ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Острог Рівненської області, українець, гр-н України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, освіта вища, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники потерпілий ОСОБА_7 , його представник ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
23 серпня 2017 року, приблизно о 19 год. 15 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 1 по вул. Литвиненко-Вольгемут у м. Києві в салоні свого автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , очікував дружину ОСОБА_9 , з якою останнім часом внаслідок подружньої зради з її боку не склались стосунки. Приблизно о 20 год. з`явилася ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , які направлялись до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 тимчасово проживала. Побачивши дружину разом з коханцем, ОСОБА_5 в розпачі вийшов зі свого автомобіля, утримуючи в руці биту, яка не відноситься до холодної зброї, та направився з нею до ОСОБА_13 з метою з`ясування з ним стосунків. Під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 на ґрунті ревнощів ОСОБА_5 умисно наніс останньому битою удар по тулубу, чим заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді: травми лівого передпліччя у вигляді перелому діафізу ліктьової кістки зі зміщенням уламків.
У подальшому конфлікт між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 переріс в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_5 дістав із-за ременю своїх штанів пістолет «ПМР», калібру 9 мм РА, серії № НОМЕР_2 , який призначений для відстрілу патронів споряджених гумовими або аналогічними за їх властивостями метальними снарядами і яким володів на законних підставах, та почав здійснювати постріли в ОСОБА_13 , влучивши останньому декілька разів в грудну клітку. Коли ОСОБА_7 почав тікати від ОСОБА_15 з метою збереження свого життя та здоров`я, останній, продовжуючи свої дії, здійснив ще декілька пострілів в потерпілого, чим в цілому заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді 6-ти вогнепальних непроникаючих поранень: в підключичній ділянці зліва в середній третині, в проекції лівої реберної дуги по білягрудинній лінії, в лівому підребер`ї, на лівій заднє-бічній поверхні грудної клітки в проекції 7-го ребра по заднє-паховій лінії, на лівій вушній раковині в проекції прикріплення верхнього кінця завитка, на заднє-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину на ґрунті ревнощів, пояснивши, що дійсно 23 серпня 2017 року приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку № 1 по вул. Литвиненко-Вольгемут в м. Києві, з`ясовуючи за вказаних вище обставин особисті стосунки з потерпілим ОСОБА_11 , з яким йому, обвинуваченому, зрадила дружина, умисно наніс останньому удар битою по тулубу, а в подальшому здійснив в його бік постріли пістолетом «ПМР», калібру 9 мм РА, серії № НОМЕР_2 , влучивши ОСОБА_16 гумовими кулями несмертельної дії в область ключиці, грудної клітки та лівого вуха, заподіявши тим самим в цілому потерпілому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, характер та тяжкість яких не оспорював.

Також обвинувачений показав, що в шлюбі із ОСОБА_17 він з 2016 року, в кінці червня 2017 року від неї дізнався про її зраду з фітнес-тренером ОСОБА_16 . Вона повідомила, що їй треба подумати про подальші стосунки, а тому тимчасово переїжджає жити до матері. Він, ОСОБА_18 , скандалів з приводу цього не влаштовував, навпаки, намагався налагодити стосунки з дружиною, поговорити з нею, але ОСОБА_16 став втручався в їх стосунки і не приховував свого бажання зустрічатися з його, обвинуваченого, дружиною. У зв`язку з цим він, обвинувачений, мав телефонну розмову з ОСОБА_16 , під час якої хотів домовитися про зустріч, але останній, наголошуючи на своїх фізичних перевагах та обізнаності із деталями життя ОСОБА_18 , пропонував себе уникати. 23 серпня він, обвинувачений, приїхав до дому своєї дружини з наміром в черговий раз поговорити з нею, але її вдома не було. На телефонні дзвінки вона не реагувала, а коли через тривалий час взяла слухавку, повідомила, що перебуває з подругами в кіно і скоро буде вдома. Він дзвонив і ОСОБА_16 , який сказав, що дружини з ним не має. Маючи таку інформацію, він залишився чекати дружину у своєму автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 біля її дому. Але, побачивши, як його дружина йшла разом з ОСОБА_16 під руку, обурений вийшов з машини, взявши із собою биту, яку мав в багажнику автомобіля, щоб налякати ОСОБА_16 . Але той почав вигукувати погрози і рішуче пішов на зустріч, тому конфлікт став неминучим. Наблизившись він, ОСОБА_18 , наніс битою удар по тулубу ОСОБА_16 , але, як виявилося, попав по руці потерпілого, після чого втратив биту і між ними зав`язалася обопільна бійка. Під час цієї бійки він дістав із-за поясу штанів пістолет «ПМР» пристрій для відстрілу гумовими кулями, на який мав дозвіл, і здійснив в бік ОСОБА_16 декілька пострілів, у тому числі, коли він вже почав тікати від нього. Як при цьому уточнив обвинувачений, він наміру нападати на потерпілого не мав, той сам спровокував конфлікт своєю рішучістю наблизитися. Ввечері 24 серпня він, обвинувачений, заспокоївшись, добровільно приїхав до поліцейського відділку на бульвар Кольцова, 22а і надав покази про обставини вказаних подій. За фактом цих подій до медичних установ не звертався, хоча теж мав рани на тілі. У подальшому, дізнавшись про характер поранень потерпілого, через дружину пропонував йому матеріальну допомогу на лікування, але останній від такої відмовився.

Крім власне показань обвинуваченого, його винуватість у вчиненні поставленого у провину злочину за наведених вище обставин в повному обсязі підтверджується також й іншими дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що цей конфлікт став наслідком його давнього знайомства із ОСОБА_18 в спортзалі, де він проводив стажування. Коли ОСОБА_18 перестала відвідувати спортзал, то пояснила йому забороною чоловіка обвинуваченого ОСОБА_18 . Більш зближено він, потерпілий, почав спілкуватися із ОСОБА_18 в кінці квітня 2017 року, переписуючись в соцмережах по ночах, виявилось, що у них багато спільних інтересів. Згодом вона з ним почала зустрічі по ночах, коли її чоловік перебував на роботі, в цей період між ними і зав`язалися близькі стосунки. Дружина жалілася на чоловіка і повідомила, що не хоче з ним жити, а тому він, потерпілий, став на її захист. Поки обвинувачений був у відрядженні вони почали проводити більше часу. У подальшому, він, потерпілий, будучи обуреним тим, що ОСОБА_18 пригнічує свою дружину, втручається у її приватне життя (слідкує за нею, перевіряє переписку в мережах, контролює її телефонні дзвінки, скаржиться її матері тощо), вирішив захистити останню. З цією метою він зібрав детальну інформацію про ОСОБА_18 і повідомив це останньому. 23 серпня, коли ОСОБА_18 повідомила, що хоче прогулятися і сходити в кіно поки немає чоловіка, вони вкотре зустрілися і пішли на фільм в кінотеатр «Ультрамарин». Наприкінці сеансу телефон ОСОБА_18 почав «розриватися» від дзвінків ОСОБА_18 не давав можливості спокійно додивитися кіно. ЗУБІЦЬКА врешті підняла слухавку і повідомила, що скоро буде вдома. Після розмови з чоловіком вона сказала йому, потерпілому, що боїться сама йти додому. Він пообіцяв супроводити її. Супроводжуючи ОСОБА_18 додому, він впізнав автомобіль обвинуваченого, ОСОБА_18 заплакала, він заспокоїв її і порадив викликати поліцію, що та і зробила. Проте вони не дочекалися поліції і пішли далі на зустріч обвинуваченому, тримаючись за руки. Побачивши їх разом, ОСОБА_18 у стані сильного душевного хвилювання вискочив з автомобіля до багажника, витягнув звідти биту і почав бігти на нього, потерпілого. ОСОБА_18 зі страшним виразом обличчя почав наносити удари битою, тримаючи її в правій руці. Він прикривав голову лівою рукою, яка була переламана. Після цього бита випала з рук ОСОБА_18 . Коли він, потерпілий, нагнувся, щоб відкинути биту, то побачив, що ОСОБА_18 направляє на нього пістолет, який дістав з-за поясу, і почав стріляти, влучивши декілька разів, від чого він впав на землю. Постріли наносилися ззаду: один в спину, інший в стегно. Після того, як він впав, ОСОБА_18 направив пістолет в його голову, влучив йому у ліве вухо, з якого потекла кров. Далі, перебуваючи у шоковому стані, він погано запам`ятав події, згадав лише, що втік. Він тікав через бульвар ОСОБА_19 до місця своєї роботи, тобто в спортзал, де без свідомості впав на диван. Згодом зрозумів, що постріли були не лише ззаду, але й спереду: два постріли в живіт і грудину. Знайомий лікар надав першу медичну допомогу, його оглянув і повідомив йому, що куля пройшла за сантиметр від вушного каналу. Він був госпіталізований до КМКЛ № 17, де прийшов до тями.

Також потерпілий заявив свою незгоду з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, вважаючи, що мав місце замах на його умисне вбивство з хуліганських мотивів.

Свої показання потерпілий підтвердив під час дослідження судом протоколу впізнання ОСОБА_15 за фотографіями, за яким той безспірно впізнав обвинуваченого (а.95-98).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , після роз`яснення їй правил ст. 63 Конституції України, добровільно показала, що є дружиною обвинуваченого, а з ОСОБА_16 познайомилася чотири року тому, коли відвідувала спортзал. Потім вона перестала ходити до спортзалу і вони не спілкувалися. У квітні 2017 року за ініціативою ОСОБА_16 вони почали переписуватися в соцмережах, а в кінці липня між ними виникли стосунки і про це від неї дізнався чоловік. Через це з чоловіком у неї виник складний період, але вони все спокійно обговорили, в сім`ї проявів домашнього насильства не було і вирішили пожити окремо, продовжуючи спілкування. На деякий час вона припинила стосунки і з ОСОБА_16 , але згодом вони відновилися за ініціативою останнього. У день конфлікту 23 серпня вона зустрілася з ОСОБА_16 в кіно. Чоловік протягом дня телефонував їй, вона йому повідомила, що гуляє з подругами. Він хотів поговорити з нею, але вона цього не бажала і заблокувала його номер. ОСОБА_18 дзвонив і ОСОБА_16 , здогадуючись, що вона з ним, але той це заперечив і почав висловлювати погрози чоловікову, тоді вона вирішила їхати додому. ОСОБА_16 захотів її провести, вона не хотіла цього і відмовляла його, але він наполіг. Так, вона разом з ОСОБА_16 опинилася у вечорі біля свого будинку, коли побачили там автомобіль ОСОБА_18 . Останній теж їх побачив, вийшов з машини, дістав з багажника биту і направився в їх сторону. ОСОБА_16 пішов на зустріч ОСОБА_18 , відразу зав`язалася бійка. ОСОБА_18 наніс декілька ударів битою потерпілому і втратив биту. Бійка продовжилась. ОСОБА_18 дістав з-за поясу пістолет і зробив кілька пострілів в сторону ОСОБА_16 , потім з рук чоловіка випав і пістолет. ГОЛІЧЕНКО відштовхнув чоловіка ногами, той упав, після чого ОСОБА_16 втік, вона також побігла до свого дому. Вся бійка тривала до 5 хвилин.

Також свідок уточила, що: - коли до неї додому під час окремого проживання приходив чоловік, з`являвся і ОСОБА_16 , чоловік бажав поговорити з ним, проте вона його вмовила цього не робити; - якщо б ОСОБА_16 не пішов її проводжати, ніякого конфлікту не було б; - потерпілий, побачивши биту в руках чоловіка, першим накинувся на нього, при цьому прискоривши ходьбу і відірвавшись від неї; - постріли з пістолета лунали в процесі їх обопільної боротьби, важко визнати їх прицільними, проте вони були у напрямку потерпілого; - чоловік добровільно з`явився до органів поліції з повинною; - зі слів ОСОБА_16 їй відомо, що йому дзвонив захисник чоловіка з пропозицією компенсувати завдану школу, ОСОБА_16 спочатку погодився, але потім передумав; - їй не відомо, щоб чоловік погрожував вбивством потерпілому чи готувався до цього; - дійсно під час їх роздільного проживання з чоловіком викликалася поліції, коли до неї приходив чоловік, проте це робила її мати, яка оцінювала обстановку не адекватно; - поліцію перед самим конфліктом вона, свідок, викликала виключно на прохання потерпілого, який побачив автомобіль її чоловіка; - під час бійки чоловіка з потерпілим інші особи при цьому присутні не були, вулиця була безлюдною; - на даний час вона продовжує перебувати з обвинуваченим у шлюбі, але разом не живуть, налагоджують стосунки, а з потерпілим вона більше не спілкується.

Як видно з свідоцтва про шлюб (а. 192), ОСОБА_5 та ОСОБА_20 зареєстрували шлюб 02 серпня 2016 року.

Оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілого та вказаного свідка на предмет достовірності суд приймає до уваги те, що наведені показання саме обвинуваченого та свідка є послідовними та повністю узгоджуються між собою. Потерпілий не вказав у судовому засіданні на будь-які дані, які могли б свідчити про те, що свідок ОСОБА_12 може його оговорити, остання визнала те, що мала з ним стосунки. Ці обставини також переконливо свідчать про відсутність підстав у свідка оговорювати як потерпілого, так і обвинуваченого.

За таких обставин, показання вказаних осіб, а також показання потерпілого в частині, що їм не суперечать суд визнає достовірними і кладе в основу свого вироку, критично оцінюючи як недостовірні показання потерпілого в іншій частині.

Разом з тим, під час допиту вказаних осіб не знайшло свого підтвердження посилання потерпілого на те, що: - існували приводи для фізичного захисту ОСОБА_18 від її чоловіка, навпаки, саме його, потерпілого, зухвала з точки зору моралі поведінка провокувала агресію обвинуваченого по відношенню до дружини, що наражало її під небезпеку, як виявилось, ілюзорна загроза якої використовувалась потерпілим як привід для звинувачень обвинуваченого; - ОСОБА_18 просила його провести додому; - потерпілий уникав конфлікту.

Суд при цьому також приймає до уваги надмірні самовпевненість та суб`єктивізм потерпілого в оцінках своїх рішень про можливість втручатися в чуже сімейне життя, його безапеляційну переконаність у своїй правоті. При цьому відсутність відчуття балансу між власною симпатією, бажанням спілкуватися тощо з правом іншої особи захищати законні інтереси своєї сім`ї отримали викривлений прояв у привілейованому позиціюванні потерпілим свого особистого інтересу над повагою до сімейних цінностей. Більш того, його бажання реалізувати власні симпатії домінувало навіть над повагою до особистого життя самого об`єкта таких симпатій, завдавши останній відчутну психологічну травму. Ці фактори вказують на викривлений характер сприйняття потерпілим та оцінки ним фактичних обставин своїх стосунків із ОСОБА_21 та членами її сім`ї.

Винуватість ОСОБА_18 у вчиненні поставленого у провину злочину за наведених вище обставин знайшла своє підтвердження і під час дослідження судом інших доказів, які не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості.

Так, згідно з даними, які містить протокол огляду місця події від 24 серпня 2017 року з додатками у виді фото таблиць (а. 54-60), на ділянці місцевості на перехресті бульвару Кольцова та вулиці Литвиненко-Вольгемут, поряд із зупинкою громадського транспорту та будинком № 15 по бульвару Кольцова в місті Києві, були виявлені п`ять предметів, схожі на гільзи, та два предмета, схожі на гумові кулі.

Згідно з даними, які містять протокол огляду місця події від 24 серпня 2017 року з додатками у виді фото таблиць та акт огляду, затримання транспортного засобу (а. 71-76), на ділянці місцевості біля будинку № 14-к по бульвару Кольцова в місті Києві виявлений автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходиться бита.

Під час дослідження вказаних протоколів огляду обвинувачений ідентифікував виявлені кулі та гільзи як ті, що були відстріляні ним під час конфлікту з потерпілим, а биту в салоні свого автомобіля - як свою, що була також використана ним під час побиття потерпілого за наведених вище обставин.

Згідно з даними, які містить протокол огляду місця події від 24 серпня 2017 року (а. 77-78, 80), в палаті № 2 КМКЛ № 17 у потерпілого ОСОБА_13 за його згодою вилучені джинси з плямами бурого кольору та пошкодженнями у виді отворів.

Згідно з даними, які містить протокол огляду місця події від 24 серпня 2017 року з додатками у виді фото таблиць та заява обвинуваченого (а. 81-85) обвинуваченим ОСОБА_14 добровільно видано слідчому в службовому кабінеті у присутності понятих пістолет «ПМР», калібру 9 мм РА, серії № НОМЕР_2 , магазин до нього без патронів та дозвіл на його зберігання № НОМЕР_3 , дійсний до 03 вересня 2018 року.

Вказані дані спростовують твердження потерпілого про те, що ОСОБА_5 переховувався від слідства і не сприяв встановленню істини у справі.

Не спростовують цих висновків суду і досліджені судом за клопотанням захисту рапорт оперуповноваженого від 24 серпня 2017 року про виявлення і затримання ЗУБІЦЬКОГО (а. 198) та протокол його затримання (а. 101-103), оскільки таке відбулося в приміщенні ТВМ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві за адресою м. Київ, бульвар Кольцова, 22-а, куди обвинувачений прибув добровільно.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта № 8-5/1370 від 07 вересня 2017 року (а. 107-123), вилучені під час огляду місця події на ділянці місцевості на перехресті бульвару Кольцова та вулиці Литвиненко-Вольгемут два предмета, схожі на гумові кулі, та п`ять предметів, схожі на гільзи, є відповідно стріляними гумовими кулями 9 мм патронів, що споряджені гумовими або аналогічними за їх властивостями метальними снарядами, а також стріляними з пістолету «ПМР», калібру 9 мм РА, серії № НОМЕР_2 гільзами шумових пістолетних патронів калібру 9 мм, які могли бути споряджені гумовими кулями і виготовлені промисловим способом, а виданий обвинуваченим пістолет «ПМР», калібру 9 мм РА, серії № НОМЕР_2 коротко ствольною вогнепальною зброєю, придатною для стрільби і призначеною для відстрілу патронів споряджених гумовими або аналогічними за їх властивостями метальними снарядами.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта № 8-5/1357 від 05 жовтня 2017 року (а. 138-140), вилучена під час огляду автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 бита є дитячою аматорською битою, що призначена для проведення аматорських спортивних ігор та тренувань і до холодної зброї не відноситься.

Як видно з довідки відділення політравми КМКЛ № 17 від 24 серпня 2017 року під час первинного огляду у ОСОБА_13 виявлені множинні непроникаючі вогнепальні поранення грудної клітки та правого стегна, забійна рана лівої вушної раковини (а. 53).

Ці медичні дані знайшли своє підтвердження і під час дослідження в судовому засіданні виписки № 1218 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_13 (а. 99), за якою останньому остаточно встановлено діагноз: множинні непроникаючі кульові поранення грудної клітки зліва, перелом лівої ліктьової кістки в нижній третині, виписано ранком 26 серпня 2017 року та рекомендований нагляд лікарів, та карти виїзду швидкої медичної допомоги (а. 142), за якою о 21 годині 00 хв. ОСОБА_7 був доставлений до КМКЛ № 17, перебуваючи у середньому загальному стані, ясній свідомості, скарг не висував.

Згідно з дослідженим судом висновком судово-медичного експерта № 1290Е від 25 вересня 2017 року (а. 143-148), ОСОБА_7 при зверненні за медичною допомогою мав такі тілесні ушкодження: - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді 6 вогнепальних непроникаючих поранень в підключичній ділянці зліва в середній третині, в проекції лівої реберної дуги по білягрудинній лінії, в лівому підребер`ї, на лівій заднє-бічній поверхні грудної клітки в проекції 7-го ребра по заднє-паховій лінії та доверху від переднього кінця його (наскрізне), на лівій вушній раковині в проекції прикріплення верхнього кінця завитка, на заднє-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині; - середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді травми лівого передпліччя у вигляді перелому діафізу ліктьової кістки в дистальній 1/3 зі зміщенням уламків. Спричинені перелом діафізу не виключено дією бити, вогнепальні поранення дією куль, випущених з пристрою, спеціально пристосованого для цієї мети і могли утворитися 23 серпня 2017 року.
Разом з тим, під час дослідження медичної документації на потерпілого не знайшло свого об`єктивного підтвердження його посилання на те, що стан його здоров`я після отриманих поранень був важким і супроводжувався втратою свідомості.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта № 270-мк від 285 вересня 2017 року (а. 149-160), на виданій ОСОБА_11 футболці виявлено три групи вогнепальних кульових вхідних пошкоджень (на передній поверхні під лівим плечем та по центру, а також на лівій боковій поверхні), невідповідність їх кількості ранам на тілі потерпілого пояснена експертом складкам одягу, а на його джинсах виявлено на задній поверхні два вхідних вогнепальних кульових пошкодження. Всі виявлені пошкодження утворилися від дії еластичної кулі сферичної форми при пострілі з вогнепальної зброї, постріли були проведені у межах близької дистанції.
Суд визнає неналежними доказами всі дані, які були одержані органом досудового розслідування 23 серпня 2017 року під час у подальшому санкціонованого судом огляду місця події жилої квартири АДРЕСА_4 (а. 61-70, 89), а також зазначені у висновку експерта № 8-5/1358 від 09 жовтня 2017 року (а.124-137), оскільки вилучені під час вказаного огляду речі, окремі з яких були предметом експертного дослідження, не мають доказового значення для завдань даного кримінального провадження.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, змагальність сторін тощо, створив всі необхідні і можливі умови для реалізації сторонами провадження та потерпілим їхніх процесуальних прав, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів.

Так, саме за клопотанням потерпілого та його представника була допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , досліджено ряд документів, судом було проведено тривале і повне дослідження всіх обставин провадження та перевірки їх доказами. Отримавши ці дані, сторона публічного обвинувачення не знайшла підстав для зміни обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення. За процесуальним законом суд наділений повноваженнями вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в бік покращення становища обвинуваченого, але підстав для цього також не знайдено.

Отже, суд, враховуючи межі висунутого обвинувачення та дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, вважає доведеним те, що ОСОБА_5 25 серпня 2017 року приблизно о 20 годині умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_22 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Оскільки дії обвинуваченого, який під час обмеженого у часі конфлікту заподіяв потерпілому ОСОБА_22 як середньої тяжкості тілесне ушкодження, так і легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, охоплювалися єдиним прямим умислом завдати шкоди здоров`ю потерпілого, тому їх кваліфікація охоплюється ч. 1 ст. 122 КК України, тобто за законом, який передбачає кримінальну відповідальність за фактичне настання більш тяжких наслідків серед всіх тих, що також спричинені цим діями.
В межах даного провадження потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди на суму 2 000 грн. (вартість пошкодженого одягу) та моральної шкоди на суму 100 000 грн, а всього в розмірі 102 000 грн.

У судовому засіданні потерпілий в повному обсязі підтримав свою позовну заяву, уточнивши, що злочинні дії ОСОБА_15 супроводжувалися особливими зухвалістю та цинізмом, використанням спеціально пристосованих для нападу предметів біти та пістолета. Він, потерпілий, вимушений щоденно повертатися в спогадах до тієї жахливої події, у зв`язку з чим перебуває у тривозі, ще й досі фокусується на проблемах реабілітації свого здоров`я. Відповідач не прагнув надати йому допомогу. Сам факт необхідності доведення моральної шкоди спричиняє потерпілому нові моральні страждання.

Обвинувачений заявлений позов не визнав у повному обсязі.

Вирішуючи питання про доведеність розміру заподіяної шкоди потерпілому та можливість вирішення позову по суті в межах даного кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2017 року ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_22 середньої тяжкості тілесне ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні три доби.

Обставини травмування та лікування ОСОБА_13 підтверджуються об`єктивними даними, відтак наявні правові підстави для проведення відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілого ОСОБА_13 .

Натомість витрати на лікування не становлять предмет заявленого позову.

Позивачем не подано жодного доказу і на підтвердження заявленої у позові матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням одягу в розмірі 2 000 грн., відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає внаслідок його недоведеності.

Заслухавши пояснення сторін, потерпілого та його представника, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд на підставі ст. ст. 23, 1167 та 1193 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_13 в частині відшкодування моральної шкоди, частково, лише на суму 5 000 грн, враховуючи при цьому характер протиправних дій відповідача, його ставлення до потерпілого після події злочину (пропозиція надати допомогу, від якої потерпілий відмовився), ступень вини відповідача, глибину фізичних і моральних страждань потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, а так само і ступінь вини самого потерпілого, виключно поведінка якого лежить в основі конфлікту, внаслідок якого він і постраждав.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_23 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, який вчинено внаслідок збігу сімейних обставин на фоні провокативної поведінки потерпілого. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також наявність в обвинуваченого утриманців, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_15 в умовах без ізоляції від суспільства і, призначивши йому покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, застосовує до нього ст. 75 КК України та звільняє від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Захисник, якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про застосування акта амністії та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши думку сторін провадження, в тому числі прокурора, який не заперечував проти застосування акта амністії, потерпілого та його представника, які заперечували проти застосування акта амністії, проаналізувавши заявлене клопотання, суд виходить з такого

Враховуючи те, що ОСОБА_5 визнається винуватим у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, згідно із вимогами ст. 1 Закону на нього поширюється Закон України «Про амністію в 2016 році» (далі Закон), відповідно до вимог ст. 10 якого його виконання покладається на суди.

В силу п. «в» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. Як видно з дослідженого судом свідоцтва про народження від 09 квітня 2009 (а. 172), ОСОБА_5 має малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 та відсутні дані про його позбавлення батьківських прав.

На підставі наведеного, не вбачаючи передбачених законом перешкод для застосування акта амністії до ОСОБА_15 , в тому числі і передбачених ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році та ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, та ст. ст. 177179, 183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з актом амністії.

Позов потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди задовольнити частково, лише на суму 5 000 грн., яку стягнути на користь ОСОБА_24 із засудженого ОСОБА_3 .

Позов потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 2 000 грн., а також моральної шкоди в розмірі 95 000 грн. залишити без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути із ОСОБА_3 на відшкодування судових втрат за проведення експертиз 8 674 грн 68 коп. в дохід держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 скасувати.
Речові докази після набрання вироком законної сили особисті речі потерпілого, особисті речі засудженого, а також належний засудженому автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 повернути належним володільцям та використовувати за належністю; біту - знищити.
Арешт накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Кєва від 28 серпня 2017 року скасувати, арештовані речі повернути належному володільцу. Всі речі, які були вилучені органом досудового розслідування 23 серпня 2017 року під час огляду місця події жилої квартири АДРЕСА_4 повернути ОСОБА_25 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_26