Справа №585/4894/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/555/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 22 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ромни Сумської області, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2; ст. 186 ч. 2 КК України, з призначенням покарання: за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_9 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, ОСОБА_7 1 червня 2017 року, близько 8 години, з метою вчинення пограбування, прийшов до урочища «Роща», що поблизу вул. Тельмана в м. Ромни Сумської області, де побачив ОСОБА_10 , яка проходила повз нього. В цей час ОСОБА_7 вирішив заволодіти сумкою, що належить ОСОБА_10 . Здійснюючи свій намір, ОСОБА_7 підбіг ззаду до ОСОБА_10 та штовхнув її рука ми в спину, від чого остання впала на землю. В подальшому ОСОБА_7 намагався зірвати з правого плеча ОСОБА_10 сумку, але остання намагалася її утримати. Подовжуючи здійснювати дії по відкритому завл, ОСОБА_7 почав кричати на ОСОБА_10 нецензурними словами, погрожуючи розправою та, доклавши зусиль, вирвав сумку у потерпілої. В сумці ОСОБА_11 знаходився мобільний телефон Prestigio 5500 ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 1215 грн., з сім картами оператора «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 25 грн., і «МТС» вартістю 50 грн., картою пам`яті «MicroSD» об`ємом 2 Гб, вартістю 89 грн., та гроші в сумі 270 грн. Під час даних подій ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження. З викраденим ОСОБА_7 залишив місце події, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1560 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 27 липня 2017 року, близько 11 години 20 хвилин, з метою вчинення пограбування, прийшов до урочища «Роща», що поблизу вул. Римаренків в м. Ромни Сумської області, де побачив ОСОБА_12 , яка проходила повз нього. В цей час ОСОБА_7 вирішив заволодіти її сумкою. Здійснюючи свій намір, ОСОБА_7 підбіг ззаду до ОСОБА_12 та схопив однією рукою за шию, а іншою вирвав сумку з лівої руки потерпілої. В сумці ОСОБА_12 знаходився мобільний телефон «Nokia 1208» ІМЕІ-1: НОМЕР_4 , вартістю 120,5 грн. з сім картою оператора «МТС» вартістю 50 грн., та гроші в сумі 100 грн. З викраденим ОСОБА_7 залишив місце події, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 270,06 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 21 листопада 2017 року, близько 16 години 20 хвилин, перебував біля магазину «Продовольчі товари» у с. Басівка вул. Роменська буд. 2 Роменського району Сумської області, де побачив велосипед «Ардіс» який вирішив викрасти. Здійснюючи свій намір, ОСОБА_7 , діючи таємно, викрав належний ОСОБА_13 велосипед «Ардіс», вартістю 1242,78 грн., чим завдав ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 1242,78 грн.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_8 в якій він, не оспорюючи висновки суду щодо встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_7 увчиненому та кваліфікації його дій, ставить питання про зміну вироку суду в частині призначення судом покарання ОСОБА_7 , шляхом пом`якшення призначеного покарання. Захисник просить призначити ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. Також просить зарахувати ОСОБА_7 , відповідно до ст. 72 ч. 1; 5 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі. Строк відбування покарання просить рахувати з моменту затримання 29.11.2017 р. та звільнити ОСОБА_7 з під варти з зали суду, як особу, що відбула покарання.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду щодо того, що така пом`якшуюча обставина, як активне сприяння розкриттю злочинів, не знайшла свого підтвердження, є безпідставним, оскільки такі висновки спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме показами ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту в урочищі «Роща», протоколом огляду місця події, від 5 грудня 2017 року, звукозаписом судового процесу, з якого вбачається, що ОСОБА_7 надав суду показання відповідно до порядку дослідження доказів.

Також захисник вказує на те, що суд не взяв до уваги думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі та повідомили про те, що їм повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода. Крім цього, в резолютивній частині суд не зазначив з якої дати рахувати ОСОБА_7 строк відбування покарання.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність вироку суду, доводи захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На думку колегії суддів, суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. ст. 185 ч. 2; ст. 186 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

При вирішенні питання про призначення відносно ОСОБА_7 покарання, судом, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом було враховано, що ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав повністю та відшкодував збитки потерпілим. Наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочинів, суд спростував, зазначивши, що вона не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду. З таким висновком суду погоджується суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 , визнаючи свою вину у вчиненому, не спростовував наявних у матеріалах провадження доказів своєї винуватості, що не може розцінюватись як сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо пом`якшення покарання у зв`язку із сприянням ОСОБА_7 розкриттю злочину не заслуговують на увагу, оскільки активним сприянням розкриттю злочину треба розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу правоохоронним органам у встановленні істини у справі, з`ясуванні тих фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину і які не були відомі органу досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував свою причетність до вчинених кримінальних правопорушень після того як його впізнали потерпілі внаслідок чого він визнав свою вину, надав пояснення щодо обставин події.

Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_7 , обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння ОСОБА_7 у розслідування кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляції про те, що в резолютивній частині суд не зазначив з якої дати рахувати ОСОБА_7 строк відбування покарання, то ці доводи не відповідають дійсності, оскільки суд у резолютивній частині вироку зазначив, що строк покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з 29 листопада 2017 року.

Мотиви апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення йому більш м`якого покарання у зв`язку з тим, що потерпілі не мають до ОСОБА_7 претензій і просили не позбавляти його волі, на думку колегії суддів, не є достатніми для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, виходячи з ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та суспільно небезпечних наслідків, що настали від його вчинення.

Крім того колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі є для ОСОБА_7 тим покаранням, яке відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особі ОСОБА_7 , та обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також тим покаранням, яке буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів, знаходячи ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок законним, не знаходить підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 22 лютого 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4