Справа № 184/982/18
Номер провадження 1-кп/184/147/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Покров матеріали об`єднаного кримінального провадження, що внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000348 від 28.04.2017 року та №0000346 від 26.04.2017 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без постійного зареєстрованого місця проживання, раніше судимого:
- 18.10.1988 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.229-2, ч.2 ст.229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.25 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном з обов`язковим притягненням до праці;
-05.12.1989 року рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області поміщений в місце позбавлення волі строком на 10 місяців 1 день. Початок обчислення строку 27.11.1989 року;
-16.08.1993 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.229, ч.2 ст.196-1, ст.42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 16.10.1997 року звільнений Синельниківською ВК Дніпропетровської області, згідно ст.3 Закону України «Про амністію» від 26.06.1997 року;
-29.09.1998 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.229-6, ч.2 ст.196-1, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 15.09.2001 року звільнено Синельниківською ВК Дніпропетровської області по відбуттю покарання;
-05.06.2002 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 06.04.2006 року з Дніпропетровської ВК Дніпропетровської області (№89) рішенням Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2006 року, ст.81 КК України. Не відбутий термін 10 місяців 11 днів;
-24.09.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки;
-04.12.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік за вироком Орджонікідзевського міського суду від 24.06.2012 року, до відбуття 5 років позбавлення волі;
-26.01.2015 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області не відбута частина покарання у вигляді 2 років 4 місяців 13 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі на той же строк. Звільнений умовно-достроково 03.11.2015 року з Ігренського ВЦ №133 Дніпропетровської області за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 26.10.2015 року, згідно ст.81 КК України. Не відбутий термін 1 рік 6 місяців 19 днів.

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.2 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
26.04.2017 року в період часу з 10 години 52 хвилини до 11 години 35 хвилин (точного часу встановити не надалося можливим) ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Храму Святого Іоанна Богослова, котрий розташований за адресою по вул. Шатохіна, 2а в м. Покров Дніпропетровської області, на нижній поличці прилавку побачив мобільний телефон марки «Nokia» моделі 101, належний ОСОБА_6 . Після чого, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, вказаного мобільного телефону марки «Nokia» моделі 101.

В цей же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Храму Святого Іоанна Богослова, котрий розташований за адресою по вул. Шатохіна, 2а в м. Покров Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до прилавку, де на нижній поличці знаходився мобільний телефон марки «Nokia» моделі 101, та переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі 101, вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №2687/1-17 від 21.06.2017 року складає 612,00 гривень, вмістом котрого була сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартість котрої, згідно висновку судово товарознавчої експертизи №2687/1-17 від 21.06.2017 року складає 50 гривень, на рахунку котрої знаходилися грошові кошти в сумі 59 гривень. Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 721,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 у невстановлені час, місці та спосіб, маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та подальше зберігання наркотичного засобу «опій ацетильований» без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів та охорони здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР незаконно придбав наркотичний засіб «опій ацетильований» масою 1,1439 г в медичному шприці ємністю 10 мл., котрий став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

27.04.2017 року о 18 годині 00 хвилин в першому під`їзді будинку АДРЕСА_1 працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ст.263 КУпАП було затримано ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення було проведено особистий огляд ОСОБА_3 та речей, які знаходяться при ньому. Під час особистого огляду ОСОБА_3 в правій зовнішній кишені вдягнутої на останньому куртки виявлено одноразовий медичний шприц ємністю 10 мл, вмістом якого була рідина коричневого кольору, масою 1,1439 г, яка згідно висновку судово хімічної експертизи №1/8.6/1349 від 18.05.2017 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0275 г, котрий ОСОБА_3 повторно, незаконно придбав і зберігав при собі без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України визнав повністю.

З зв`язку із повним визнанням обвинуваченим вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України, на підставі клопотання прокурора, заявленого під час судового розгляду, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Судом також роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дослідження доказів обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, що 26.04.2017 року він знаходився у приміщенні Храму Святого Іоанна Богослова, котрий розташований за адресою по вул. Шатохіна, 2а в м. Покров Дніпропетровської області, де побачив мобільний телефон марки «Nokia», який з корисливих спонукань викрав та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. У судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілої.

Також, ОСОБА_3 було незаконно придбано у місці та у період часу, який він не пам`ятає, та в подальшому зберігався при ньому без мети збуту наркотичний засіб «опій ацетильований» в медичному шприці ємністю 10 мл. 27.04.2017 року в під`їзді будинку АДРЕСА_1 працівниками поліції його було затримано та виявлено вказаний наркотичний засіб.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила не карати обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вона пробачила останньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Дослідивши обставини справи, враховуючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» доведена у наступних злочинах: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України; Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії середньої тяжкості (ч.2 ст.309, ч.2 ст.185 КК України), особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, в минулому хворів на туберкульоз, офіційно не працює, без постійного місця мешкання, не має міцних соціальних зв`язків, у тому числі дружини та дітей, неодноразово судимий.

Судом визнається обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 - відповідно до п.1 ч.1 ст.66 Кримінального кодексу України - щире каяття у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Обставинами, які обтяжують покарання за вчинення відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, суд вбачає: за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України - рецидив злочинів, за ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України - рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння .

Відповідно до ч.2 ст.65 Кримінального процесуального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3

- за ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції вказаної частини статті;

- за ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції вказаної частини статті;

Шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Одночасно суд враховує, що вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2012 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 Кримінального кодексу України частково приєднано невідбутий строк 1 рік за вироком Орджонікідзевського міського суду від 24.09.2012 року, до відбуття 5 років позбавлення волі.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді 2 років 4 місяців 13 днів обмеження волі.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 26.10.2015 року ОСОБА_3 умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 19 днів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив нові злочини, передбачені ч.2 Кримінального кодексу України, в період умовно-дострокового звільнення протягом невідбутої частини покарання.

У такому разі, згідно ч.4 ст.81 Кримінального кодексу України при вчиненні особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71 і 72 Кримінального кодексу України .

Відповідно до положення п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року - невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Згідно ч.5 ст. 71 Кримінального кодексу України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

На підставі викладеного, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 Кримінального кодексу України, частково приєднавши до покарання, призначеного за сукупністю злочинів за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2012 року, з урахуванням ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року, здійснивши переведення відповідно до ч.1 ст.72 Кримінального кодексу України 1 року 6 місяців 19 днів обмеження волі у більш суворий вид покарання позбавлення волі строком на 9 міс. 9 днів, із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

30.05.2018 р. відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 30.07.2017 р. включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 Кримінального процесуального кодексу України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяця;

- за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного судом за ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України більш суворим покаранням, призначеним судом за ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Згідно ч.1 ст. 72 Кримінального кодексу України перевести менш суворий вид покарання, а саме - невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2012 року, з урахуванням ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року, у виді 1 року 6 місяців 19 днів обмеження волі у більш суворий вид покарання позбавлення волі строком на 9 міс. 9 днів, із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
На підставі ст.71 Кримінального кодексу України, керуючись принципом часткового приєднання, до покарання, визначеного за цим вироком, частково - строком на 3 місяці позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30.05.2018 р. - моменту його фактичного затримання для поміщення до установи виконання покарання, зарахувавши у строк остаточного покарання попереднє ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 Кримінального Кодексу України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.

Речові докази по справі, а саме:

- одноразовий медичний шприц, ємністю 10 мл., вмістом якого є рідина коричневого кольору, масою 1,1439 г, яка згідно висновку судово хімічної експертизи №1/8.6/1349 від 18.05.2017 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0275 г, які передані в камеру схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia» моделі 101, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , котрий належить потерпілій ОСОБА_6 , переданий в камеру схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;

- оптичний диск, залишений з матеріалами кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1/8.6/1349 від 18.05.2017 року у сумі 989 гривень 60 копійок та судово товарознавчої експертизи №2687-17 від 21.06.2017 року в сумі 198 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1