
На даний час прокурором в судовому засіданні не наведено наявності ризиків, які б давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбаченіч.1 ст.177 КПК України, а саме: впливати на свідків, потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того при вирішенні даного питання, відповідно до ст.178 КПК України суд враховує особу обвинуваченого, те, що обвинувачений має постійне місце проживання, має сталі соціальні зв"язки, незадовільний стан здоров"я.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не вмотивовано та не підлягає до задоволення і тому, вважає за можливе змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього наступних обов`язків, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання без дозволу суду цілодобово, утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Керуючись ст. ст. 178, 181, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку перебування під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - задоволити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього наступних обов`язків:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;
3) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення із звільненням ОСОБА_4 із-під варти з арештного дому державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та прокурора Черкаської місцевої прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво.
Строк дії ухвали - два місяці, тобто по 22.12.2018, включно.
Копію ухвали вручити учасникам процесу негайно після її проголошення та направити начальнику Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1