Справа № 755/9441/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003482 від 09 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
08 квітня 2018 року приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_3 перебував у дворі житлового будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник конфлікт з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час якого у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на нанесення їй тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов впритул до ОСОБА_5 та умисно наніс їй один цілеспрямований удар запястям лівої руки у праву сторону голови, в результаті якого остання отримала тілесні ушкодження. З метою уникнення отримання подальших тілесних ушкоджень мололітня ОСОБА_5 почала втікати від ОСОБА_3 , який у свою чергу почав її переслідувати, але в подальшому був затриманий перехожими до приїзду працівників поліції на перехресті бульвару Перова та вул. Петра Запорожця у м. Києві.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №772/Е від 18 травня 2018 року у ОСОБА_5 виявлено легке тілесне ушкодження, а саме синець у завушній ділянці справа.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, дав показання. Показав, що 08 квітня 2018 року о 17 год 00 хв він відпочивав біля під`їзду на лавці з другом та відлучився на хвилинку. Коли повернувся, то помітив, що відсутній його мобільний телефон. В цей час із лавочки неподалік почали йти дівчата, тому у ОСОБА_3 виникла думка, що вони викрали його мобільний телефон. Коли він наздогнав одну із дівчат, то став вимагати повернення мобільного телефону. В цей момент між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3 не стримав емоцій та наніс один удар долонею по обличчі. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, за вчинене діяння шкодує, просив вибачення у потерпілої, також зобов`язується відшкодувати завдану шкоду.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 08 квітня 2018 року, приблизно о 17 год гуляла на вулиці зі своєю сестрою. В той час коли вони сиділи на лавочці, до них підсів незнайомий чоловік. Коли вони встали і пішли, то він почав казати, що вони викрали в нього мобільний телефон, а потім вдарив її. Вони з сестрою почали втікати, а чоловік біг за ними. Потім він був зупинений перехожими. Навіть зараз вона згадує цей випадок зі сльозами, оскільки дуже злякалась.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України.
Як зазначено в ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання відомостей про порушення громадського порядку не надходило, раніше не судимий, працює; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, думку державного обвинувача, особи винуватого, потерпілої та її законного представника, а також приймаючи до відома досудову доповідь складену старшим інспектором Дніпровського РВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області (відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення є середнім та виправлення особи без позбавлення або обмеження волі є можливе та не становить високої небезпеки для суспільства), суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 378 грн 00 к., за проведення експертизи № 772/Е від 18 травня 2018 року, на користь держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1