Номер провадження: 11-кп/785/614/18
Номер справи місцевого суду: 509/1145/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2018 року у кримінальному провадженні №0000580, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, холостого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.07.2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ст.. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК україни з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяці.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.07.2016 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 3 (три) місяці.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахований строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 22.03.2017 року до набрання вироку суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком суду щодо ОСОБА_7 залишений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

встановив:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 22 березня 2017 року приблизно о 05 годині, спільно та за попередньою змовою групою осіб з особою, кримінальне провадження відносно якого зупинене у зв`язку з його розшуком, умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відтиску металевих решіток та розбиття скла, проникли в приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно: болгарку марки «Stayr SAB 130В», вартістю 300 грн., електродриль марки «ИЭ-1036Э», вартістю150 грн., зварювальний інжекторний апарат марки «Edon MMA250»,вартістю 2300 грн., болгарку марки «Sparky MA 1800», вартістю 1500 грн., електродриль марки «Makita РА», вартістю 800 грн., кутову шліфувальну машинку марки «Pfiolent PS Gooe», вартістю 400 грн., електричний рубанок марки «Falon Tech FP», вартістю 1200 грн. та електродриль марки «ДЭ», вартістю 600 грн., а всього викрали майна, яке належить потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 4750 грн., спричинивши йому тим самим матеріальну шкоду на вказану суму, із викраденим майном намагалися залишити місце скоєння злочину, виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак, з підстав, які не залежали від їхньої волі, не змогли довести злочин до кінця, так як були затримані пересічними громадянами на місці скоєння злочину разом з викраденим майном.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, застосувавши ст.69 КК України.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме не врахував, що обвинувачений сприяв слідству для всебічного та повного розкриття кримінального правопорушення, а також той факт, що потерпілий не має матеріальних та моральних претензій.

Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які обтяжують покарання, а обставиною, що його пом`якшує - щире каяття.

Врахована судом також відсутність у потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, а саме - наявність у нього судимості, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, та призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Згідно зі ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Доводи обвинуваченого необхідності застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання є безпідставними, оскільки обвинувачений жодним чином не мотивував їх та не навів суду доводів щодо наявності будь-яких інших обставин, які пом`якшують покарання та не були враховані судом першої інстанції, а також переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог. Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції, апеляційному суду представлено не було.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеській області від 24.01.2018 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4