Справа № 464/2010/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/140/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_6 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2015 року у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання з 01 лютого 2017 року.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01 лютого 2017 року по 29 грудня 2017 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 26 556 грн. та у відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави у відшкодування витрат за проведення товарознавчої та трасологічної експертиз - 703 грн. 68 коп.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, 11 січня 2017 приблизно о 01 год. ОСОБА_6 , знаходячись неподалік гуртового ринку «Шувар», що на вул. Хуторівка, 4-б в м. Львові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та маючи умисел на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, наніс ряд ударів по голові потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи, дві рани на голові, що заподіяні тупим (тупими) предметом з виступаючою гранню, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа, забій головного мозку та крововилив під тверду мозкову оболонку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Від нанесених ударів потерпілий ОСОБА_9 впав на землю, після чого ОСОБА_6 , в продовження своїх злочинних дій, обшукавши останнього, заволодів його майном, а саме грошима в сумі 4 500 тис. грн., 120 євро, які відповідно до встановленого курсу Національного банку України станом на 11.01.2017 року становили 3447,6 грн., 300 злотих, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 11.01.2017 року становили 1971 грн., мобільним телефоном марки «LG», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , та чохлом до нього, ринкова вартість яких згідно з висновком експерта станом на 11.01.2017 року, становила 1723,6 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» за № НОМЕР_3 , вартістю 30 грн., на рахунку якої було 20 грн., та сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_4 , вартістю 20 грн., на рахунку якої було 20 грн., та спортивною сумкою, вартістю 700 грн., в середині якої знаходились продукти харчування та ключі до автомобіля Рено Магнум, д.н.з. НОМЕР_5 , які для потерпілого ОСОБА_9 не становили цінності. Після чого, ОСОБА_6 за допомогою невстановленого слідством предмету, відчленувавши 4-й палець правої кисті потерпілого ОСОБА_9 , заволодів його золотим кільцем, вагою 10 грам, вартістю 9 300 грн., в результаті чого заподіяв останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи травму правої кисті у вигляді ран на 3 та 5 пальцях з ушкодженням сухожилкових розгиначів та травматичне відчленування 4-го пальця на рівні основної фаланги, яке відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки. Після чого ОСОБА_6 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення скрився, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 21 732,2 грн., яка на час розгляду кримінального провадження не відшкодована.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне поводження зі зброєю, за невстановлених слідством обставин, придбав мисливського ножа, який в подальшому незаконно носив при собі.

Так, він, 10 січня 2017 року приблизно о 23 год., перебуваючи в приміщенні кафе, що на пл.Двірцева, 1 в м. Львові, продемонстрував ОСОБА_9 мисливського ножа, який він незаконно носив при собі у шкіряній кобурі, на поясі. Після чого, зберігаючи при собі вказаного ножа, він автомобілем таксі незаконно перевіз вказаного ножа на перехрестя вулиць Стрийська Наукова, звідки незаконно переніс до місця свого проживання на АДРЕСА_1 .

В продовження своїх злочинних дій, спрямованих на незаконне поводження зі зброєю, ОСОБА_6 25 січня 2017 року, точний час слідством не встановлено, знаходячись в приміщенні торгового кіоску, що неподалік перехрестя вулиць Стрийська Наукова у м. Львові, незаконно збув (продав) ОСОБА_10 за гроші в сумі 350 грн. мисливського ножа, який відповідно до висновку експерта відноситься до мисливських ножів загального призначення та являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлений кустарним способом.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким його за ч.4 ст.187 КК України виправдати, визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, викладені у ньому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи й ґрунтуються на припущеннях.
На його переконання, суд допустив припущення, що ОСОБА_6 був у нетверезому стані та визнав дану обставину як обтяжуючу, хоча факт сп`яніння не підтверджується жодним доказом. В обґрунтування вини обвинуваченого за основу взято показання потерпілого, який на час вчинення кримінального правопорушення був у нетверезому стані і під час досудового слідства та судового розгляду не був послідовним у своїх показаннях.
Обвинувачений у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що вирок суду першої інстанції є необ`єктивним, оскільки він не вчиняв насильства над потерпілим, бо знаходився вдома у своїй кімнаті та спиртного не вживав.
Просить вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2017 року відносно нього скасувати, оскільки показання потерпілого надані під диктування працівників поліції.

Окрім цього, обвинувачений просить зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01.02.2017 року до набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, й підтвердив факт таємного викрадення у потерпілого ОСОБА_9 приблизно 700 грн. та мобільного телефону 11.01.2017 року, однак заперечив застосування до останнього будь-яких насильницьких дій, тобто вчинення розбою.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні незаконного носіння та збуту холодної зброї без передбаченого законом дозволу ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених судом доказів, зокрема на показаннях обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , заяві ОСОБА_10 , протоколі огляду предметів від 09.03.2017 року та висновку трасологічної експертизи від 15.02.2017 року№11/261,діяння обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, що ніким не оспорюється.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, така грунтуються на доказах, які були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, та яким дана оцінка відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду про те, що покладені в основу вироку докази узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
В основу вироку суд підставно поклав показання потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції зазначив, що 10.01.2017 року приблизно о 22 год. він приїхав на Головний залізничний вокзал м. Львова, де повинен був сісти на маршрутне таксі «Львів-Київ» та доїхати до пункту призначення в с. Молодаво, Рівненської області. Оскільки до маршрутного таксі було ще багато часу, то він записавшись до водія в пасажири, пішов в кафе, яке знаходилось навпроти стоянки маршрутних таксі. Коли він сидів в даному кафе, за сусіднім столом сидів раніше невідомий йому чоловік - обвинувачений ОСОБА_6 , який підсів до нього зі своїм спиртним. Вони разом випивали його спиртне та спілкуватись. Під час їхньої розмови ОСОБА_6 показував йому свій мисливський ніж. Коли вони сиділи з обвинуваченим, випивали горілку, та в одну мить, він втратив свідомість, на його думку через те, що ОСОБА_6 йому щось підмішав у спиртне. Прийшов до тями він вже приблизно о 00.00 год. 11.01.2017 року, коли він та ОСОБА_6 знаходились на перехресті вулиць Стрийська-Наукова у м.Львові, біля торгових будок, та попрямували до квартири ОСОБА_6 , де вони на кухні пили каву та спілкувались. В квартирі його мобільний телефон був при ньому. На кухні вони просиділи приблизно 10-20 хвилин, після чого приблизно о 01 год. 11.01.2017 року за пропозицією обвинуваченого вони разом з ним вийшли з його помешкання. Вони попрямували в напрямку гуртового ринку «Шувар», що на вул. Хуторівка м. Львові, та коли дійшли до ринку, позаду м`ясного відділу, обвинувачений дещо сповільнив рух, після чого потерпілий відчув різкий удар по голові якимось предметом. Він впав на землю, однак спочатку свідомості не втрачав, та побачив, як обвинувачений зігнувся до нього, почав його обшукувати та із внутрішньої кишені куртки витягнув його кошти, а саме 4,5 тис грн., 120 євро, та 300 злотих, які йому належали. Також обвинувачений забрав у нього з зовнішньої кишені куртки його мобільний телефон марки «LG», з правої руки -його спортивну сумку, темно-синього кольору, вартістю 700 грн. Після чого він втратив свідомість. Прийшов до тями він приблизно о 04 год. ночі від сильної болі правої руки, на якій був відсутній безіменний палець, де знаходилась золота обручка.
Показання потерпілого в суді, як свідчить технічний запис судових засідань, є послідовними, детальними та повністю узгоджуються із показаннями, даними ним під час проведення слідчого експерименту 13 березня 2017 року, в ході якого потерпілий детально розказав та показав, де він ішов з обвинуваченим ОСОБА_6 , локалізацію та механізм завдання йому ударів, та підтвердив заволодіння належним йому майном. З огляду на це, твердження апелянтів про наявність сумніву у правдивості показань потерпілого, зокрема з мотивів перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, слід визнати безпідставними.
Наявним у матеріалах провадження висновком судово-медичної експертизи від 03.02.2017 року № 45/17 підтверджено виявлення у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, зокрема дві рани на голові сліди загоєних ран, що заподіяні тупим (тупими) предметом з виступаючою гранню. За даними медичних документів, у нього теж був перелом потиличної кістки з переходом на основу черепу, забій головного мозку та крововилив під тверду мозкову оболонку. Вказані ушкодження були небезпечними для життя на момент заподіяння та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Крім цього, у ОСОБА_9 була травма правої кисті у вигляді ран 3 та 5 пальцях з ушкодженням сухожилкові розгиначів та травматичне відчленування 4-го пальця на рівні основної фаланги. Вказана травма заподіяна ріжучим знаряддям та відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки. Всі ушкодження могли бути заподіяні 11 січня 2017 року. Всі ушкодження, що були у ОСОБА_9 , знаходились в ділянках тіла, доступних для їх внесення власноручно.
З протоколу від 31.01.2017 року вбачається, що слідчим Сихівського ВП ГУ НП від ОСОБА_9 прийнято заяву щодо притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка в ніч з 10.01.2017 року на 11.01.2017 року на АДРЕСА_2 скоїла на нього напад та заволоділа його обручкою, грошовими коштами в сумі 4500 грн., 120 євро, та 300 злотих, документами та мобільним телефоном.
Довідкою Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова від 31.01.2017 року №60 підтверджується, що ОСОБА_9 знаходився стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 24.01.2017 року по 31.01.2017 року.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2017 року підтверджується, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу під №4 ( ОСОБА_6 ), як особу, яка в ніч з 10.01.2017 року на 11.01.2017 року, знаходячись неподалік гуртового ринку «Шувар», що на вул.Хуторівка, 4-Б у м.Львові, вчинила на нього розбійний напад, нанесла йому тілесні ушкодження, а саме удар по голові, та відрізала йому безіменного пальця, заволоділа його грошима в сумі 4500 грн., 120 євро та 300 злотих, мобільним телефоном, сумкою та золотою обручкою.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного у суді першої інстанції, приблизно 12-13 січня 2017 року він знаходився на перехресті вулиць Стрийська-Наукова м. Львова, де зайшов в кіоск, в якому побачив свого знайомого ОСОБА_12 . Під час розмови ОСОБА_6 запропонував йому придбати у нього мобільний телефон «LG» чорного кольору (смартфон), що, за словами обвинуваченого, йому належав, який свідок придбав у нього за 350 грн. 25.01.2017 року, знову зустрівши обвинуваченого ОСОБА_6 в кіоску на перехресті вулиць Стрийська-Наукова в м. Львові, під час розмови з обвинувачений, останній запропонував йому придбати ніж ручної роботи, який ОСОБА_10 купив за 300 грн.
Згідно із заявою ОСОБА_10 , останній добровільно долучив до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 , чорного кольору потерпілого, який він купив у обвинуваченого приблизно 12-13 січня 2017 року (тобто після розбійного нападу) та мисливський ніж ручної роботи, який носив та продав йому ОСОБА_13 у м.Львові на перехресті вул.Стрийська-Наукова після нападу на потерпілого.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 20.02.2017 року №9/51 ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «LG» моделі «X-135» та чохла-накладки з врахуванням їх зносу станом на 11.01.2017 року становила 1723 грн. 60 коп.;
Відповідно до протоколу від 09.03.2017 року слідчим було проведено огляд мобільного телефону потерпілого марки «LG», моделі «Х-135», чорного кольору, та чохла- накладки чорного кольору. Видимих ушкоджень на корпусі мобільного телефону не виявлено, під задньою кришкою наявна батарея та наклейка із ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , що відповідає даним про належність цього телефону потерпілому.
Твердження апелянтів про те, що докази у справі доводять лише факт викрадення мобільного телефону та грошових коштів у сумі 700 грн., що не заперечує й сам обвинувачений, та не доводить вчинення розбійного нападу ОСОБА_6 , не грунтуються на матеріалах провадження та встановлених судом обставинах події.
Будь-яких підстав для висновку, що потерпілий ОСОБА_9 оговорює обвинуваченого чи умисно викривлює обставини події, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.
Матеріали провадження свідчать про те, що суд безпосередньо дослідив всі надані сторонами судового провадження докази, наявність будь-яких перешкод у сторони захисту для доведеності переконливості перед судом своєї позиції та поданні своїх доказів не встановлено.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із оцінкою доказів, яку надав суд першої інстанції за результатами їх безпосереднього дослідження в суді, та погоджується із висновком суду про те, що показання потерпілого, достовірність яких сумнівів не викликає, показання свідка та дані, що містяться у письмових доказах, висновку судово-медичної експертизи, доводять винуватість обвинуваченого у тому, що він умисно вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи його майном, а також підтверджують вину у вчиненні незаконного носіння та збуту холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на досліджених та перевірених судом доказів, відтак доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме вчинення середньої тяжкості та особливо тяжкого злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, - вчинення у стані алкогольного сп`яніння, та призначив покарання в межах санкцій ч.4 ст.187 КК України та ч.2 ст.263 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому майна, що свідчить про дотримання судом положень ст. 50, 65 КК України.
Щодо тверджень захисника про безпідставність врахування судом першої інстанції такої обставини, що обтяжує покарання, як перебування у стані алкогольного сп`яніння, то такі не заслуговують на увагу.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як встановлено судом під час судового розгляду в результаті всебічного та повного дослідження усіх наявних доказів у справі, перед вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, обвинувачений з потерпілим розпивали алкогольні напої, що підтверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_9 .
Суд першої інстанції надав належну правову оцінку показанням потерпілого у сукупності з іншими наявними у провадженні доказами, та обгрунтовано визнав факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння як обставину, яка обтяжує покарання.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених апеляційних вимог про скасування вироку із зазначених в апеляційних скаргах доводів.
Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про зарахування у строк покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення відповідно до положень ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII,з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, після ухвалення вироку з 30.12.2017 року до 16.04.2018 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, після ухвалення вироку, з 30.12.2017 року до 16.04.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4