Справа № 461/4372/18
Провадження № 1-кс/461/8035/18
УХВАЛА

24.09.2018 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,

встановив:

слідчим відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000167 від 18 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.199 КК України.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з обмеження волі, мотивуючи клопотання тим, що за час утримання підозрюваного під вартою, з останнім не було проведено жодної слідчої, при цьому, ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу істотно зменшились. Вказує на те, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем свого проживання, має тісні соціальні зв`язки, постійне місце праці, одружений та має на утриманні хвору доньку, за якою потрібний спеціальний догляд, відтак на його думку, необхідним є змінити підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали, з мотивів, наведених у ньому.

Слідчий та прокурор клопотання заперечили, з мотивів безпідставності.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді від 19.06.2018 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. У подальшому, ухвалою слідчого судді від 15.08.2018 року, строк тримання підозрюваного під вартою продовжено до 15.10.2018 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Під час вирішення даного питання, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

З матеріалів справи видно, що при постановленні ухвали від 19.06.2018 року про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, перевіривши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого злочину, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України та можливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, прийшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

Водночас,під час розгляду клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу стороною захисту не надано суду належних доказів та не наведено доводів щодо зміни обставин пред`явленої ОСОБА_5 підозри, доказів на спростування підозри, а також щодо зменшення чи невілювання існуючих в даному кримінальному провадженні ризиків. Посилання на сімейні обставини не спростовує наведені ризики.

За таких обставин, приходжу до переконання, що на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не спростовано наявності в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не наведено обґрунтованих доводів щодо існування інших обставин, які б давали підстави вважати про можливість зміни застосованого запобіжного заходу.

При цьому, приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, чи продовження інкримінованої діяльності підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних процесуальних дій.

Таким чином, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не спростовано тверджень органу досудового розслідування про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. При цьому, дані про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, як на підставу для зміни запобіжного заходу, самі по собі не можуть слугувати підставами для зміни запобіжного заходу.
Відтак, вважаю, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177-178, 201 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №00000167 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1