Єдин. унік. № 243/681/18
Провадження № 1-кп/243/329/2018
В И Р О К
Іменем України
20 квітня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000025 від 03.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, українця, не одруженого, дітей на утриманні не має, раніше судимому: 28.05.2004 року Слов`янським міськрайонний судом за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України на строк 4 роки 6 місяців з випробувальним терміном 3 роки; 14.03.2006 року Краматорським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців; 11.04.2012 року Слов`янським міськрайонний судом за ч.3 ст. 185 КК України на строк 3 роки, з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02 січня 2018 року приблизно з 10.30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на законних підставах, з дозволу знайомого ОСОБА_6 , за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої.

Приблизно о 15.30 годині 02.01.2018 року, ОСОБА_6 від вжитих спиртних напоїв заснув, а ОСОБА_4 , знаходячись на кухні вказаного будинку побачив металеві вироби, що були вмонтовані у піч для палива твердопаливних матеріалів. В цей час, на цьому ж місці, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме

металевих виробів з печі для палива твердопаливних матеріалів, яка знаходилась у будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, ОСОБА_4 будучи особою раніше судимою за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, діючи умисно, повторно, 02.01.2018 року приблизно о 15.35 годині, скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, та те, що посягає на чужу власність, демонтував та в подальшому таємно викрав металеві вироби, а саме:

- колісник (у вигляді прямокутної решітки), вартістю 100 грн.;

- 2 металеві конфорки (кожна складається з 3 металевих кругів різного діаметру), загальною вартістю 390 грн.;

- металеві дверцята з печі, вартістю 70 грн.;

- металева наковальня, вартістю 200 грн.,

що належать ОСОБА_7 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 760 гривень.

Потерпіла ОСОБА_7 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду вказаного кримінального провадження в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила вказане кримінальне провадження розглянути за її відсутністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, не заперечував, що при зазначених у обвинувальному акту обставинах скоїв дане кримінальні правопорушення та суду пояснив, що 02 січня 2018 року о 10-30 годин дня він з дозволу знайомого ОСОБА_6 , знаходився за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 15.30 годині 02.01.2018 року, ОСОБА_6 від вжитих спиртних напоїв заснув, а ОСОБА_4 , знаходячись на кухні вказаного будинку побачив металеві вироби, що були вмонтовані у піч. Скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими викрав металеві вироби з печі, а саме: колісник, 2 металеві конфорки, металеві дверцята з печі, металеву наковальню, що належать ОСОБА_7 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Щиро покаявся, просив суворо не карати, завдана шкода відшкодована шляхом повернення майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №29 від 16.01.2018 року ОСОБА_4 , відповідно до інкримінованому правопорушенню міг усвідомлювати та керувати своїми діями, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, є осудним. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.69-72).

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, є працездатним, але не працює, посередньо характеризується за місцем мешкання, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, викрадене майно повернуто потерпілій. Судом враховується також досудова доповідь органу пробації від 08.02.2018 року, відповідно до якої оскільки обвинувачений раніше судимий, ризик вчинення повторного злочину високий, виправлення особи без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ту обставину, що останній щиро покаявся. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, оскільки дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання та приймаючи рішення про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання і неможливість задоволення прохання обвинуваченого та його захисника про призначення покарання, яке не передбачає позбавлення волі суд надає належну оцінку тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також способу

вчинення злочину, що свідчить про схильність винного до протиправної поведінки та до вчинення протиправних діянь.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відповідно до ст. 100 КПК України слід залишити у власності потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України, стосовно ОСОБА_4 не обиралися та не застосовувалися.

Початок строку відбуття покарання у виді арешту ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання та реального виконання покарання.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Речові докази: колісник (у вигляді прямокутної решітки), 2 металеві конфорки, металеві дверцята з печі, металеву наковальню, що належать ОСОБА_7 - залишити власнику.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1