Справа № 683/7/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андронівкам Старокостянтинівського району, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких вироком Старокостянтинівського районного суду від 23.10.2017 року визнано винуватими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та засуджено, вирішити проникали в складське приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 та належить СТОВ «Заслуч», звідки частинами, щоб крадіжку відразу не було виявлено, викрадати цукор, який належав ТОВ Старокостянтинівцукор» з метою його подальшої реалізації та особистого збагачення.

Реалізовуючи єдиний злочинний намір на викрадення значної кількості цукру та виконуючи наперед розподілені ролі, ОСОБА_6 через заздалегідь зроблений отвір в покрівлі неодноразово, не менше 120 разів проникав у приміщення даного складу, звідки таємно викрадав щоразу від 4 до 8 пропіленових мішків з цукром, вагою по 50 кг. кожний, які за допомогою мотузки з гаком спускав з даху донизу для ОСОБА_7 , а той в свою чергу, виконуючи наперед визначену роль, викрадене переносив у чагарники поряд із складом, де приховував. В подальшому викрадені мішки з цукром ОСОБА_7 та ОСОБА_6 загружали в багажне відділення та солон автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н. НОМЕР_1 та під керуванням ОСОБА_7 вивозили з місця скоєння злочину та реалізовували.

В подальшому, маючи на меті швидко збути викрадений цукор, 10.12.2015 року ОСОБА_6 зустрівся на ринку «Перспектива», що по вул. Косинського, 1 м. Старокостянтинів із ОСОБА_8 , дружина якого на вказаному ринку займалася реалізацією продуктів харчування, якому запропонував придбати в нього цукор по нижче ринкової ціні, на що той погодився і в той же день придбав в нього 4 мішки цукру вагою по 50 кг. кожен.

Крім цього, під час зустрічі ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 в подальшому, не зазначаючи дати та часу, придбавати в нього цукор по заниженій ціні, який він буде привозити вночі, при цьому довівши до відома останнього, що даний цукор ним здобувається в незаконний злочинний спосіб, на що ОСОБА_8 погодився за умови, що в разі викриття його незаконної злочинної діяльності про нього необхідно не згадувати правоохоронним органам, тобто в нього виник умисел на придбання майна завідомо здобутого злочинним шляхом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на придбання майна завідомо здобутого злочинним шляхом, при цьому не знаючи спосіб, час та місце скоєння злочину, починаючи з 21 грудня 2015 року по 21 липня 2016 року в період часу з 21 год. до 2 год., зокрема: 21 грудня 2015 року біля 23 год.; 25 грудня 2015 року біля 23 год.; 26 грудня 2015 року біля 21 год.; 29 грудня 2015 року біля 22 год.; 30 грудня 2015 року біля 23 год.; 14 січня 2016 року біля 22 год.; 15 січня 2016 року біля 21 год.; 25 січня 2016 року біля 22 год.; 28 січня 2016 року біля 22 год.; 3 лютого 2016 року біля 24 год.; 4 лютого 2016 року біля 21 год.; 7 лютого 2016 року біля 22 год.; 12 лютого 2016 року біля 22 год.; 13 лютого 2016 року біля 21 год.; 7 березня 2016 року біля 22 год.; 12 березня 2016 року біля 23 год.; 13 березня 2016 року біля 23 год.; 31 березня 2016 року біля 24 год.; 24 квітня 2016 року біля 22 год.; 8 травня 2016 року біля 22 год.; 6 червня 2016 року біля 2 год.; 8 червня 2016 року біля 2 год.; 27 червня 2016 року біля 24 год.; 21 липня 2016 року біля 1 год., ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, придбав не менше 150 мішків цукру, загальною вагою 7500 кг., які після викрадення зі складу СТОВ «Заслуч» на автомобілі марки «ВАЗ .2101», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , привозили до місця його проживання на АДРЕСА_1 , де складали в гаражне приміщення, за що ОСОБА_8 розрахувався з ними готівкою по заниженій ціні.

Після придбання вищевказаного завідомо здобутого злочинним шляхом цукру, ОСОБА_5 став зберігати його за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , а в подальшому реалізовував за місцем здійснення господарської діяльності дружини в торгівельному кіоску № НОМЕР_2 на ринку «Перспектива», що по вул. Косинського, 1 м. Старокостянтинів, частину з яких в кількості 6 кг. було вилучена працівниками поліції під санкціонованого обшуку кіоску 25.07.2016.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Показами самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні свою вину у заздалегідь не обіцяному придбанні, зберіганні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом визнав повністю. Також пояснив, з грудня 2015 року по липень 2016 року він за місцем свого проживання купував у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за заниженою ціною приблизно 150 мішків цукру, знаючи що він крадений. В подальшому цукор реалізовував на продовольчому ринку у м. Старокостянтинові.

Також вина обвинуваченого підтверджується іншими доказами.

Показами представника потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з грудня 2015 року по липень 2016 року викрадали із складського приміщення ТОВ «Старокостянтинівцукор» 150 мішків цукру, який продали ОСОБА_5 по заниженій ціні. Останній знав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продають крадений цукор. Шкода ТОВ «Старокостянтинівцукор» відшкодована ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у повному розмірі.

Показами свідка ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтвердив факт збуту з грудня 2015 року по липень 2016 року ОСОБА_5 викраденого ним та ОСОБА_7 цукру в кількості 150 мішків. Про те, що цукор крадений, ОСОБА_9 знав. За вчинення крадіжки цукру його та ОСОБА_7 було засуджено.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що наприкінці 2015 року він познайомив ОСОБА_6 із ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_6 мав цукор для реалізації.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з грудня 2015 року по липень 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поставляли її чоловіку ОСОБА_5 цукор у мішках, а вона його реалізовувала на продовольчому ринку ОСОБА_12 . Про те, що цукор крадений вона не знала.

Протоколом обшуку з фототаблицями від 25.07.2016 року, згідно якого у кіоску на ринку по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 , вилучено залишки цукру, який постачали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.10.2017 року за фактом викрадення цукру із складського приміщення ТОВ «Старокостянтинівцукор» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та призначено міру покарання.

Аналізуючи наведені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у заздалегідь не обіцяному придбанні, зберіганні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, доведена, а тому його дії за ст.198 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України та звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду справи звернувся до суду із заявою про звільнення його від покарання на підставі п.п. ґ) та д) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року, оскільки він є пенсіонером та учасником бойових дій.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягає на застосування відносно нього амністії та просить звільнити його від відбування основного покарання, оскільки він є пенсіонером та учасником бойових дій.

Прокурор в судовому засіданні не заперечує щодо звільнення обвинуваченого від покаранням на підставі п.п. ґ) та д) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Оскільки ОСОБА_5 скоїв умисний злочин, який згідно ст.12 КК України не є особливо тяжким, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року, і на день набрання чинності зазначеного Закону має статус учасника бойових дій та досяг пенсійного віку, тому суд вважає, що клопотання про застосування амністії підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування основного покарання.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням ОСОБА_5 і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання на підставі п. ґ) та п. д) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року.

Речові докази два диски із звукозаписами залишити в матеріалах справи;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський райсуд.

Суддя