Провадження по справі № 1-кс»/522/2648/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення прокурора, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 від 01.11.2016 року про визначення територіальної підслідності у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року.

В обґрунтування скарги заявники посилаються на наступне.

Так, прокурором при винесенні вказаної постанови, перевищені службові повноваження, при дорученні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року СВ Чернігівського ВП ГУНП в Одеській області замість Шевченківського ВП, так як останній не був уповноваженим прокурором для прийняття зазначеного рішення. Рішення прокурора є невмотивованим та не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, тому скаржники просили скасувати оскаржувану постанову від 01.11.2016 року.

У судове засідання скаржники не з`явились, згідно письмової заяви просили розглядати скаргу без їх присутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмову заяву про відкладення розгляду скарги, у зв`язку з тим, що перебуває у відпустці.
Згідно із ч.3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду скарги.
Зважаючи на вказані приписи закону та тривалість розгляду скарги (надійшла до суду 23.08.2017 року), вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.
Розглянувши скаргу та перевіривши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у ст. 303 КПК України надано вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого чи прокурора, яка може бути оскаржена до слідчого судді. При цьому, рішення щодо зміни територіальної підслідності до оскаржуваних рішень не входять.
Згідно із ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право звернутися до суду за захистом прав і свобод, якщо ці права чи свободи порушені або порушуються, створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Не зважаючи на те, що у чинному кримінальному процесуальному кодексі України, не передбачено право на оскарження такого виду рішень прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що оскарження до слідчого судді, в даному випадку є єдиною можливістю для забезпечення охорони прав потерпілих, адже необґрунтована зміна територіальної підслідності є порушенням вимог ст. 218 КПК України, створює перешкоди у реалізації процесуальних прав заявника-потерпілого, та має наслідком неефективне досудове розслідування кримінального правопорушення.
Так, у відповідності до загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Згідно зі ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Згідно зі ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Прокурором у кримінальному провадженні вважається прокурор, щодо якого є постанова керівника прокуратури (прокурора району), або іншого прирівняного до нього прокурора про призначення групи прокурорів. Саме такий прокурор уповноважений приймати процесуальні рішення, в тому числі, щодо визначення місця досудового розслідування, як вказано вище у статті.
Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, постанова прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Наведені вимоги закону щодо змісту процесуального рішення прокурором під час прийняття оскаржуваної постанови не дотримано.

Установлено, що СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року.
Постановою старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 від 01.11.2016 року досудове розслідування зазначеного кримінального провадження доручено СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області.
Як вбачається із оскаржуваної постанови прокурора від 01.11.2016 року, він визначив підслідність у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року за СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області. Однак, у резолютивній частині постанови, прокурором не вказано можливості оскарження такої постанови, що суперечить вимогам ст.110 КПК України.

Крім того, прокурор недостатньо мотивував рішення щодо зміни підслідності у кримінальному провадженні, не врахував усі обставини справи, місце знаходження особи, яка перерахувала кошти, спосіб укладення договорів, при цьому невірно зазначив назву такої особи як ПП «АПК Зелений ГАЙ».
У зв`язку з цим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови прокурора, як такої, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, та порушує права заявника-потерпілого.

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст.2, 110 КПК України, забезпечення прав потерпілих, строк на подання скарги підлягає поновленню та скарга на рішення прокурора підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк на подання скарги на рішення прокурора.

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення прокурора задовольнити.

Постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 від 01.11.2016 року про визначення територіальної підслідності у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року - скасувати.
Копію ухвали негайно направити прокурору та особам, які подали скаргу.

Ухвала протягом п`яти днів може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя:

06.06.2018