Дата документу Справа № 336/4339/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/674/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/4339/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

У березні 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, в порушення вимог ст.25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, знаходячись біля зупинки громадського транспорту по вул.Саперна м.Запоріжжя, у невстановленої слідством особи незаконно придбав не менше десяти зіп-пакетів з психотропною речовиною, які незаконно зберігаючи при собі, переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

15.06.2017 року у період часу з 21 години 56 хвилин до 23 години 55 хвилин під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за вказаною адресою у господарському приміщенні виявлено та вилучено десять зіп-пакетів з кристалічною речовиною коричного кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 0,3306 г. в перерахунку на основу, яку він діючи умисно незаконно зберігав за місцем свого мешкання без мети збуту.

15.06.2017 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконний збут, незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, діючи повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_9 за 600 грн. шість полімерних зіп-пакетів з кристалічною речовиною коричневого кольору масою, яка згідно висновку експерта №7- 943 від 16.06.2017 року, містить у своєму складі психотропну речовину - метамфетамін масою 0,0046 г. в перерахунку на основну.

Крім того, 27.03.2017 року приблизно о 17 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконний збут, незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, перебуваючи на перехресті вул.Богдана Хмельницького та пр.Металургів м.Запоріжжя, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_10 за 200 грн. два полімерних зіп-пакета з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №7-514 від 20.04.2017 року містить у складі психотропну речовину метамфетамін масою 0.0157 г.

Також на початку червня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи біля річки «Мокра Московка» м.Запоріжжя, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, шляхом присвоєння знайденого незаконно придбав та в подальшому переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконного зберігати: ручку-пістолет, яка є саморобною однозарядною гладко ствольною вогнепальною зброєю калібру 7,5 мм,, яка придатна для проведення пострілів з використанням саморобних патронів (шумовий патрон калібру 8 мм зі свинцевою кулею); один патрон з маркуванням «711-89» , який є боєприпасам бойовим проміжним патроном калібру 7,62х 39, виготовлений промисловим способом, придатний для стрільби; три патрони з маркуванням «OZK 8nim Blank», які є боєприпасами кульовими патронами калібру 6 мм, придатними для стрільби, виготовленими саморобним способом, з використанням шумового патрону калібру 8 мм., та свинцевої кулі.

Після чого, 15.06.2017 року в період часу з 21 години 56 хвилин до 23 години 55 хвилин під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за вказаною адресою у господарському приміщенні працівниками поліції виявлено та вилучено зазначені боєприпаси та вогнепальну зброю, які він, діючи умисно, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовини без мети збуту; за ч.2 ст.307 КК, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений 309 КК; за ч.1 ст.263 КК, як незаконне придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Йому призначено покарання

- за ч.1 ст.309 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ст.69 КК.

На підставі ст.75 КК обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК, суд не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення покарання. А тому враховуючи тяжкість вчинених злочинів та їх кількість, а також інші обставини справи, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Відтак призначене обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 69 КК не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N7, 24.10.2003 року, застосування положень ст.69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим. В разі застосування положень ст.69 КК суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначених вимог недотримався та в резолютивній частині вироку застосував положення ст.69 КК щодо покарання, призначеного ним за сукупністю злочинів, що є неприпустимим. Призначивши таким чином покарання, суд фактично незаконно призначив обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК та за ч.1 ст.263 КК покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частин даних статей без застосування положень ст.69 КК.

При цьому суд у вироку не зазначив які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і які стали підставою для застосування положень ст.69 КК.

Крім того, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N7, 24.10.2003 року рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Проте з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд належним чином не мотивував свого висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Проте суд у вироку лише зазначив, що він погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 (при цьому не зрозуміло з ким погодився суд), тим самим суд сам не кваліфікував дії обвинуваченого.

Крім того, як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції виходив із ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим діянь. Проте суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні щонайменше трьох кримінально караних діянь, які мають різний ступінь тяжкості.

За таких обставин вирок суду не можна визнати законним та вмотивованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4