Справа № 509/2153/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в залі суду смт.Овідіополь розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, надане по кримінальному провадженню з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурором подане клопотання про застосування у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, по кримінальному провадженню з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке мотивовано тим, що обвинувачений може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також може скоїти новий злочин.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисники обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечують, оскільки на їх думку ризики відсутні, а крім того обвинувачений неофіційно працює і запобіжний захід заважає йому працювати.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як зазначено у ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років, особу обвинуваченого, обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вищезазначеним ризикам, в зв`язку з чим вважає доцільним застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але при цьому, суд вважає можливим його застосування з 22 години до 06 години для надання обвинуваченому можливості повноцінно працювати.
Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

На час судового розгляду застосувати запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 із забороною залишати місце постійного мешкання в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1