Справа № 369/5747/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/584/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 21.06.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 та прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Немішаєве Бородянського району Київської області, який має вищу освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, вставивши іспитовий строк 3 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 08.01.2017 близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи через неприязні відносини з потерпілою ОСОБА_10 умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, зайшов до її кімнати, коли остання спала та, використовуючи кухонний ніж, наніс потерпілій не менше 18 ударів по різним частинам тіла, а саме - шиї, спині, щоках, лівій скроні, вушним раковинам, лівому плечі та передпліччі та кистям рук, після чого був зупинений ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32/Д від 21.02.2017 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран спини, шиї; різаних ран шиї, лівої щоки, обох вушних мушель, кистей з ушкодженням лівого лицьового нерва і помірним парезом мімічної мускулатури. При судово-медичному огляді ОСОБА_10 виявлені рубці шиї, спини, лівого плеча, передпліччя, кистей, лівої та правої щік, лівої скроні, вушних раковин, які можуть бути наслідком загоєння різаних та колого-різаних ран. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, 08.01.2017 близько 03 години 03 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за місцем проживання за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_11 , який прокинувся від криків дружини ОСОБА_10 та почав зупиняти ОСОБА_8 , використовуючи кухонний ніж, наніс ним потерпілому один удар по лівій щоці, два удари по правій щоці, один удар по правому передпліччю та спричинив різані рани пальців правої кисті.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 31/Д від 21.02.2017 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді наскрізної колото-різаної рани лівої щоки, наскрізних ран І-ІІ пальців правої кисті, правої половини обличчя і правого плеча, травматичного шоку 1 ст, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд першої інстанції, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, дійшов до висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_10 , яка є матір`ю його дружини, в родині яких він проживав, судом не встановлено.

Тому суд визнав помилковою кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та виключив відповідні твердження з формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому і кваліфікував його дії відносно кожного з потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним. Зазначає, що суд формально оцінив надані в судовому засіданні докази. Судом першої інстанції не враховано покази потерпілої, які свідчать, що ОСОБА_8 ціленаправлено зайшов до кімнати потерпілої з ножем в руках та не реагував на її крики зупинитися. Крім того, суд не врахував характер і особливість знаряддя злочину, яке використовувалось для нанесення поранень, також судом залишено поза увагою те, що обвинувачений вину не визнав, своїми показами намагався ввести в оману суд, що свідчить про небажання обвинуваченого нести відповідальність за вчинений злочин.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 10.01.2017 року по 23.11.2017 року, відповідно до ст. 72 КК України. В решті вирок залишити без зміни. На підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання за ухваленим вироком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок в частині призначеного покарання є незаконним. Зазначає, що суд призначаючи покарання не зарахував обвинуваченому строк попереднього ув`язнення. Також зазначає, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 частково, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і просила залишити вирок суду без зміни, думку потерпілого ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, зазначених у вироку відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що 08.01.2017 року за місцем проживання зять ОСОБА_8 ножем наніс тілесні ушкодження у виді порізів по тілу їй та її чоловіку (т. 1, а.с. 12);

- даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2017 року, згідно якого, ОСОБА_11 повідомив, що 08.01.2017 року за місцем проживання зять, ОСОБА_8 ножем наніс колоті-різані поранення лівої та правої щоки та пальців правої руки (т. 1, а.с. 13);

- даними з протоколу огляду від 08.01.2017 року, згідно якого оглянуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлені: на підлозі плями бурого кольору, серветки зі слідами бурого кольору, в кухонній кімнаті виявлено два ножі з чорною та зеленою рукояткою з плямами бурого кольору. В кімнатах на стінках та на підлозі виявлена велика кількість плям та слідів бурого кольору (т.1 а.с. 14-25);

- даними з висновку експерта № 31/Д від 25.02.2017 року, згідно якого у ОСОБА_11 мались: наскрізна колото-різана рана лівої щоки, різані рани 1-П пальців правої кисті, правої половини обличчя і правого плеча; травматичний шок 1 ст. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії гострого предмету, яким міг бути ніж, за давністю можуть відповідати вказаному терміну та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідно більше 6, але менше 21 дня. (т.1 а.с. 90-91);

- даними з висновку експерта № 32/Д від 11.03.2017 року, згідно якого у ОСОБА_10 мались: множинні колото-різані рани спини, шиї; різані рани шиї, лівої щоки, обох вушних мушель, кистей з ушкодженням лівого лицьового нерва і помірним парезом мімічної мускулатури. При судово-медичному огляді 28.02.17 року у ОСОБА_10 були виявлені рубці шиї, спини, лівого плеча, передпліччя, кистей, лівої та правої щік, лівої скроні, вушних раковин, які можуть бути наслідком загоєння різаних та колото-різаних ран. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії гострого предмету, яким міг бути ніж, за давністю можуть відповідати вказаному терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідно більше 6, але менше 21 дня. (т. 1 а.с. 94-96);

- даними з висновку експерта № 3 від 13.01.2017 року, згідно якого на ватних дисках зі змивів рук підозрюваного ОСОБА_8 , наданих на дослідження, виявлена кров людини. При виявленні групової належності крові №№ 1,2, виявлені антигени А і Н. Ймовірно, ця кров могла походити від потерпілої ОСОБА_10 . Не виключається також походження антигена Н у вказаних слідах від потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 66-68);

- даними з висновку судово-психіатричного експерта № 88 від 15.02.2017 згідно якого під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_8 не виявлено. ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та будь-якому іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував. ОСОБА_8 страждає на психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів. ОСОБА_8 потребує лікування від наркотичної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. (т. 1 а.с. 147-151);

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 19.05.2017, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 відтворила обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 180-190);

- даними з висновку експерта № 92/Д від 23.05.2017 згідно якого виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 18 дій гострого предмету, яким міг бути ніж, можливість виникнення описаних тілесних ушкоджень від дії одного чинника (предмету) не виключається. Всі виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитись за механізмом, вказаним нею під час проведення слідчого експерименту 19.05.17 року: від численних ударів ножем в положенні потерпілої лежачи на правому боці та спині, та при спробах піднятися, захисті від ударів ножем руками, коли нападник знаходився в положенні стоячи перед нею (т. 1 а.с. 192-193).

- та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що дії ОСОБА_8 слід також кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, враховуючи всі обставини вчиненого діяння, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_10 , яка є матір`ю його дружини, в родині яких він проживав, матеріали справи не містять.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений вину у вчиненому не визнав є необґрунтованими, оскільки як вбачається з вироку суду, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю та показав, що обставини вчиненого погано пам`ятає. 08.01.2017 року знаходився за місцем свого з родиною проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де випив багато знеболюючого і від цього став погано усвідомлювати свої дії. Він дійсно взяв на кухні ніж та почав ним розмахувати. Він не розумів що відбувалось, пам`ятає що бігав з ножем та бився з потерпілими, які є батьками його дружини. Після цього прийшла дружина і тримала його. Потім потерпілий ОСОБА_11 забрав у нього ніж. У вчиненому щиро кається. Бажає спокутувати свою провину, зберегти родину, виховувати дитину.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачений, зайшовши до неї в кімнату, де вона відпочивала, без будь-яких пояснень підійшов до неї і почав хаотично розмахувати ножем біля її обличчя, та декілька разів вдарив ножем по різним частинам тіла. Вона почала відштовхувати його та кричати про допомогу. На її крики забіг її чоловік та донька, які і вибили ніж з руки ОСОБА_8 . Вважає, що обвинувачений наміру вбивати її не мав, оскільки ніколи вона з ним не конфліктувала, ОСОБА_8 під час сумісного життя в будинку завжди по відношенню до неї, її чоловіка та доньки і дитини вів себе спокійно, ніколи нікому не погрожував, взагалі жодних конфліктів не було. Зазначила, що у ОСОБА_8 було запаморочення голови і він не розумів, що робить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того необґрунтованими є посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, виходячи з наступного.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Судом також враховано обставини, які пом`якшують покарання щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину повторно.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання без ізоляції від суспільства за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Клопотання адвоката ОСОБА_12 в апеляційній скарзі про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» задоволенню не підлягає, оскільки обвинувачений та його захисник ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду заперечували проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» та просили вирок суду залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: