Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8001/16-к
Провадження № 1-кп/758/56/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2018 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/56/18, справа № 758/8001/16-к, кримінальне провадження під час досудового розслідування 0002346) по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Княжпіль Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
представника потерпілого ОСОБА_13 ,
захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_16 разом зі своїм знайомими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 09 квітня 2015 року, близько 02 години 20 хвилин, в стані алкогольного сп`яніння перебували за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, на проїзній частині дороги, поруч із автомобілем марки «Mitsubishi Pagero» державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , двигун якого на той момент не працював.
В подальшому, у зв`язку із несправністю двигуна, останні вирішили зупинити проїжджаючий повз них автомобіль червоного кольору марки "Mitsubishi Lancer", державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_12 .
Після того, як ОСОБА_12 , зупинивши свій автомобіль на проїзній частині дороги, запитав, що трапилось, ОСОБА_17 попросив допомогти із несправним двигуном, на що ОСОБА_12 погодився та вийшов зі свого автомобіля, щоб відкрити капот останнього. Проте, в цей час, близько 02 години 30 хвилин, до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_16 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав поводити себе неадекватно, в результаті чого потерпілий, злякавшись неадекватної поведінки з його боку, вирішив поїхати з вказаного місця, та, сівши у свій автомобіль "Mitsubishi Lancer", державий номерний знак НОМЕР_3 , почав рухатись. В цей момент, ОСОБА_16 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи на проїзної частині дороги, з хуліганських спонукань, почав наближатися до автомобіля потерпілого, діставши з-за паска штанів власний пістолет марки «ПМР», серії « НОМЕР_4 , калібру 9 мм РА, тобто предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, та, направивши його на автомобіль потерпілого ОСОБА_12 , діючи з особливою зухвалістю, здійснив постріл в напрямку автомобіля потерпілого ОСОБА_12 , у результаті чого розбив скло правих передніх пасажирських дверцят, тим самим своїми небезпечними діями створив загрозу для потерпілого та оточуючих.
Після цього, ОСОБА_12 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю, почав розвертати свій автомобіль щоб найскоріше покинути місце події, але ОСОБА_16 свої хуліганські дії не припинив, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, продовжив свою протиправні дії, поєднані із пошкодженням майна, здійснивши другий постріл, потрапивши у лобове скло автомобіля "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого останнє було пошкоджено, тим самим заподіявши істотної шкоди потерпілому. Рятуючи своє життя та майно від реально існуючої загрози, потерпілий зник з місця події.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_16 свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню не визнав, а також не визнав у повному обсязі заявлений потерпілим цивільний позов, та дав показання, що ОСОБА_17 є співмешканцем сестри його дружини. Родичі звернулись до нього з проханням дати пораду з приводу отриманих ОСОБА_17 кредитів. Він зустрівся з ним, та запросив до додому. Це була їхня друга зустріч.
У нього вдома ОСОБА_17 акцентував увагу більше на тому, щоб випити, а не слухати поради. Особисто він не вживав того дня спиртного. ОСОБА_17 залишив квартиру, однак згодом повернувся вже не один, а з ОСОБА_18 . Вказані особи близько 21 години залишили помешкання, однак після другої години ночі він почув стукіт в двері. Він побачив ОСОБА_17 , який говорив про те, що щось сталося з його автомобілем, тому в подальшому вони пішли на вулицю.
Зазначив, що він був одягнений у спортивні штани та чорну куртку з капюшоном. Пістолет знаходився у кишені куртки. На вулиці власну машину він не побачив, подумав, що її вкрали, оскільки в той час масово викрадали автомобілі. Попереду себе він почув шум. Потім поруч він побачив автомобіль, який їхав просто на нього, саме тому він вистрілив з пристрою для відстрілу гумовими кулями в верхню частину лобового скла в бік місця пасажира транспортного засобу. Однак автомобіль продовжував рух, тому він вистрілив вдруге вже у бокове скло.
Після приїзду поліції він сам добровільно віддав зброю. В подальшому його та ОСОБА_17 було затримано, та застосовано кайданки, хоча неадекватно вів себе ОСОБА_17 .
Обвинувачений ОСОБА_16 стверджував, що здійснював постріл в автомобіль потерпілого ОСОБА_12 у зв`язку з тим, що він їхав на нього, намагаючись таким чином захищатися, при цьому кричав, висловлюючи вимогу стояти. Також, обвинувачений наполягав на тому, що другий постріл зробив саме у бокове скло.
Потерпілий ОСОБА_12 дав суду показання про те, що за станом на 09 квітня 2015 року він працював в таксі за договором з компанією «Уклон». Повертаючись додому, здійснював рух по вулиці Ярославській в місті Києві, де побачив автомобіль, та двох людей, один з яких надавав сигнал про зупинку. Стверджував, що цією особою був не ОСОБА_16 , а інший чоловік, який попросив допомогти завести автомобіль. Він розвернувся, вийшов з власного транспортного засобу, і вже потім біля автомобіля побачив ОСОБА_6 .
На його думку вказані чоловіки перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він почув від них запах алкоголю, коли підійшов до автомобіля. Чоловіки не вчиняли ніяких дій для того, щоб завести авто, вони просто підходили до нього. Він відчув щось не зрозуміле, тому повернувся до свого автомобіля, сів та почав від`їжджати. Однак, в цей час ОСОБА_16 , витягнувши з-за спини пістолет Макарова, відтягнувши затвор пістолету почав стріляти в нього, пошкодивши автомобіль. Пістолет напевне у нього був за паском. Вистрілів пролунало два. Перший - в скло бокових дверей його автомобіля, від чого скло розсипалось, після цього ОСОБА_16 сказав «стій», та вистрілив вдруге у лобове скло автомобіля. Це відбулось в момент розвороту автомобіля. Обвинувачений ОСОБА_16 здійснював постріли з відстані приблизно 1,5 метра, з розривом у часі приблизно 30 секунд.
Потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що він завжди зупиняється на дорозі, та намагається надавати допомогу людям, тому подібне зробив і того разу. При цьому, зупиняючись, він не знав про перебування вказаних осіб в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що здійснював маневр розвороту з метою втекти з місця події. До вказаних подій він ОСОБА_17 не знав. Після приїзду працівників поліції обвинувачений ОСОБА_16 сам повідомив, що він проживає на АДРЕСА_2 . ОСОБА_16 також пояснював поліцейським, що нібито він разом з ОСОБА_17 намагалися незаконно заволодіти його транспортним засобом. Потерпілий також зазначив, що під час досудового розслідування йому вдалося отримати відеозапис з будівлі, де розташована «Арт галерея», де частково зафіксовані події і дії ОСОБА_6 .
В судовому засіданні підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Свідок ОСОБА_17 дав суду показання про те, що з обвинуваченим він знайомий, оскільки той є фактично чоловіком сестри його дружини, а потерпілого побачив вперше під час подій, які на даний час розглядаються судом.
Стосовно обставин справи повідомив суду про те, 09 квітня 2015 року вони з ОСОБА_6 перебували по місцю проживання останнього, вживали спиртні напої, випивши приблизно 0,7 л горілки. Він вирішив скористатися автомобілем обвинуваченого ОСОБА_6 , з метою поїздки до магазину за алкоголем, що і зробив, взявши ключі від транспортного засобу в квартирі обвинуваченого. Біля будинку автомобіль у нього заглух і причиною цього він вважав розряджений акумулятор. Саме тому він пішов до помешкання ОСОБА_6 , де повідомив йому про поломку автомобіля. В подальшому вони вийшли на вулицю до транспортного засобу.
Хтось з них зупинив таксиста, щоб за допомогою акумулятора з його автомобіля, завести власний автомобіль. Потерпілий ОСОБА_12 під`їхав на автомобілі марки «Mitsubishi» червоного кольору. Він особисто звернувся до водія з проханням допомогти завезти автомобіль. Обвинувачений підійшов до таксиста поговорити. Він хотів відкрити капот, однак ОСОБА_16 , з не зрозумілої для нього причини, почав стріляти по автомобілю таксі. Він чітко бачив постріл в лобове скло автомобіля потерпілого, яке не розсипалось під час вистрілу, а взялось павутинням. Потерпілий в цей час швидко залишав місце події. Після цього, до них під`їхали працівники міліції, які в подальшому його з обвинуваченим доставили до Подільського управління поліції в місті Києві.
Свідок ОСОБА_17 категорично заперечив те, що він разом з потерпілим намагались незаконно заволодіти транспортним засобом обвинуваченого ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_18 дала суду показання про те, що в один із днів познайомилась з чоловіком, який назвався ОСОБА_19 . Це був ОСОБА_20 , якого насправді звати ОСОБА_21 , однак він їй тоді представився як ОСОБА_19 , сказавши, що він є племінником нині обвинуваченого ОСОБА_6 . З ОСОБА_17 вона вживала спиртні напої. Згодом цей чоловік запропонував зайти до його дядька, після чого вони прийшли до помешкання обвинуваченого ОСОБА_6 , де продовжили вживати спиртні напої. Обвинувачений ОСОБА_16 теж вживав алкоголь, однак в невеликій кількості. Коли ОСОБА_16 ліг спати, ОСОБА_19 запропонував їй покататись по місту, що вони і зробили. На зворотному шляху, коли вони вже під`їжджали до парадного будинку, за місцем проживання власника автомобіля, машина заглухла. Вказаний свідок зазначила, що коли ОСОБА_19 сказав їй вийти з автомобіля, вона вийшла, після чого одразу була затримана працівниками міліції. Вона чула звуки, схожі на постріли, однак, хто стріляв, вона не знає, також не бачила, щоб до них під`їжджала червона автомашина. В той вечір випила велику кількість спиртного і перебувала у сильному стані сп`яніння. Вважає, що цей стан позначився на сприйнятті подій навколо.
Свідок ОСОБА_22 дав суду показання, що працює адміністратором ресторану, який розташований у місті Києві по вулиці Ярославській, 19. Перебуваючи у холі готелю почув хлопок схожий на постріл. Далі почув як різко з місця почав рух автомобіль, після чого почув іще один звук, схожий на постріл. Бачив силует людини, яка могла стріляти. Згодом бачив як співробітник поліції з управління, яке розташоване напроти готелю спостерігає за ситуацією на вулиці і спілкується з нині обвинуваченим ОСОБА_6 . В подальшому він був залучений в якості понятого, йому слідчий показував вилучений у ОСОБА_6 пістолет. ОСОБА_16 щось пояснював поліцейським, що саме, не чув. Як безпосередньо вилучався пістолет не бачив. Був свідком як на парковці біля готелю вилучалась гільза. На місці події ОСОБА_16 вів себе спокійно, а ось інший чоловік вів себе агресивно. Також, на протилежному від готелю боці вулиці Ярославській в бік вулиці Костянтинівської в місті Києві стояв червоний автомобіль, у якого було розбите переднє бокове скло біля пасажира, а також лобове скло мало пошкодження в місці, яке ближче до пасажира.
Свідок ОСОБА_23 дав суду показання про те, що станом на 09 квітня 2015 року він перебував на чергуванні у складі групи поліцейського патруля, та був старшим групи. Від чергового по місту вони отримали повідомлення про стрілянину на вулиці Ярославській в місті Києві. Приблизно через 3 хвилини після повідомлення, прибули на місце, де виявили автомобіль марки «Mitsubishi Pagero», який стояв посеред дороги в бік вулиці Костянтинівської та припаркований в бік вулиці Межигірської в місті Києві автомобіль «Mitsubishi Lancer», бокове скло якого було вибите, а також пошкоджено лобове скло. Нині потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що в нього стріляв раніше йому незнайомий, вказавши на ОСОБА_6 . Він, підійшовши до ОСОБА_6 , запитав, чи є в останнього зброя. Під час поверхневого огляду у ОСОБА_6 був виявлений пристрій для відстрілу гумовими кулями. ОСОБА_16 також повідомив, що на володіння вказаним пристроєм у нього є дозвіл. Біля готелю було виявлено відстріляну гільзу. Потерпілий ОСОБА_12 також пояснював, що на прохання присутнього на місці події раніше не знайомого ОСОБА_17 допомогти завести автомобіль він зупинився, однак, в цей час вийшов ОСОБА_16 , та почав по ньому стріляти. ОСОБА_16 на місці події пояснював, що ОСОБА_17 намагався викрасти його автомобіль, останній це заперечував, між ними виникла сварка, щоб їх втихомирити на них було одягнуто кайданки.
Свідок ОСОБА_24 дав суду показання про те, що він у складі групи поліцейського патруля разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_25 здійснював виїзд по виклику, у якому вказувалось про вчинення перестрілки. Прибувши на місце, він побачив нині обвинуваченого ОСОБА_6 , та іншого чоловіка. Окрім вказаних осіб, там також перебував нині потерпілий ОСОБА_12 , який повідомив, що стріляли в його автомобіль.
На місці події він дійсно бачив пошкоджене скло автомобіля марки «Mitsubishi» червоного кольору. Скло було як в автомобілі, так і біля нього. Стверджував, що йому відомо про виявлення та вилучення під час поверхневого огляду у ОСОБА_6 пістолету Макарова для відстрілу гумовими кулями, та дозволу на нього, хоча він особисто не був безпосереднім свідком такого виявлення та вилучення. Що саме пояснював ОСОБА_16 тоді, він не пам`ятає. В подальшому ОСОБА_6 було затримано, кайданки до нього застосовувались, чи чинив останній опір не пам`ятає. Пам`ятає, що ОСОБА_16 говорив про свою невинуватість, вимагав розібратися, однак, що саме пояснював, він не може згадати.
Свідок ОСОБА_26 дав показання про те, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає наглядно, а з потерпілим незнайомий. Вказав на те, що ОСОБА_27 здійснює паркування власного транспортного засобу неподалік його автомобіля Відбувається це по вулиці Ярославській в місті Києві на площадці біля поліції метрополітену. Він проживає по вулиці Межигірській в місті Києві.
Вночі, коли сталася подія, він вийшов на вулицю, щоб прогріти автомобіль, так як збирався їхати у відрядження. Побачив, як в бік вулиці Межигірської в місті Києві повз нього швидко пройшла людина, після чого він почув два постріли, які супроводжувались криком «стій». Потім побачив, як в бік вулиці Костянтинівської в місті Києві швидко поїхав автомобіль червоного кольору, зі звуком прискорення. Він подумав, що це була спроба незаконного заволодіння автомобілем. Людину, яка стріляла, він бачив лише зі спини, тому чи був це обвинувачений ОСОБА_16 , сказати не зміг.
Свідок ОСОБА_28 дав показання про те, що є сусідом обвинуваченого ОСОБА_6 , неприязних відносин не має. Він пам`ятає, що в один з днів приблизно о 02 годин 30 хвилин чув гамір. У вічко дверей бачив, як у квартиру обвинуваченого ОСОБА_6 стукав раніше не знайомий йому молодий чоловік, після цього двері відчинились, чоловік зайшов до квартири, а потім вийшов, а за ним згодом вийшов ОСОБА_16 . Лише через декілька днів дізнався, що тієї ночі здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 . Охарактеризував обвинуваченого з позитивного боку.
Свідок ОСОБА_29 дав показання про те, що за станом на 09 квітня 2015 року працював у службі охорони. Був на чергуванні. В період часу з 23 години і до 03 години ночі відпочивав. Вийшов на пост контрольно-пропускного пункту приблизно о 03 годині, коли вже працювала оперативна група Подільського РУМВС. Хто саме здійснював постріли, та яким чином це відбувалось він не бачив, у кого саме вилучали пістолет, також не бачив, так само, як і не бачив обвинуваченого ОСОБА_6 . Сідок не зміг згадати, кого з напарників він в те чергування змінив на посту.
Свідок ОСОБА_30 дав суду показання про те, що працює поліцейським Київського лінійного управління поліції метрополітену. Коли він прийшов приблизно о 09 годині на робоче місце по чергуванню на посту управління поліції по вулиці Ярославській, 20 у місті Києві, колеги йому повідомили, що вночі біля входу до управління відбулась стрілянина. Особисто він її свідком не був, та обставин подій не знає.
Свідок ОСОБА_31 дав суду показання про те, що працює поліцейським поліції метрополітену у місті Києві. В день подій перебував на чергуванні по вулиці Ярославській, 20 в місті Києві. Почувши два вистріли, вибіг до воріт, де почув і побачив як швидко з місця події в напрямку вулиці Костянтинівської в місті Києві на великій швидкості поїхав автомобіль. Людей не побачив, після чого він пішов на територію управління. В подальшому приїхала слідчо-оперативна група, яка шукала гільзи. Обшук ОСОБА_6 в його присутності не здійснювався, пояснень даної особи на місці події він не чув.
Свідок ОСОБА_25 дав показання, що вони в складі автопатруля управління поліції охорони їхали по території, побачили конфлікт між обвинуваченим і таксистом. ОСОБА_16 був у стані сп`яніння і вів себе агресивно, не чітка вимова, він шатався. З його слів він зрозумів, що намагались угнати його автомобіль. У ОСОБА_6 було вилучено предмет зовні схожий на пістолет. Наскільки він пам`ятає, пістолет було виявлено під час поверхневого огляду. Чи доставляли ОСОБА_6 до поліції, він не знає.
Експерт ОСОБА_32 в судовому засіданні підтвердив наданий ним висновок № 397, та дав показання про те, що ним досліджувався пістолет, два патрони та гільза. Під час дослідження він використовував довідник Криміналістичного центру МВС України. Експерт роз`яснив суду, що висновок про належність наданого на дослідження пістолету до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї він зробив виходячи з того, що постріл з нього має достатньої кінетичної енергії для враження людини. Сертифікат вказаного пристрою не виключає можливості проведення вистрілу лише гумовими кулями, однак при цьому, він призначений для вистрілу патронів в спорядженні гумовими або аналогічними за їх властивостями метальними снарядами.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що під час допиту експерт ОСОБА_32 пояснив, що зазначена у висновку дата 29 квітня 2015 року, є датою початку проведення експертного дослідження, хоча фактично воно було проведене та закінчене у травні місяці 2015 року, після надходження до експертної установи гільзи, про що свідчить дата вихідного документу - 18 травня 2015 року, вказана на супроводжувальному листі, яким направлявся висновок слідчому після виконання експертизи (т. 2, а.с. 64), тому просив вважати відображену у висновку дату 29 квітня 2015 року допущеною ним технічною посилкою.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09 квітня 2015 року, цього дня приблизно о 02 годині 20 хвилин за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, невстановлена особа з хуліганських спонукань пошкодила автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 3).
Згідно протоколу огляду місця події від 09 квітня 2015 року, який проводився в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_33 , об`єктом огляду була асфальтна ділянка за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19. На даній ділянці був розміщений автомобіль «Тойота Корола», державний номерний знак НОМЕР_5 . Під переднім правим колесом даного автомобіля на асфальті була розміщена гільза від патрона, без кулі. Також на відстані близько двох метрів від даного автомобіля були розміщені дрібні уламки скла. На узбіччі стояв автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , на якому виявлено пошкодження у вигляді розбитого правого скла та тріщини у правій частині лобового скла. Також там знаходився ОСОБА_25 , який являється міліціонером ВДСО Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві. Під час огляду ОСОБА_25 надав пристрій для відстрілу гумових куль з маркуванням «ПМР 9мм» НОМЕР_6 та магазин до даного пристрою з одним патроном та гумовою кулею. ОСОБА_25 повідомив, що даний пристрій для відстрілу гумових куль він відібрав у ОСОБА_6 з метою припинення правопорушення. Також, на вказаній ділянці знаходився ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час огляду надав дозвіл на зброю № НОМЕР_7 . ОСОБА_16 повідомив, що пристрій для відстрілу гумових куль він застосував відносно невідомого, у зв`язку з тим, що вважав, що останній намагається викрасти у нього автомобіль (т. 2, а.с. 4-7).
Як відображено в протоколі огляду від 10 червня 2016 року, слідчим було оглянуто наданий потерпілим ОСОБА_12 під час проведення допиту 26 травня 2016 року оптичний диск «Verbatim» DVD-R з записом відеокамери, встановленої на фасаді будинку по АДРЕСА_3 , яким зафіксовано розвиток подій вчинення злочину (т. 2, а.с. 12-16). Дані зазначені в даному протоколі відповідають даним відеозапису, долученого та переглянутого в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту.
Відповідно до акту експертної установи № 3 від 29 квітня 2015 року, для проведення балістичної експертизи надійшли об`єкти, запаковані у полімерний напівпрозорий пакет чорного кольору з зав`язаною горловиною з бірками. Упакування мало пошкодження у виді розриву (розрізу) овальної форми, розміром 12х4 мм, що не виключало доступу до його вмісту. При відкритті упаковки були виявлені предмет схожий на пістолет, магазин до пістолету з одним предметом, схожим на патрон в середині, патрон та дозвіл на зброю. Гільза була відсутньою (т. 2, а.с. 98). Зміст даного документу знайшов своє відображення у висновку експерта № 397 (т. 2, а.с. 67).
Згідно висновку експерта № 397, наданий на дослідження предмет схожий на пістолет «ПМР» № НОМЕР_6 , вилучений 09 квітня 2015 року під час проведення ОМП за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, відноситься до короткоствольної вогнепальної зброї, є гладко ствольним самозарядним пістолетом моделі «ПМР» серії НОМЕР_4 , калібру 9 мм РА, промислового виробництва (ТОВ «СОБР», місто Харків, Україна), придатний до стрільби.
Надані на дослідження предмети, схожі на патрони в кількості 2 шт. вилучені 09 квітня 2015 року у ОСОБА_6 за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, відносяться до боєприпасів до вогнепальної зброї, є 9 мм пістолетними патронами, які споряджені зарядом (порох у вигляді пластини зеленого кольору) та снарядом (куля з еластичного матеріалу чорного кольору саморобним способом, з використанням капсульованої гільзи від шумового пістолетного патрону з маркуванням «9 mm P.A. Knall», промислового виробництва. Надані на дослідження предмети придатні до стрільби.
Наданий на дослідження об`єкт, вилучений на ділянці за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, що має маркувальне позначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до боєприпасів до вогнепальної зброї не відноситься, є частиною, стріляною гільзою пістолетного шумового патрону «9 mm P.A. Knall», калібру 9 мм Р.А., що ймовірніше всього був споряджений кулею з еластичного матеріалу.
Надана на дослідження гільза, що була вилучена в ході ОМП на ділянці за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, була викинута (стріляна) з пістолету № НОМЕР_4 , що був вилучений 09 квітня 2015 року, під час проведення ОМП за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2, а.с. 65-72).
Згідно протоколу огляду предмету від 22 травня 2015 року, разом з висновком експерта № 397 надійшла упаковка з об`єктами дослідження без пошкоджень. Оглядом встановлено, що в ній знаходився пістолет № НОМЕР_4 , ватний тампон, 1 гільза, дозвіл на зброю № НОМЕР_7 від 25 вересня 2006 року, на ім`я ОСОБА_16 , первинні упаковки (т. 2, а.с. 56-60).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 червня 2016 року, ОСОБА_12 заявив, що зможе впізнати особу, яка 09 квітня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, вчинила відносно нього хуліганські дії, здійснивши два постріли в його автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим його пошкодила. ОСОБА_12 вказав на особу, яка знаходилась під номером 4, якою, згідно додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06 червня 2016 року є ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2, а.с. 55). Дану особу він впізнав по формі голови, очам, носу та підборіддя (т. 2, а.с. 52-54).
Згідно висновку експерта №19/111/12-1-313 від 18 червня 2016 року, ринкова вартість аналогічного не пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi» моделі «Lancer», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1584 см3, із 5 пасажирськими місцями, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_8 , седан, тип ТЗ легковий, повна маса 1585 кг., придбаного у 2013 році, станом на 09 квітня 2015 року складає 136091 гривня 92 копійки. Встановити, якими є матеріальні збитки, завдані власнику ОСОБА_12 внаслідок пошкодження автомобіля, з урахуванням деформацій, які наявні в автомобілі «Mitsubishi» моделі «Lancer», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , та яка вартість ремонту у випадку відновлення колісного транспортного засобу визнано експертом неможливим, оскільки проведеним технічним оглядом транспортного засобу та опрацьованими даними, взятими з дефектної відомості (т. 2, а.с. 93) експертом встановлено, що переднє лобове скло та скло передньої правої пасажирської дверці, містить сліди заміни та відновленого ремонту (т. 2, а.с. 84-92).
Відповідно до довідки ТОВ «СОБР» № 55 від 16 серпня 2016 року, спецзасіб ПМР калібру 9 мм, серії НОМЕР_4 , виготовлений ТОВ «СОБР» та є пристроєм несмертельної (травматичної) дії (т. 2, а.с. 227).
Згідно сертифікату відповідності серії ВГ №343871, виробником пристроїв несмертельної (травматичної) дії пістолетів гладкоствольних моделі ПМР калібру 9 мм є ТОВ «СОБР», розташоване в м. Дергачі Харківської області (т. 2, а.с. 228).
Згідно матеріалів тимчасового доступу до документів, наданих на виконання ухвали суду від 11 жовтня 2017 року (т. 2, а.с. 237-238), роздруківка містить відомості стосовно з`єднань номеру НОМЕР_9 , яким користувався потерпілий ОСОБА_12 в день вчинення злочину 09 квітня 2015 року.
Згідно інформації т.в.о. начальника СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_34 слідчий відділ не володіє інформацією щодо місця проведення слідчої дії- допиту потерпілого ОСОБА_6 , яке мало місце 09 квітня 2015 року.
Згідно характеризуючих матеріалів, обвинувачений ОСОБА_16 є пенсіонером за віком, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг та нарікань від мешканців та співробітників дільниці № 1 комунального підприємства не надходило, відповідно до характеристики громадської організації «Старий Поділ», членом якої він є понад 5 років, характеризується позитивно (т. 2, а.с. 74-83).
Згідно довідки про витрати на проведення балістичної експертизи № 397, процесуальні витрати становлять 2 215 гривні 92 копійки (т. 2, а.с. 64).
Згідно довідки про витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи за напрямком визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу від 18 червня 2016 року № 19/111/12-1-313, процесуальні витрати становлять 879 гривень 60 копійок (т. 2, а.с. 94).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, потерпілого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Належними і допустимими як джерела доказів є висновки проведеної у справі судової експертизи та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання, окрім долученого прокурором відеозапису з місця події зовнішніх камер спостереження на будинку (наданого під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_12 ), які суд вважає таким, який отриманий з порушенням вимог ст. 290 КПК України, на що звертав увагу суду захисник, так як вказаний відеозапис не відкривався стороні захисту, підтвердженням чого є долучений до матеріалів справи опис матеріалів (т. 2, а.с. 61-63). З наданого суду протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (т. 2, а.с. 17), даної обставини також не було встановлено.
В той же час суд визнає допустимими фактичні дані, які містяться на такому ж відеозаписі, однак наданому стороною захисту, оскільки, вказаний доказ відкривався стороні обвинувачення, з дотриманням вимог ст. 290 КПК України.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до переконання про доведеність вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
При цьому, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 4 жовтня 2012 року у справі № 5-17 кс12, а також позиції інших касаційних судів, відповідно до яких, в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, лежить об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу кожного із цих діянь, та їхню суспільну небезпечність, а також, така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Об`єктом захисту норм, передбачених ст. 296 КК України, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і виявляється (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціюванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, переважно з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Відбуваються вони, як правило, в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною лексикою та/або фізичним насильством, зокрема з використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та розрізнення його від, зокрема, посягань проти життя та здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям «склад злочину» і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
На відміну від злочинів проти особи, коли кримінально карані дії супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, зазначені дії як хуліганство кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
У вищезазначеній справі № 5-17 кс12 Верховний Суд України висловив ще й судження про те, що початок прояву такого хуліганства може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може вчинити його згодом за будь-яких обставин.
Аналізуючи сукупність зібраних доказів у справі, суд прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається хуліганство, яке виразилось в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
При цьому, суд бере до уваги логічні покази потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до яких саме обвинувачений ОСОБА_16 здійснив постріли по його автомобілю, коли він намагався залишити місце події. Будь-яких дій, які б реально могли спровокувати ОСОБА_6 переслідувати і стріляти по ньому, потерпілий ОСОБА_12 не вчиняв, тому вважав дії ОСОБА_6 безпричинними і саме хуліганськими. Потерпілий категорично заперечував, що мав намір посягнути на майно ОСОБА_6 , а зупинився виключно на прохання сторонньої для нього особи і лише в зв`язку з бажанням допомогти в нічний час надати допомогу, яка як виявилось згодом полягала у проханні допомогти завести автомобіль.
Суд вважає показання потерпілого послідовними, правдивими та достовірними, тому кладе їх в основу обвинувального вироку.
Показання потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 , яких показав суду про те, що ОСОБА_12 він до цього випадку не знав. Він зупинив автомобіль потерпілого ОСОБА_12 тому, що автомобіль обвинуваченого ОСОБА_6 було неможливо завести, а потерпілий ОСОБА_12 в цей час проїжджав повз них, тому зупинка транспортного засобу останнього була зумовлена метою приведення в робочий стан автомобіля ОСОБА_6 за допомогою акумулятора автомобіля потерпілого. В той час, коли ОСОБА_17 хотів відкрити капот, обвинувачений ОСОБА_16 з не зрозумілої для нього причини почав стріляти по автомобілю таксі. Він чітко бачив постріл в лобове скло автомобіля. Потерпілий на автомобілі почав швидко покидати місце події. Свідок ОСОБА_17 стверджував, що ні він, ні потерпілий ніяких дій, які б могли спровокувати ОСОБА_6 робити постріли по автомобілю ОСОБА_12 , коли той намагався покинути місце події, не вчиняли.
Показання ОСОБА_12 та ОСОБА_17 узгоджуються з характером розвитку подій, які зафіксовані камерою відеоспостереження, розміщеної на будинку, поблизу місця вчинення злочину, відеозапис з якої був наданий стороною захисту, та переглянутий в судовому засіданні (т. 2, а.с. 169). Фактичні дані, які на ньому містяться, суд визнав допустимими доказами.
Згідно вказаного відеозапису, біля автомобіля знаходиться тривалий час дві особи, які неодноразово обходять автомобіль, включають і виключають сигналізацію. Виходячи з характеру розвитку подій та показань ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , це є ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Через деякий час один з них, махаючи рукою зупинив автомобіль, яким, як встановив суд, керував ОСОБА_12 , дії якого в подальшому свідчать, що він дійсно ставить свій автомобіль таким чином, щоб можливо було використати його акумулятор для запуску двигуна автомобіля ОСОБА_6 . ОСОБА_12 виходить з автомобіля, спілкується, згодом знову сідає у власний автомобіль і рухаючись заднім ходом, намагається розвернутись. При цьому, на відео зафіксовано спростування показань ОСОБА_6 , що автомобіль ОСОБА_12 розвернувся до нього правим боком. Спростовуються переглянутим відео і показання ОСОБА_6 , що перед здійсненням пострілів, ОСОБА_12 їхав на нього. Такі обставини на відеозаписі відсутні. Далі послідовність дій особи, яка стріляє, повністю співпадає з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , що також переконало суд в їх об`єктивності і правдивості.
Окрім цього, в ході судового розгляду справи судом не встановлено, що потерпілий ОСОБА_12 до, в процесі, чи після подій, які пред`явлені ОСОБА_6 в обвинуваченні, спілкувався із свідком ОСОБА_17 .
До таких висновків суд прийшов на підставі аналізу даних телефонних з`єднань абонентського номеру НОМЕР_9 , яким користувався потерпілий ОСОБА_12 в день подій, тобто 09 квітня 2015 року, отриманих згідно ухвали суду про тимчасовий доступ до документів від 11 жовтня 2017 року (т. 2, а.с. 237-238). ОСОБА_12 , надавши в судовому засіданні для огляду номера телефонів записної книги мобільного телефону пояснив суду, що роздруківка містить номери його знайомого товариша, дівчини та батька. Обвинувачений ОСОБА_16 також підтвердив, що вказана роздруківка не містить даних по телефонним з`єднанням з номером свідка ОСОБА_17 .
Вказані обставини спростовують в свою чергу твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_17 перебували між собою у злочинній змові, направленої на незаконне заволодіння його транспортним засобом. Тому ці доводи суд відкидає, і розцінює їх як бажання обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності.
Суд звертає увагу, що саме з телефону потерпілого 09 квітня 2015 року о 02 годині 26 хвилин та о 02 годині 28 хвилин здійснено виклик міліції. Вказану обставину суд розцінює як доказ правдивості показів потерпілого ОСОБА_12 в його непричетності до заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 , оскільки саме такі дії з боку потерпілого виключають сумніви в цьому.
Також, суд звертає увагу, що всі ретраслятори, які відображено в роздрукуванні, знаходять в районі вчинення злочину, тому видимих протиріч в наданій в якості доказу роздруківці телефонних з`єднань суд не вбачає.
Не залишається без уваги суду й те, що за незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 був засуджений лише ОСОБА_17 , даних про участь у вказаному злочині ОСОБА_12 відсутні, так само не встановлено судом доказів, які б свідчили про те, що потерпілий знав даного свідка, ніхто з учасників процесу на подібні докази не посилався.
Окрім цього, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких вона разом з ОСОБА_17 перебувала за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , де вони проводили свій вільний час, вживаючи при цьому алкогольні напої. ОСОБА_18 підтвердила факт використання ОСОБА_17 автомобіля, належного ОСОБА_6 , зазначивши, що коли вони під`їжджали до парадного будинку за місцем проживання власника автомобіля, машина заглухла. Після цього вона пам`ятає, як ОСОБА_17 сказав їй вийти з автомобіля, що вона і зробила, після чого до неї підійшли працівники міліції.
З показами потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються покази працівників поліції ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , допитаних в якості свідків, які показали, що вони здійснювали виїзд по виклику, у якому вказувалось про вчинення перестрілки. На місці події ними було виявлено чоловіків, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_16 , також був присутнім потерпілий ОСОБА_12 . Саме останній повідомив, що в нього стріляв раніше йому незнайомий, вказавши на ОСОБА_6 . При цьому, свідок ОСОБА_23 також вказав на те, що на місці події дійсно знаходився автомобіль марки «Mitsubishi Pagero», який стояв посеред дороги в бік вулиці Костянтинівської, та припаркований в бік вулиці Межигірської в місті Києві автомобіль «Mitsubishi Lancer», з пошкодженнями бокового та лобового скла, а під час поверхневого огляду у ОСОБА_6 був виявлений пристрій для відстрілу гумовими кулями. Вказаний свідок також повідомив суду, що потерпілий ОСОБА_12 тоді пояснював як зупинився на прохання допомогти завести автомобіль присутнього на місці події ОСОБА_17 , стверджуючи, що раніше він не був йому знайомий, а також розповідав, як вийшов ОСОБА_16 , та почав по ньому стріляти. В свою чергу ОСОБА_16 на місці події пояснював, що ОСОБА_17 намагався викрасти його автомобіль, а останній це заперечував, що стало в подальшому причиною розгортання конфлікту між вказаними особами.
Окрім цього, показання потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються з фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події, яким зафіксовані наявні у автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодження у вигляді розбитого правого скла та тріщини у правій частині лобового скла; наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 пристрою для відстрілу гумових куль з маркуванням «ПМР 9мм» НОМЕР_6 , та магазин до даного пристрою з одним патроном та гумовою кулею; пояснення ОСОБА_6 , який повідомив, що пристрій для відстрілу гумових куль він застосував відносно невідомого, у зв`язку з тим, що вважав, що останній намагається викрасти у нього автомобіль; в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 по формі голови, очам, носу та підборіддя, як особу, яка 09 квітня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Ярославська, 19, вчинила відносно нього хуліганські дії, здійснивши два постріли в його автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , чим його пошкодила.
Таким чином, даючи оцінку показанням ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що невизнання ним обставин вчинення хуліганських дій є обраною ним позицією захисту від пред`явленого обвинувачення, яка направлена на уникнення відповідальності.
При цьому, суд виходить з того, що дії обвинуваченого були поєднані з очевидним для нього порушенням громадського порядку в нічний час з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, яка виражалась діях, направлених на порушення громадського порядку, із застосуванням предмета для нанесення тілесних ушкоджень, тобто предмета, пристосованого для зазначеної мети, коли обвинувачений, використовуючи його створив для потерпілого ОСОБА_12 реальну загрозу для життя та здоров`я останнього, оскільки постріли були прицільним, направленими в бік розташування потерпілого, що призвело до пошкодженням майна та заподіяння матеріальної шкоди, що в свою чергу дає підстави суду зробити висновок про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 хуліганства з застосуванням такої кваліфікуючої ознаки, як застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, та необхідність проведення кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України, про що в свою чергу вказується в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10.
Така позиція суду узгоджується з висновком, наведеним у п. 11 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство», відповідно до якої, використання при вчиненні хуліганства спеціальних засобів (гумового кийка, газових пістолета, балончика, гранати, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії), пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів,ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, яка в даному конкретному випадку була створена для потерпілого ОСОБА_12 .
Оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що під час вчинення злочину він не був у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що має місце його бажання уникнути відповідальності, оскільки такі доводи спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Також, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 ознак алкогольного сп`яніння, вказував під час допиту і потерпілий ОСОБА_12 .
Окрім цього, суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він діяв у стані необхідної оборони, будучи впевненим, що потерпілий ОСОБА_12 , перебуваючи у зговорі з свідком ОСОБА_17 , намагався заволодіти належним йому автомобілем, в зв`язку з чим обвинувачений сприймав події, що відбувались, як реальний напад на нього, а саме, намагання потерпілого здійснити наїзд на останнього, оскільки такі доводи спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, долученим до справи за клопотанням сторони захисту (т. 2, а.с. 169), та фактичні дані якого суд визнав допустимими.
Так, з огляду даного доказу вбачається, що дві особи підходять до автомобіля, вони обходять його, стоять розмовляють, рухаються. Суд звертає увагу на те, що згідно показів свідка ОСОБА_17 він в нічний час прийшов до ОСОБА_6 і повідомив про несправності з його автомобілем, після чого вони вийшли на вулицю. Вказану обставину підтвердив і сам обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні.
Далі з відеозапису вбачається, що автомобіль відкрився. На думку суду даний факт не міг відбуватися без свідомого розуміння обвинуваченим ОСОБА_6 вчинюваної дії, яка могла статися лише за наявності вільного доступу до транспортного засобу, тому суд відхиляє будь-які сумніви стосовно того, що автомобіль в присутності ОСОБА_6 міг відкриватися супротив волі останнього, оскільки з відео вбачається, що ОСОБА_16 після цього не вчиняв ніяких дій, а зберігав спокій.
Також, з відеозапису вбачається, що їде автомобіль, один з чоловіків зупиняє його рукою, а той зупиняється. Чоловік підходить, спілкується 4 секунди. При розвороті повертається правою частиною до осіб, в особи руки за спиною. Дані обставини підтверджують послідовність дій потерпілого ОСОБА_12 , та те, що обвинувачений ОСОБА_16 міг вистрілити в лобове скло автомобіля.
Під час перегляду відеозапису обвинувачений ОСОБА_16 підтвердив, що стріляв, однак, наполягав, що здійснив постріл спочатку в лобове скло, так як автомобіль їхав на нього. Однак, суд не бачив на вказаному відеозаписі, що автомобіль їде саме на особу, яка підходить до автомобіля. Тому запис спростовує вищенаведені твердження обвинуваченого ОСОБА_6 .
Таким чином, судом не встановлено фактичних обставин, які б дозволили стверджувати про те, що у потерпілого ОСОБА_12 був намір викрасти автомобіль, чи вчинити інші неправомірні дії щодо майна обвинуваченого ОСОБА_6 . Слід визнати логічним в даній ситуації риторичне запитання потерпілого про те, що він мав робити з власним автомобілем, якщо притримуватись версії обвинуваченого про намагання ним вчинити заволодіння іншого транспортного засобу.
Також, на підставі аналізу зібраних доказів судом не встановлено фактичних обставин, які б дозволили стверджувати про те, що обвинувачений ОСОБА_16 міг сприйняти рух автомобіля потерпілого, як реальний напад на нього.
Аналізуючи доводи захисника щодо недопустимості доказу, яким є наданий потерпілим відеозапис з камери спостереження, суд погоджується з тим, що не відкриття стороною обвинувачення даного доказу стороні захисту, безумовно тягне за собою визнання такого доказу недопустимим. В той же час, суд визнає допустимими фактичні дані, які містяться на такому ж відеозаписі, однак наданому стороною захисту, оскільки, вказаний доказ відкривався стороні обвинувачення, з дотриманням вимог ст. 290 КПК України.
Суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що в показах свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_23 існують суттєві суперечності, які викликають сумніви у достовірності їхніх показів, оскільки при аналізі показань вказаних осіб судом таких суперечностей не встановлено. Фактично, свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23 не були очевидцями вчиненого злочину, а прибули на місце події згодом, однак в досить мінімальний час, наближений до вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 подій. Суд оцінював їх покази в тій частині, в якій свідки описували поведінку присутніх на місці події осіб, їх дії та пояснення, що мають значення для суду при оцінці послідовності та правдивості показань обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Також, суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що в поясненнях експерта ОСОБА_35 вбачається суперечності, оскільки під час допиту експерт докладно роз`яснив, що висновок про належність наданого на дослідження пістолету саме до вогнепальної зброї, пов`язаний з тим, що постріл з нього має достатньої кінетичної енергії для враження людини.
Суд визнає таким, що не впливає на допустимість доказу, яким є в справі висновок судово-балістичної експертизи, допущена під час її виготовлення описка в даті, оскільки експерт ОСОБА_32 під час допиту в суді підтвердив, що дата 29 квітня 2015 року, є датою початку проведення експертного дослідження, коли він розпочав огляд отриманих речових доказів, та виявив пошкодження в пакеті і відсутність гільзи, зазначеної в переліку предметів, направлених до експертної установи, після чого був складений відповідний акт, та вчинені дії по витребуванню у слідчого вказаної гільзи. Після її надходження, проведення експертизи було продовжено, та закінчено у травні місяці 2015 року. Всі вищевказані обставини знайшли своє відображення у висновку експерта.
При цьому, судом враховується те, що така технічно помилка не вплинула як на хід проведеного експертного дослідження, так і на його результат, а також вона не вплинула на висновок суду про винуватість обвинуваченого, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується іншими доказами у справі. Право на захист обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не було порушено, оскільки висновок судово-балістичної експертизи належним чином відкривався стороні захисту, обвинувачений був з ним ознайомлений, а в судовому засіданні останньому була надана можливість навести власні доводи незгоди з вказаним доказом обвинувачення.
Суд не погодився на стадії судового розгляду з клопотанням захисника про призначення повторної балістичної експертизи (т. 1, а.с. 35), оскільки взяв до уваги, що питання, яке пропонувалося захисником для вирішення експертним шляхом, було пов`язане з вивченням того, чи відноситься вилучений у обвинуваченого ОСОБА_6 на місці вчинення злочину пістолет моделі «ПМР» калібру 9 мм до вогнепальної зброї, чи є пристроєм для відстрілу гумовими кулями, а в процесі судового розгляду справи для з`ясування вказаного питання було допитано експерта ОСОБА_35 , та долучено надану захисником довідку ТОВ «СОБР», про те, що спецзасіб ПМР калібру 9 мм виготовлений ТОВ «СОБР» і є пристроєм несмертельної (травматичної) дії, та сертифікат відповідності, відповідно до якого вказане товариство є виробником пристроїв несмертельної (травматичної) дії пістолетів гладкоствольних моделі ПМР калібру 9 мм. Також, суд взяв до уваги при вирішенні даного питання факт зміни прокурором пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, яким дії обвинуваченого перекваліфіковані з ознаки вчинення хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї, на вчинення хуліганства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Судом відхиляються доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження були порушені процесуальні строки його здійснення, у встановленому порядку він не продовжувався, тому всі докази, які були здобуті стороною обвинувачення починаючи з 10 червня 2015 року слід вважати недійсними, оскільки такі висновки не узгоджуються з вимогами ст. 219 КПК України (в редакції, яка діяла на час вчинення процесуальних дій у даному провадженні), яка визначає двохмісячний строк, протягом якого досудове розслідування повинне бути закінчене, пов`язуючи його початок не з моментом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а з днем повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, при цьому, передбачаючи можливість його продовження до дванадцяти місяців, також пов`язуючи початок відліку цього терміну із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого злочину.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру 14 червня 2016 року, а обвинувальний акт був затверджений прокурором 23 червня 2016 року, тобто стороною обвинувачення не було порушено двохмісячного строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, впродовж якого воно повинно бути закінченим.
Зміни, які відбулися в кримінально-процесуальному законодавстві, зокрема в частині обрахунку строків досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 § 2. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» не мають зворотньої дії в часі, тому не можуть застосовуватись в даному кримінальному провадженні.
Суд не вбачає процесуальних порушень в тому, що в даному кримінальному провадженні слідчим проводились слідчі дії до оголошення підозри ОСОБА_6 , оскільки вчинення таких дій не заборонено чинними нормами КПК України. На думку суду, в даному випадку не було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки свідки обвинувачення та експерт були безпосередньо заслухані в судовому засіданні, і сторона захисту реалізувала надане їй право на перехресний допит.
Суд не вбачає істотних протиріч між показаннями свідків працівників поліції в судовому засіданні і їхніми рапортами після виїзду на місце події, оскільки свідки логічно посилались, що через перебіг значного часу, вони не памятають всіх обставин, і стверджували, що фактичні дані відображені в рапортах на їх погляд є більш точними.
З врахуванням зміни прокурором обвинувачення і виключення посилання на застосування вогнепальної зброї ОСОБА_6 під час хуліганських дій, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_16 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч. 4 ст. 296 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який є пенсіонером, по місцю проживання характеризується позитивно, також позитивно характеризується громадською організацією, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обставин, передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обставиною, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України.
Враховуючи вказані обставини, тяжкість скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який хоча і обрав власну позицію захисту, яка полягала у невизнанні вини, однак така обставина, на переконання суду, не може свідчити про необхідність застосування до нього реальної міри покарання, приймаючи до уваги відсутність судимостей, вік обвинуваченого, те, що він займає активну громадську позицію, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_12 у справі заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 23 873 гривень та моральної шкоди в розмірі 70 000 гривень.
В позовній заяві потерпілий ОСОБА_12 вказує на те, що обвинуваченим ОСОБА_6 під час вчинення злочину було спричинено матеріальної шкоди, яка полягає в пошкодженнях лобового, та бокового скла передньої правої дверці автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 .
На підтвердження понесених витрат, потерпілим було надано акт виконаних робіт № 221 від 18 травня 2016 року на суму 450 гривень (т. 2, а.с. 9), фіскальний та службовий чек від 16 травня2016 року на суму 161 гривня (т. 1, а.с. 10-11), експрес накладна Нова пошта та службовий чек від 16 травня 2016 року на суму 780 гривень (т. 1, а.с. 11), фіскальний чек від 16 травня 2016 року на суму 816 гривень (т. 1, а.с. 11).
Окрім цього, на обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_12 вказує на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 йому заподіяні тяжкі моральні і психологічні страждання, що стали джерелом негативних емоцій і переживань. Застосування зброї було сприйнято потерпілим ОСОБА_12 як дії, спрямовані на його вбивство. Зброю в руках обвинуваченого він сприймав як бойову, він бачив спалах від пострілу, наглядно бачив ушкодження, що утворились внаслідок її застосування. Ризики загрози життю потерпілого привели до погіршення здоров`я, які виразились в емоційному зриві, що в свою чергу негативно вплинуло на реалізацію власних життєвих намірів та планів. Також, сильного душевного болю завдає йому байдужість та нахабство обвинуваченого ОСОБА_6 , який впродовж всього часу, який минув з дня вчинення злочину, не поцікавився станом його здоров`я, не відшкодував понесену ним матеріальну шкоду, та проявляв весь час зневагу до емоційних переживань потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 цивільний позов не визнав, заперечував проти його задоволення.
Вирішуючи заявлені потерпілим позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи доведеність вини ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди, яка полягає в пошкодженні лобового, та бокового скла передньої правої дверці автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок яких останній вимушений був понести витрати на купівлю та заміну нового скла, суд задовольняє дані позовні вимоги в частині стягнення понесених останнім витрат, підтверджених надими фіскальними чеками та актом виконаних робіт, тобто на суму 2 207 гривень.
При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в іншій частині понесених витрат, оскільки потерпілий ОСОБА_12 не надав суду документальне підтвердження їх здійснення, а в силу вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Окрім цього, згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Стосовно заявлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню.
При цьому, судом враховуються понесені ним переживання у зв`язку з створенням загрози життю, яку ОСОБА_12 розцінив як реальну, оскільки постріли здійснювались в прицільному напрямку знаходження потерпілого ОСОБА_12 , він бачив наслідки від здійснених пострілів, їхню руйнівну силу, окрім цього, впродовж всього часу судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_12 витрачав власний час та докладав зусиль на відвідування правоохоронних органів та суду з метою відновлення порушених діями обвинуваченого ОСОБА_6 особистих майнових прав.
Виходячи з принципів розумності і справедливості, на думку суду, сума в розмірі 25 000 гривень покриває понесені ним моральні страждання.
При цьому, суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 про стягнення понесених витрат слід відмовити, оскільки останній не є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , а керував ним на підставі доручення.
Приймаючи таке рішення, суд виходить з змісту положень ст. 55 КПК України, відповідно до яких потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода. Тобто, законодавець пов`язує набуття статусу потерпілого з фактом спричинення шкоди. Судом враховано, що саме потерпілому ОСОБА_12 внаслідок здійснення пострілів обвинуваченим ОСОБА_6 була завдана шкода, на усунення наслідків якої він особисто поніс матеріальні збитки, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, що підтверджуються наданими фіскальними чеками, та актом виконаних робіт, які визнані судом належними доказами.
Також, суд відхиляє як неналежні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність повернення позовної заяви потерпілого ОСОБА_12 у зв`язку з несплатою судового збору в частині вимог про стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного.
Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, моральна шкода є втратами, які в подальшому підлягають відшкодуванню особі в грошовій формі.
Дана обставина дозволяє суду зробити висновок про те, що поняття «матеріальні збитки», яке використовує вказаний закон, визначаючи пільгову категорію осіб, звільнених від сплати судового збору, підлягає досить широкому тлумаченню, яке включає в себе, в тому числі, втрати немайнового характеру, оскільки це також є збитками, що набувають матеріальну форму у разі їх грошового визначення рішенням суду.
За таких обставин потерпілий ОСОБА_12 під час звернення з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підпадав під дію вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка звільняє осіб він обов`язку сплати судового збору в такій категорії справ. Дана обставина виключає необхідність вжиття судом заходів для повернення поданої позовної заяви.
Згідно вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експертів (висновки експерта № 397 та № 19/111/12-1-313), оскільки вони документально підтверджені стороною обвинувачення (т. 2, а.с. 64, 94).
Долю речових доказів у справі суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_6 встановити терміном в один рік.
Згідно п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_12 (реєстраційний номер картки платника податків № НОМЕР_10 ) матеріальну шкоду в розмірі 2 207 (дві тисячі двісті сім) гривень та моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень, а всього двадцять сім тисяч двісті сім гривень
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_12 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави 3 095 (три тисячі дев`яносто п`ять) гривень 52 копійки процесуальних витрат за проведення судових експертиз у справі.
Речові докази у справі:
- ватний тампон, 1 гільза, первинні упаковки, які перебувають на зберіганні в камері схову Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві знищити;
- пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_6 з магазином до нього, який перебуває на зберіганні в камері схову Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві, а також дозвіл на зброю № НОМЕР_7 від 25 вересня 2006 року на ім`я ОСОБА_6 , який знаходиться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, що перебувають у розпорядженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 , як процесуального керівника, - передати до сектору контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Подільського УП ГУНП у м. Києві (м. Київ, пр. Правди,35), для перевірки дотримання ОСОБА_6 правил зберігання та використання вказаного пристрою несмертельної (травматичної) дії, та визначення подальшої долі вказаного пристрою та дозволу на зброю;
- диски з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах справи, залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1