Справа № 188/915/18
Провадження № 1-кп/188/112/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

- захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 000281 від 25.05.2018 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та зареєстрована в АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, освіта середня, не працює, незаміжня , ( дітей на утриманні немає ) , раніше судима:

25.11.2014 року засуджена Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ч.2, ч.1 ст.185, ст. 70,105 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст. 105 звільнена від кримінальної відповідальності з застосуванням заходів виховного характеру.

25.06.2015 року засуджена Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки.

30.12.2015 року засуджена Першотравенським м/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, 71, 76, 79 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробувальним терміном 2 роки.

02.11.2015 року засуджена Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 рок. На підставі ст.71 КК України частково приєднати 2 місяці по вироку суда Петропавлівського р/с від 25.06.2015 року до відбуття 3 роки 3 місяці.

Звільнена 25.12.2015 року по рішенню Дніпропетровського апеляційного суду від 25.12.2015 року вирок змінений: вважати засудженою з застосуванням ст.79 КК України з випробувальним терміном 2 роки іншій частині вирок без змін, звільнена 25.12.2015 року.

24.03.2016 року засуджена Першотравенським м/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.70 ч. 4 К України шляхом поглинання менш тяжкого покарання назначеному по цьому вироку більш суворим Першотравенського м/с від 30.12.2015 року, до відбуття 3 роки 36 місяців позбавлення волі. На підставі ст.79 КК України звільнити від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки.

05.10.2017 року засуджена Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.71 КК України по сукупності вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання по вироку від 24.03.2016 року до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі п. «Б» ст.1 ЗУ «Про амністію 2016 року» звільнити від відбуття покарання ,

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 190 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 15.04.2018 року приблизно о 20.00 годині , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , побачила у свого знайомого ОСОБА_6 на подвір`ї велосипед марки "Україна" та в цей час в неї виник умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

З метою його реалізації, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, попрохала у ОСОБА_6 належний йому велосипед марки «Україна», щоб проїхатись, тим самим ввела в оману ОСОБА_6 , який не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 , будучи впевненим в правомірності її дій, нічого не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 , погодився та добровільно передав останній свій велосипед марки "Україна", вартістю 481,80 грн. Взявши в руки вказаний велосипед ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втекла та в подальшому розпорядилась ним на свій власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 481,80 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 17.04.2018 року приблизно 13.00 год. , знаходячись неподалік домоволодіння‚ яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ‚ де під час спілкування з ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів та мобільного телефону, які належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна ОСОБА_5 17.04.2018 року приблизно 13.00 год. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись неподалік домоволодіння‚ яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ‚ скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_7 та тим, що остання відволіклась, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрала із лівої кишені ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 150 гривень та мобільний телефон марки «ASTRO B181» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , вартістю 511, 88 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 661,88 грн. Викрадене ОСОБА_5 привласнила, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_5 27.05.2018 приблизно о 22.00 год. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи зі злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами, скориставшись тим, що навколо нікого та за його злочинними діями ніхто не спостерігає через незачинені двері проникла в середину будинку належного ОСОБА_8 та який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , звідки умисно таємно викрала чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «NOKIA 206» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , вартістю 182,25 гривень, карту пам`яті «Micro SD» об`ємом 2 гб вартістю 99 гривень, сім карту оператора МТС вартістю 25 гривень спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 306. Викрадене ОСОБА_5 привласнила, розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитана по суті пред"явленого обвинувачення за ч.2 та ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала повністю по всім епізодам обвинувачення та пояснила , що дійсно 15.04.2018 року близько 20.00 год , перебуваючи на території домоволодіння знайомого ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 попросила останнього дати їй велосипед , марки " Україна " для поїздки у власних справах . Отримавши його , привласнила і таким чином здійснила шахрайські дії.

Крім того , 17.04.2018 р. близько 13.00 год. в с. Чумаки по вул. Центральній Петропавлівського району Дніпропетровської області з лівої кишені жіночого халату у потерпілої ОСОБА_7 викрала грошові кошти в сумі 150 грн. та мобільний телефон , марки " Астро". Крадіжку вчинила , скориставшись неуважністю потерпілої під час спільної з нею розмови. З розміром заподіяної шкоди погоджується та погоджується з тією обставиною , що вона візуально визначила , що потерпіла ОСОБА_7 є особою похилого віку .

Також пояснила , що 27.05.2018 р. близько 22.00 год. , перебуваючи в гостях у знайомого ОСОБА_8 в АДРЕСА_5 з його будинку викрала мобільний телефон , марки " Нокія " , з картою пам"яті та сім-карткою . З розміром заподіяної шкоди погоджується.

У скоєному щиро розкаюється. Просить суд не призначати надмірно суворе покарання.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах кожен просить суд справу розглянути без їхньої участі.

Суд ухвалив справу розглянути у відсутність вищезазначених потерпілих , так як з матеріалів справи вбачається , що заподіяна шкода відшкодована , цивільний позов не заявлено .

Після допиту обвинуваченої , суд дійшов висновку , що її показання є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення , добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження , суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються , роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку . Суд ухвалив провести часткове дослідження доказів.

Судом досліджувалися такі докази :

- постанова про визнання речовим доказом від 07.06.2018 р. Даним документом викрадений велосипед , марки Україна " визнано речовим доказом по справі та віддано під розписку потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 20-21 ) ;

- Акт здачі -приймання висновку судового експерта ( експертного дослідження ) № 2777-18 від 11.06.2018 р. Даним документом підтверджується розмір судових витрат , а саме - 572 грн. ( а.с. 22 ) ;

- висновок судової товарознавчої експертизи № 2777-18 від 11.06.2018 р. За даним висновком залишкова вартість велосипеда " Україна " , придбаного 10 років тому , станом на момент скоєння злочину , а саме на 15.04.2018 р. складала 481.80 грн.

Даним документом підтверджується дійсний розмір заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 30-33);

- Акт здачі -приймання висновку судового експерта ( експертного дослідження ) № 2929-18 від 14.06.2018 р. Даним документом підтверджується розмір судових витрат , а саме - 572 грн. ( а.с. 66 ) ;

- висновок судової товарознавчої експертизи № 2929-18 від 14.06.2018 р. За даним висновком залишкова вартість мобільного телефону марки " АСТРО В 181 " , придбаного на початку 2018 р. , станом на момент скоєння злочину , а саме на 17.04.2018 р. складала 511.88 грн.

Даним документом підтверджується дійсний розмір заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_7 ( а.с. 66-70 );

На думку суду , зазначені докази є належними , достовірними та достатніми для визнання винуватості обвинуваченого та призначення йому відповідного покарання.

Дії обвинуваченої органами досудового розслідування кваліфіковано частково невірно , а саме -

по епізоду шахрайських дій відносно викрадення велосипеда у потерпілого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 180 КК України , як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство ) , вчинено ОСОБА_5 , повторно .

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 05.10.2017 року була засуджена Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.71 КК України по сукупності вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання по вироку від 24.03.2016 року обвинувачені ОСОБА_5 призначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі п. «Б» ст.1 ЗУ «Про амністію 2016 року» ОСОБА_5 було звільнено від відбуття покарання

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості" №16 від 26.12.2003р.- при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчинені злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Відповідно до ч 3 ст.88 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, яких засуджено за вироком суду без призначення покарання або яких повністю звільнено від покарання, чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і каранність якого усунута законом.

Статтею 88 частиною 3 КК України передбачено що, особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і каранність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Згідно ч 4 ст.32 КК України- повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Беручи до уваги вищезазначене , а саме ту обставину , що ОСОБА_5 було повністю звільнено від покарання, то вона вважається такою , що не має судимості.

При відсутності судимості, повторність в діях ОСОБА_5 при вчинені злочину 15.04.2018 р. по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 відсутня, а тому її умисні дії необхідно кваліфікувати за ч 1 ст. 190 КК України , а саме - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство ) .

В той же час дії обвинуваченої по іншим епізодам кваліфіковано вірно , а саме :

- епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України , як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена ОСОБА_5 , як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена ОСОБА_5 , повторно .

- по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України , як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена ОСОБА_5 , повторно , поєднана з проникненням у житло .

Визначаючи вид та міру покарання , суд бере до уваги , що обвинуваченою скоєно злочини невеликої тяжкості ( ч. 1 ст. 190 КК України ) , злочин середньої тяжкості ( ч. 2 ст. 185 КК України ) та тяжкий злочин ( ч. 3 ст. 185 КК України ) , відповідно до ст. 12 КК України .

Вивчаючи її особу встановлено , що вона вважається такою , що немає судимості , за місцем проживання характеризується незадовільно . На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .

Обставиною , що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченої , сприяння розкриттю злочину .

Обставиною , що обтяжує покарання є вчинення злочину відносно особи похилого віку ( потерпіла ОСОБА_7 , 1924 р.н.) .

Враховуючи всі зазначені обставини , особу винної , суд вважає , що обвинувачена ОСОБА_5 повинна понести покарання у виді реального позбавлення волі , із застосуванням норм ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим .

При цьому суд бере до уваги , що обвинувачена вчинила три умисних злочини , з яких один злочин відносяться до категорії тяжких.

Приймаючи рішення про призначення покарання з реальним позбавленням волі , суд бере до уваги ту суттєву обставину , що обвинувачена ніде не працює , не навчається , немає постійного місця проживання , тобто немає сталих соціальних зв"язків.

Призначення їй покарання із застосуванням норм ст. 75 та 76 КК України призведене до ускладнення виконання вироку суду в частині контролю за поведінкою засудженої з боку органів поліції та уповноваженого органу з питань пробації.

Крім того , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у мінімальному розмірі , визначеному санкцією ч. 3 ст. 185 КК України .

Підстав для застосування до підсудного норм ст.. 69 КК України немає. .

Отже , дане покарання буде відповідати тяжкості скоєного правопорушення , особі обвинуваченої та буде попередженням вчинення інших злочинів .

Цивільний позов вищезазначеними потерпілими не заявлено.

Судові витрати за проведення судових експертизи слід покласти на обвинувачену.

Речові докази визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2018 р. відносно обвинуваченої ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і дана міра запобіжного заходу судом продовжено до 28.09.2018 р.

Суд вважає , що даний запобіжний захід слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати його продовженим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому наступне покарання :

- за ч. 2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі ;

- за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі ;

- за ч.1 ст. 190 КК України один рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання менш суворим і остаточно призначити до відбування три роки позбавлення волі .

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_5 обчислювати з дня її затримання , тобто з 13.06.2018 року. .

Міру запобіжного заходу - тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь держави 1430 грн. , що є розміром судових витрат за проведення судових експертиз .

Речові докази залишити потерплим .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення

Копію вирок суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Копію вироку направити начальнику слідчого ізолятора м. Дніпро та потерпілим для відома .

Суддя ОСОБА_1