Дата документу 21.09.2018 Справа № 554/5812/18
Провадження № 1-кс/554/9051/2018
У Х В А Л А
21 вересня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середняки, Гадяцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з метою наживи, вирішив придбати шкідливе програмне забезпечення для викрадення персональних даних третіх осіб. Так, 26.04.2018 року о 14 год. 06 хв., використовуючи ІР-адресу: НОМЕР_1 , яка відповідно до відповіді з інтернет провайдера ФОП ОСОБА_7 , використовувалась останнім за адресою: АДРЕСА_2 , для підключення до хостинг - провайдера « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та реєстрацію у зазначеного хостинг- провайдера облікового запису з використанням наступних даних, а саме: ПІБ (нік) « ОСОБА_8 », електронна адреса (еmail) ІНФОРМАЦІЯ_3 , країна Україна. Після здійснення реєстрації у хостинг - провайдера «VIRTUAL TRADE LTD», який знаходиться на Cейшельських островах, ОСОБА_5 було надано послугу «віртуальний сервер» та присвоєно наступні ІР-адреси: НОМЕР_2 (основна) та НОМЕР_3 (додаткова).
Відповідно до висновку експерта № 97 від 03.08.2018 року файли з хеш сумою, обрахованою за алгоритмом shal, визначаються антивірусним програмним забезпеченням та веб-ресурсом « ІНФОРМАЦІЯ_12 », як вірус (шкідливе програмне забезпечення).
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразились у розповсюдженні шкідливих програмних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361-1 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи ІР-адресу НОМЕР_1 , яка надана у користування інтернет провайдером ФОП ОСОБА_7 , на раніше замовленій послузі «віртуальний сервер», що заходиться за ІР-адресою: НОМЕР_2 (основна), з метою несанкціонованого втручання в роботу персональних комп`ютерів, здійснив розміщення web сайтів:privatlux.ru.com та privlux.ru, доменне ім`я якого було зареєстровано реєстратором доменних імен reg.ru 11.05.2018 року на приватну особу, ім`я якого реєстратором reg.ru було приховано.
При проведенні 08.09.2018 року огляду персонального комп`ютера, належного ОСОБА_10 , виявлено в карантині антивірусного програмного забезпечення «360 TotalSecurity» файл kb.exe, яким було інфіковано даний персональний комп`ютер.
У подальшому, діючи повторно, ОСОБА_5 23.07.2018 року здійснив, за допомогою файлу kb.exe несанкціонований доступ до персонального комп`ютера належного ОСОБА_10 , тим самим без дозволу власника отримав доступ до інформації, що зберігається на ньому.
При проведенні 27.08.2018 року огляду персонального комп`ютера, належного ОСОБА_11 , виявлено в карантині антивірусного програмного забезпечення «AvastFreeAntivirus» файл kb.exe, яким було інфіковано даний персональний комп`ютер.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у несанкціонованому втручанні в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), що призвело до витоку інформації, вчинених повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 361 КК України.
20.09.2018 року об 11:28 годині ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 та ч. 1 ст. 361-1 КК України в порядку ст.208 КПК України.
20.09.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 та ч. 1 ст. 361-1 КК України.
З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили його задовольнити. Слідчий зазначила, що на теперішній час відпав ризик знищення речових доказів, оскільки все вилучено, знищити інформацію вже неможливо.
Підозрюваний в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, обрати домашній арешт, оскільки він провину визнає повністю, у нього на утриманні знаходиться вагітна дружина та хвора мати.
Захисник в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити. Вказала на те,що підозрюваний розкаявся в скоєному, виконує процесуальні обов`язки, позитивно характеризується за місцем проживання. Зазначила, ризики не доведені, всі технічні засоби вилучені.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Встановлено, що 20.09.2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361-1, ч. 2 ст. 361 КК України.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк до шести років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що слідчий у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, його майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними слідчим, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середняки, Гадяцького району, Полтавської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком на два місяці, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1