Справа № 425/825/18
Провадження № 11-кп/782/229/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника, адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження № 000241 від 08.03.2018 року за апеляційною скаргою процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.05.2018 року, яким,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.05.2018 ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України. Закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Речовий доказ: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 21,59 грама, який знаходиться у камері схову речових доказів Рубіжанського відділу поліції ГУНП в Луганській області ухвалено знищити.

Оскаржуваною ухвалою встановлено, що у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував факт того, що він незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України та вживав наркотичні засоби. Також встановлено, що обвинувачений добровільно з метою вилікуватись від наркотичної залежності (до моменту повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні) пройшов курс стаціонарного лікування у Лисичанській обласній психіатричній лікарні з 15.03.2018 по 27.03.2018 з діагнозом ППР в результаті вживання канабіноїдів, синдром залежності, що підтверджується довідкою Лисичанської обласної психіатричної лікарні від 27.03.2018 року, а також довідкою, отриманою на запит суду, від 04.05.2018 № 621.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у яку вона у подальшому до початку апеляційного розгляду внесла зміни та доповнення, в якій просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.ст. 347, 348 КПК України, коли було розглянуто клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України у підготовчому судовому засіданні, на якому обвинувальний акт прокурором не оголошувався, головуючим у справі особа обвинуваченого не встановлювалася, суть обвинувачення йому не роз`яснювалася.

На думку прокурора, суд не дотримався вимог п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».Судом не з`ясовано питання і щодо надання обвинуваченим згоди на його звільнення від кримінальної відповідальності.

При звільнені ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України суд першої інстанції не з`ясовано істотних обставин, які мають значення для ухвалення рішення та сформульовано висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Зокрема, судом не взято до уваги те, що обвинувачений проходив лікування у психіатричному закладі, що підтверджується відповідною довідкою та суперечить вимогам закону. До того ж діагноз, встановлений ОСОБА_6 , не містить відомостей щодо захворювання на «наркоманію», а містить відомості про ППР (психічні і поведінкові розлади) в результаті вживання канабіноїдів. Суд обмежився дослідженням довідок з лікарняної установи, не допитавши при цьому лікаря-нарколога та/або експерта на предмет наявності у обвинуваченого вказаного захворювання, методики та тривалості його лікування.

Прокурор звертає увагу суду, що ОСОБА_6 раніше на обліку у лікаря-нарколога не перебував та за допомогою не звертався, проте тільки після виявлення та вилучення у нього наркотичної речовини він звернувся до лікарняної установи, що свідчить про намір останнього ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. перевірив чи дійсно останній розпочав лікування добровільно з метою вилікуватися від наркоманії, а не з метою ухилитись від кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, його захисника, адвоката ОСОБА_7 , який також не погодився з доводами прокурора, пославшись на положення п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.415 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключили можливість постановлення вироку, ухвали.

Апеляційний розгляд відбувається за правилами ст.405 КПК України та відповідно до ст.404 КПК України у межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 309 КК України, від кримінальної відповідальності звільняється особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Тобто суд відповідно до положень кримінального закону, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, повинен з`ясувати: чи вчинила особа злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України; чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, тобто чи ставила вона за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; чи розпочала лікування.

Відсутність хоча б однієї із цих умов, а також незгода винної особи на закриття кримінальної справи з відповідної підстави унеможливлює звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02.04.2018 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, розгляд якого ухвалою суду від 06.04.2018 року був призначений у підготовчому судовому засіданні на 26.04.2018 року.

24.04.2018 року до суду надійшло клопотання від обвинуваченого ОСОБА_6 , у якому він просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, пославшись на те, що він добровільно пройшов курс лікування у лікаря-нарколога від канабінольної залежності та вилікувався.

26.04.2018 року дане клопотання обвинуваченого було оголошено судом у підготовчому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_8 , а також обвинуваченого ОСОБА_6 , де головуючою суддею було поставлено питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду відповідно до ст.314 КПК України, прокурор просив призначити та доручити підготовити досудову доповідь.

Однак після того, як обвинувачений надав згоду на збирання інформації щодо стану його здоров`я, суд за власною ініціативою відклав судовий розгляд на 23.05.2018 року та зробив запит до Лисичанської обласної психіатричної лікарні, не ухваливши жодного судового рішення про призначення судового розгляду у порядку ч.2 ст.314 КПК України, та не вирішив питання щодо складання досудової доповіді у порядку ч.5 ст.314 КПК України.

23.05.2018 року суд продовжив підготовче судове засідання, оголосивши зміст отриманої відповіді на запит суду з Лисичанської обласної психіатричної лікарні щодо ОСОБА_6 , заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд віддалився до нарадчої кімнати.

Закриваючи, в підготовчому судовому засіданні справу і звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, суд послався на те, що згідно довідки Лисичанської обласної психіатричної лікарні від 27.03.2018 року останній знаходився на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні Лисичанської обласної психіатричної лікарні з 15.03.2018 по 27.03.2018 року, а також на те, що ОСОБА_6 добровільно з метою вилікуватися від наркотичної залежності звернувся до вищезазначеного закладу до моменту повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, коли дата повідомлення підозри не досліджувалася судом безпосередньо.

Суд першої інстанції пославшись на своє право, передбачене п.2 ч.3 ст.314 КПК України закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України, на думку колегії суддів, порушив принципи законності, змагальності та безпосередності, передбачені ст.ст.ст.9,22,23 КПК України, що стало перешкодою для ухвалення ним законного та обґрунтованого судового рішення.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України і закриття провадження по справі на стадії підготовчого судового засідання, суд неповно з`ясував ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та дають підстави для прийняття такого рішення, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі прокурор обґрунтовано послався на те, що діагноз встановлений ОСОБА_6 , не містить відомостей щодо захворювання на «наркоманію», а містить відомості про ППР (психічні і поведінкові розлади) в результаті вживання канабіноїдів, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, дослідження судом лише довідок з лікарняної установи, які підписані зав. відділенням та головним лікарем, є недостатньо для ухвалення судового рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.309 КК України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» - звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв передчасне рішення, оскільки за вказаних обставин, суд мав би призначити справу до судового розгляду для повного з`ясування підстав звільнення, тому дане рішення підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню в суд першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно у відповідності до ч. 4 ст. 309 КК України та рекомендацій, які містяться в п. 23 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, та в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407,409,412,413, 415, 418, 419,376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Змінену та доповнену апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.05.2018 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , якому пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 309 КК України, - скасувати, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3