Єдиний унікальний номер 725/4516/18
Номер провадження 1-кп/725/221/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000617, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 29.05.2018 року біля 04 год. 35 хв. ОСОБА_4 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для жителів будинку, проник на територію домогосподарства, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та шляхом відкриття воріт, які були закриті на засув, проник в гаражне приміщення, з якого таємно викрав велосипед «Геркулес», який був розфарбований в сірий, чорний та червоний колір, вартістю 3921 гривень та велосипед «Ардіс» червоно-чорного кольору, вартістю 2614 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_5 .
Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, при цьому спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6535 гривень.
Таким чином, орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою: поєднана з проникненням у інше сховище.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, таємно викрав велосипеди потерпілого. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що велосипеди зберігались у гаражі, який був відчинений. Гараж знаходиться на огородженій території домогосподарства. Майнових претензій до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення: те, що злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України є тяжким, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст. 89 КК України раніше судимий, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема, п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України`Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненному злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених злочинів, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність таких, що обтяжують покарання, відсутність претензій у потерпілої особи, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливістьпризначення мінімального покарання обвинуваченому, оскільки даний вид покарання буде достатнім виправлення та перевиховання ОСОБА_4 .

Крім того, судвважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком в законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити обрану домашній арешт.

Речові докази: диски формату DVD-R з відеозаписами, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1