УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 740/2608/17

Провадження № 51-5176ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2018 року,
встановив:
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь:
ОСОБА_5 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди 25 312 грн; витрат на правову допомогу 7 000 грн;

ОСОБА_6 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди 4 529 грн; моральної шкоди 400 000 грн, а всього 404 529 грн.

ОСОБА_7 , законним представником, якого є ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою годувальника ( ОСОБА_9 ) 93 604, 15 грн за період з 10 грудня 2014 року по 31 липня 2017 року та 2 168, 90 грн щомісячно до досягнення ОСОБА_7 18 років, а також 3 000 грн витрат на правову допомогу.

місцевого бюджету м. Ніжин Чернігівської області у рахунок відшкодування витрат на лікування ОСОБА_5 4 664 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильне вирішення цивільного позову, просив змінити постановлені щодо нього судові рішення та звільнити його від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а також зменшити до 200 000 грн стягнення з його в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог засуджений вказував, що судами обох інстанцій, при звільнені його від відбування призначеного покарання, було неправильно застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки його звільнено від відбування основного покарання, однак, на його думку, він має бути звільнений і від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Також засуджений зазначав, що задоволення позовних вимог, у частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 400 000 грн. позбавлено засад розумності, виваженості та справедливості, без урахування розміру його заробітної плати, складу сім`ї та наявності на його утриманні дітей.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
В порядку ч. 4 ст. 429 КПК засуджений усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам ст. 427 КПК.

З касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись ч. 1 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3