ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

представника потерпілої - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 04.03.2015р. за № 0000351 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. с.Серuіївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одружений, не працює, пенсіонер, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 04 березня 2015 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою уникнення матеріальних обов`язків перед останньою та не повернення їй грошових коштів, наданих йому у борг на загальну суму 15000 доларів США, які згідно офіційного курсу української гривні до долару США, встановленого Національним банком України станом на 04.03.2015р., становить 356658 грн. 94 коп., прибув за місцем мешкання потерпілої, а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Задля реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_9 узяв із собою вогнепальну мисливську зброю, невстановленого досудовим розслідуванням зразка, яку сховав під куртку, яка була вдягнена на ньому.

Перебуваючи за місцем мешкання потерпілої приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 почав примушувати ОСОБА_7 відмовитися від матеріальних претензій до нього та повернути наявні у неї боргові розписки, складені ним у минулому, та після відмови потерпілої, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , дістав з-під куртки, яка була одягнена на ньому, вогнепальну мисливську зброю невстановленого досудовим розслідуванням зразка, споряджену мисливським патроном 16-го калібру, яку, утримуючи в правій руці, направив у бік голови потерпілої. Однак, ОСОБА_7 для захисту свого життя і здоров`я, запобігаючи наявній небезпеці, обома руками схопилася за ствол зброї та спрямувала її в сторону, тим самим вчинила активний опір злочинним діям ОСОБА_9 , який в цей момент здійснив постріл з невстановленої досудовим розслідуванням зброї. Куля від пострілу потрапила у підлогу будинку. В результаті активного опіру ОСОБА_7 спричинено опік шкіри 1 ступеню області правої кисті, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 827 від 05.03.2015р. кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Після чого, ОСОБА_9 забрав складені ним в минулому боргові розписки та покинув місце скоєного ним злочину. Таким чином, ОСОБА_9 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства ОСОБА_7 до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, а саме, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, з корисливих мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні винуватим себе у зазначеному злочині не визнав повністю та пояснив, що знайомий з ОСОБА_7 десь з 2006р. Познайомились під час здійснення ним підприємницької діяльності він займався торгівлею будівельних матеріалів, виготовляв вироби з бетону, вона купляла їх. Під час бесід ОСОБА_7 казала про наявність у неї вільних грошових коштів, які вона може позичити у випадку необхідності. Весною 2009р. він звернувся до неї і позичив 7тис. доларів США під 5% в місяць на один рік. Розписку про отримання цих коштів він писав особисто в двох екземплярах. Гроші отримував від ОСОБА_7 у неї вдома в присутності якоїсь жінки, знайомої ОСОБА_7 , хоча в розписці стояли прізвище ще декількох осіб-нібито свідків, які повинні були підписати розписку пізніше. Це була умова ОСОБА_7 . Обидва екземпляри розписки залишились у неї. Протягом півтора роки він повернув ОСОБА_7 запозичені кошти 7 тис. доларів США та сплатив відсотки десь 4200 доларів США, після чого ОСОБА_7 повернула йому обидва екземпляри розписок. Він їх не зберіг. Більше жодних грошей у неї він не позичав, ніяких розписок не писав і не підписував. Доньку ОСОБА_7 ОСОБА_11 вперше побачив лише в суді. Влітку 2014р. ОСОБА_7 звернулась до нього з приводу купівлі 530 секцій забору, поставка повинна була здійснюватись партіями, десь по 100штук, оплата після поставки останньої партії. Партії забирала ОСОБА_7 разом з сином на власному автомобілі. Він виписував накладні на відвантаження та перевезення. Собі документи не залишав, записував лише в робочий зошит. Необхідності вести суворий облік не було, оскільки він був на єдиному податку. В середні вересня 2014р. він здійснив останню поставку, після чого стало питання оплати, на що ОСОБА_7 повідомила, що цей товар приблизно на суму 3,5 тис. доларів США або десь 30 тис.грн. вона оплачувати не буде, оскільки він винен їй ще гроші. Яку саме суму, не казала. Вперше про те, що він винен їй ще 15 тис. доларів США він дізнався лише 03.03.2015р., коли він на прохання ОСОБА_7 прийшов до неї додому. Однак такого боргу у нього перед нею не було, навіть враховуючи, що він можливо не сплатив повністю усі відсотки за прострочку повернення боргу, який він брав в 2009р. Беручи до уваги, що після повернення ним боргу десь в 2011р. вона у нього щось брала з будівельних матеріалів, не оплачуючи їх, тобто в погашення несплачених відсотків, вважає, що усі зобов`язання перед нею він станом на 2014р. виконав. До вересня 2014р. вона ніколи не казала йому про те, що він має перед нею ще якийсь борг, не вимагала повернути його, не погрожувала, жодних конфліктів між ними не було. Починаючи з вересня 2014р., він періодично дзвонив ОСОБА_7 з приводу здійснення оплати за поставлений паркан, а вона наполягала на поверненні їй боргу в сумі 15тис. доларів США. Йому іноді дзвонили від імені ОСОБА_7 невідомі чоловіки, погрожували застосуванням сили у випадку неповернення боргу. ОСОБА_7 також казала про те, що вона прийме заходів, що йому буде погано. Оскільки він нічого їй винен не був, то його це не лякало. 02.03.2015р. не пам`ятає, хто кому дзвонив, але вони спілкувались з ОСОБА_7 по телефону, вона попросила його прийти до неї додому вирішити фінансові питання. 03.03.2015р. в першій половині дня він прийшов до неї додому. У дворі щось робив чоловік ОСОБА_7 , він покликав останню, вона вийшла за двір і вони розмовляли десь 5 хвилин. Вона знову наполягала на поверненні їй боргу, він наполягав на тому, що такого боргу немає, а гроші повинна йому сплатити саме вона. Вона сказала, що у неї є люди, які зроблять йому погано, на що він відповів «хай так і буде». 04.03.2015р. десь біля 10 години вечора, коли він був вдома, прийшли працівники поліції і провели у нього обшук в будинку. Від них від дізнався, що ОСОБА_7 написала на нього заяву про те, що він в неї стріляв в цей день вранці. В ході обшуку у нього вилучили патрони 16 калібру та чохол з-під мисливської рушниці, які знаходились під диваном і колись належали його тестю. Патрони були дуже старі, з латуні, оцинковані. Він особисто мисливської зброї ніколи не мав, дозволу не отримував. Одяг, в якому він був в той день, у нього не вилучали. Це були сині джинси та чорна куртка вільного крою нижче стегна. В цьому ж одязі він був і 03.03.2015р., коли приходив до ОСОБА_7 . Це був його робочий одяг. 04.03.2015р. вони з Варфоломєєвою не зустрічались, він до неї додому не приходив і жодних протиправних дій відносно неї зі зброєю не вчиняв. Вранці десь біля 10 години він вийшов з дома з наміром піти на територію свого підприємства та погодувати собак. Це він робив кожного дня в один і той же час. В цей день він також вирішив зайти до церкви. Взагалі він ходить до церкви на Осипенковському районі. Оскільки в той день була погана погода, він вирішив піти до церкви біля «Дуба». Це зайняло десь 10-15 хвилин. На перехресті біля «Дуба» він зустрів ОСОБА_12 та його колегу, вони їхали на робочому автомобілі, зупинились, ОСОБА_13 вийшов до нього і цікавився замовленням паркану для огородження робочої території. Вони розмовляли біля автомобіля десь хвилин 10. ОСОБА_14 в цей час сидів в автомобілі і не виходив, вони лише на знак привітання кивнули один одному головою. Після він пішов до церкви. В ній не було багато людей. Чоловік сидів біля входу та жінка працівниця церкви була в кіоску. Він купив у неї свічки та спитав, куди їх можна поставити. Пробув там десь 10 хвилин і пішов на роботу. Від церкви до роботи йти 10-15 хвилин. Все це було в протилежному від місця мешкання ОСОБА_7 боці. На території роботи його ніхто не бачив, це був не сезон робіт. Він погодував собак та пішов додому. Був вдома десь з 12-13год. В 16-17 год. він кожного дня в дитячому садку на Осипенковському р-ні забирає залишки їжі для своїх собак. Коли він був на роботі, йому на мобільний телефон дзвонив якійсь чоловік кавказької національності і спитав, що він витворяє на «Солнечной». Він сказав, що його там немає, після чого слухавку відразу поклали. Він тоді подзвонив ОСОБА_15 , слухавку взяла якась жінка і сказала, що вона зараз зайнята. Через деякий час, хвилин 5, передзвонила ОСОБА_7 і спитала чи збирається він віддавати гроші. Ні про які події з стрільбою не йшлося. Ніякого наміру вбивати ОСОБА_7 у нього не було, він їй нічого винен не був. З приводу її боргу йому він до судів не звертався і жодним чином за це їй не погрожував. Жодних доказів його причетності до подій, на які посилається потерпіла, немає. Вважає, що вона його оговорює з метою примусити до повернення боргу. Заявлений нею цивільний позов не визнає. Просить суд прийняти справедливе та законне рішення.

Судом за погодженням з учасниками кримінального провадження під час судового розгляду були досліджені такі докази.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знайомі з ОСОБА_16 десь з 2008р., познайомились, коли вона купляла будівельні матеріали, він неподалеку від її дома займався виготовленням та продажем бетонних виробів. У неї були певні заощадження, тому іноді вона займала ОСОБА_16 спочатку невеликі суми на незначний строк і він повертав. В 2009р. вона запозичила йому 7тис. доларів США на розвиток бізнесу на один рік зі сплатою щомісячно 5%. Він платив відсотки нерегулярно і гроші через рік не повернув, кожного разу обіцяв. В 2013р. він знову попросив у неї запозичити гроші, щоб він зміг погасити кредит, продати автомобіль і повністю розрахуватися з нею з всіма боргами. Вона повірила йому, тому вмовила свою доньку ОСОБА_11 дати ОСОБА_16 8 тис. доларів США. Фактично це були її гроші, вона дала їх доньці для навчання онуки. Гроші обидва рази ОСОБА_16 забирав у неї вдома в присутності свідків. Він писав кожного разу розписки, свідки також підписували їх. В 2014р. він написав нову розписку на борг в 7 тис. доларів США, оскільки за першою розпискою строк вже скінчився і вони домовились, що напишуть розписку заново на новий строк. Розписки зберігались у неї вдома, вона зробила на всяк випадок ксерокопії з них. Оскільки ОСОБА_16 в обумовлений строк гроші не повернув, проценти не платив, вона стала питати його про це, просила повернути гроші. Ця ситуація загострилась в травні 2014р. Вона декілька разів їздила до нього на роботу, просила повернути гроші, однак конфліктів між ними не було, один одному не погрожували. Останній раз, коли вона приїхала до ОСОБА_16 на роботу, це було в серпні 2014р., він сказав, що за себе не ручається. Вони періодично дзвонили один одному. З січня 2015р. ОСОБА_16 став частіше приходити до неї додому, з якою метою, не може сказати, казав щось про борги, що це не її гроші. 28.02.2015р. він подзвонив їй та сказав, що обов`язково поздоровить її з днем народження, яке у неї 01 березня. 02.03.2015р. він приходив до неї в тому ж одязі, що і 04.03.2015р. Вона виходила до нього за двір на вулицю. Він просив запросити його на чай, на що вона відмовила і він пішов. 03.03.2015р. він знову прийшов, її чоловік був у дворі і покликав її. Вона вийшла на вулицю, ОСОБА_16 знову казав, що це не її гроші, щось ще казав, розмова «не о чем», вони розійшлись. В цей же день після обіду він подзвонив і сказав, що завтра принесе гроші, щоб вдома нікого не було. 04.03.2015р. вона була вдома разом з кумою ОСОБА_17 остання залишилась у неї після дня народження, оскільки хворіла. Чоловіка вдома не було, він пішов на роботу. Десь в 10.15год їй на телефон подзвонив ОСОБА_16 та сказав, що зараз прийде віддавати гроші. В цей момент вони з ОСОБА_17 були на другому поверсі. Вона взяла із собою розписки, які раніше писав ОСОБА_16 і які лежали у її кімнаті, і спустились на перший поверх. Розписок було дві в оригіналі та чисті листи аркушів, усього листків 4-5. Через пару хвилин ОСОБА_16 подзвонив знову і сказав, що вже стоїть біля її хвіртки. Вона поклала розписки на журнальний стіл в першій від входу в будинок кімнаті, вийшла надвір, відкрила хвіртку і вони разом з ОСОБА_16 зайшли у будинок. Хто за ким йшов, зараз не пам`ятає. ОСОБА_16 йшов по двору вільно, не пам`ятає, щоб він щось тримав в руках, або притримував щось під курткою. Він був в синіх джинсах та чорній куртці нижче стегна. Зайшовши до будинку, вона сіла у перше від входу крісло біля правої стіни, а ОСОБА_16 навпроти неї на диван. Він закрив за собою вхідні двері. Сидів він спокійно, вільно. Нічого підозрілого в його поведінці не помітила. Він знову став виказувати претензії, що гроші, які вона йому запозичила, не її, що вона не може вимагати їх повернення, ще щось про гроші, потім, що хоче бачити розписки. Вона показала їх йому, він узяв їх в руки подивився та віддав їй, після чого вона поклала їх на журнальний стіл біля себе зліва. В якийсь момент їх розмови ОСОБА_16 почув шорох за дверима в кімнату, де була ОСОБА_17 . Двері в ту кімнату повністю не закривались, були прикриті. Він встав та плотніше закрив ці двері. Вона сказала йому, щоб розплачувався і слід закінчувати цю справу. Тоді ОСОБА_16 піднявся з дивану і сказав « ОСОБА_18 розплата буде така: немає людини немає проблем» і в цей момент дістав із-під низу куртки правою рукою рушницю, схожу на обріз, і направив їй в голову. Зброю він тримав правою рукою, а лівою притримував ствол. Вона тут же встала, схватилась обома руками за зброю, правою ближче до краю ствола і стала натискати на неї, відводячи вниз. В цей момент відбувся постріл. Вона дуже злякалась, впала в крісло, потім швидко встала та забігла в іншу кімнату, закривши за собою двері. Від пострілу було багато диму в кімнаті. На долоні правої руці у неї залишився опік від того, що в момент пострілу вона трималась за ствол рушниці. Що в цей момент робив ОСОБА_16 , вона не бачила. Потім ОСОБА_17 , яка в момент подій була в сусідній кімнаті і спостерігала за ними за дверима, сказала їй, що у вікно сусідньої кімнати зали вона бачила як ОСОБА_16 після пострілу вибіг з будинку і побіг з двору, в руках у нього були якісь папери. Коли вони з ОСОБА_19 повернулись до першої кімнати, розписок на журнальному столі не було, вона зрозуміла, що їх забрав ОСОБА_16 . Після вона подзвонила до поліції, приїхала оперативна група, оглядали будинок. Нічого не знайшли, хоча вона казала, що постріл відбувся і показувала як і де. В той час, коли була поліція, десь на початку 12го. ОСОБА_16 подзвонив їй на телефон і спитав, навіщо вона це робить. Вона дала телефон слідчому і він розмовляв з ОСОБА_16 . В результаті протиправних дій ОСОБА_16 вона позбулася двох оригіналів розписок, які підтверджували факт отримання ним від неї в борг загалом 15 тис. доларів США. 08.03.2015р. до неї приїхала онука ОСОБА_20 , вони розмовляли з приводу подій, що відбулись, вона розповідала, що кулю після пострілу не знайшли. Але онука стала дивитись місце біля крісла і сказала, що є отвір в килимі, а куля застрягла в підлозі. Вона знову подзвонила до поліції, приїхав наряд, повторно робили огляд і вилучили з-під крісла в підлозі застряглу кулю.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою потерпілої. В квітні 2009р. вона була свідком того, як ОСОБА_9 узяв в борг у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 7000 доларів США на розвиток свого бізнесу. Гроші були передані ОСОБА_9 в її присутності та присутності ще інших свідків в будинку потерпілої. ОСОБА_9 також в її присутності власноруч написав відповідну розписку у двох екземплярах, один екземпляр залишився у ОСОБА_7 , другий у ОСОБА_16 . Потім у квітні 2014р. її запросила ОСОБА_7 для того, щоб вона була присутня при написанні ОСОБА_9 оновленої розписки на 7000 доларів США, оскільки, зі слів потерпілої, він не повернув борг, а строк дії старої розписки минув. За новою розпискою він повинен був повернути борг через 24 місяця. Під який відсоток ОСОБА_16 брав кошти, вона не знає, знає, що він залишив квартиру в заставу. Оновлена розписка в 2014р. була вже надрукована та також складена у двох екземплярах. У період часу з 2009р. по 2014р. вона не була присутня при повернені боргу ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , такі обставини їй невідомі. На початку березня 2015р. з телефонної розмови з ОСОБА_7 , їй стало відомо, що на неї був скоєний напад ОСОБА_9 , який в неї стріляв, після чого забрав розписки та гроші не повернув. Погроз від ОСОБА_9 в бік ОСОБА_7 вона ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вона є онукою ОСОБА_7 . В квітні 2009р. вона була присутня при передачі грошових коштів в сумі 7000 доларів США ОСОБА_9 .. Передача коштів відбувалась вдома у бабусі за адресою АДРЕСА_3 . При цьому були присутні ще дві знайомі бабусі, прізвище їх вона не знає. Розписка про отримання грошей була написана власноручно ОСОБА_9 , складена у двох екземплярах, один екземпляр залишився у бабусі, другий у ОСОБА_9 , гроші він повинен був повернути протягом 24 місяців, та після повернення грошей бабуся повинна була написати розписку про отримання коштів та що претензій не має. Під який відсоток брав ОСОБА_9 кошти, вона не знає. У 2014 р. вона також була присутня при підписані повторної розписки, оскільки ОСОБА_9 грошові кошти не повернув та просив продовжити строк на 24 місяця. Ця розписка вже була надрукована, а не написана власноручно. Зі слів бабусі, ніяких коштів за весь цей час ОСОБА_9 не віддав. Про події 04.03.2015р. їй відомо зі слів бабусі. Коли вона приїхала до неї привітати її з 8 березням, бабуся розповідала про те, як було вчинено напад, що ОСОБА_9 стріляв у неї, але кулю не знайшли. Вони разом пішли подивитись на місце подій перша кімната від входу в будинок, вона трохи відсунула крісло та побачила отвір в килимі, піднявши його кулю, яка застрягла в підлозі. Вони відразу викликали поліцію, хто саме дзвонив, не пам`ятає. Під час огляду була вилучена куля.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_7 . ОСОБА_9 він знає приблизно з 2006-2008 року. В 2009р. дружина йому повідомила, що ОСОБА_9 хоче взяти в борг гроші, на яких умовах та хто був присутній при написані розписки він не пам`ятає. При написані розписки він присутній не був. ОСОБА_9 повинен був сплачувати кожний місяць п`ять відсотків. Гроші брав на 2 роки. Після закінчення строку ця розписка була оновлена, десь у 2013р. Розписки були написані власноручно, оригінали знаходились вдома у дружини з іншими документами. Загальна сума боргу складає 15000 доларів США, один раз було виплачено 400 доларів США. Погроз в бік дружини від ОСОБА_9 він ніколи не чув. Про те, що гроші не повернуті, він знає зі слів дружини. Про напад на дружину він дізнався 05 березня, коли прийшов з роботи. За день до нападу ОСОБА_9 приходив до них додому, в цей час він був у дворі і на прохання ОСОБА_9 покликав дружину. Вони розмовляли на вулиці біля хвіртки. Як вона йому потім розповіла, ОСОБА_9 сказав, що прийде наступного дня з грошима та що потрібно підготувати розписки. Також зі слів дружини йому відомо, що 04 березня 2015р. прийшов ОСОБА_9 , вона його впустила в будинок. В ході розмови він дістав обріз, вона злякалась та схопилась за ствол обрізу, пролунав вистріл, після пострілу у неї залишився опік на руці. Після цього ОСОБА_16 забрав розписки та втік. При нападі в домі була присутня ще їх кума ОСОБА_24 , яка бачила ОСОБА_9 .. Огляд в прихожій кімнаті він не робив. Слід від кулі спочатку не знайшли, хто потім його знайшов, він не пам`ятає. При вилученні кулі поліцією він присутній не був. Слід від пострілу він бачив, він знаходився біля ніжки крісла, розмір сліду приблизно 2см., саму кулю не бачив. Слід від кулі був посередині кімнати, приблизно в двох метрах від вхідної двері.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою ОСОБА_7 . З 01 березня 2015р. по 05 березня 2015р. вона була у гостях у ОСОБА_7 . Зі слів куми знає, що вона позичала гроші якомусь ОСОБА_25 , строки повернення їх пройшли, але він гроші не повертає. Зі слів куми вона знає, що ОСОБА_9 брав у борг під розписку грошові кошти у неї та її доньки, ці розписки вона бачила, одна була на 8000 доларів США, друга на 7000 доларів США, вони були написані від руки. ОСОБА_9 вона знає зі слів потерпілої, вона неодноразово була присутня при телефонних розмовах між ОСОБА_9 та потерпілою. Кума їй не розповідала, щоб ОСОБА_9 їй погрожував. 02 та 03 березня до куми приходив ОСОБА_25 та казав, що днями поверне борг. Про це їй також відомо зі слів куми. 04 березня 2015р. приблизно о 10.00год. вони з кумою були на другому поверсі, коли подзвонив ОСОБА_25 та сказав, що зараз прийде і принесе гроші. Хто дзвонить і навіщо, їй розказала кума. Вона взяла в своїй кімнаті розписки про отримання боргу і вони спустилась вниз. Через декілька хвилин подзвонив ОСОБА_25 та сказав, що прийшов. Вона залишалась в кімнаті - залі, вікна якої виходять у двір будинку і на вхід до подвір`я. Вона бачила, як кума впустила ОСОБА_9 на подвір`я і вони разом зайшли у будинок. Двері в кімнату, де були ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були прикриті, але залишався отвір десь 10-20 см. Через цей отвір вона бачила ОСОБА_16 , який сидів на дивані, та чула розмову між ними. Вони розмовляли про повернення боргу. Коли ОСОБА_7 сказала, щоб ОСОБА_9 розплачувався і все скінчилось, він сказав «а розрахунок буде такий», ОСОБА_7 після цього сказала «Коля ти чого». Тут же вона почула постріл, в кімнаті було багато диму. ОСОБА_7 забігла до кімнати, де вона стояла та сказала, що ОСОБА_25 стріляв у неї, на її долоні була кров. Через вікно зали вона потім побачила, як ОСОБА_25 вибіг з будинку та у хвіртку, в руках у нього були аркуші паперу. Коли вони повернулись до прихожої, зрозуміли, що то були розписки, які до того кума поклала на журнальний стіл між кріслами. В той день ОСОБА_16 був вдягнений у чорну куртку, сині джинси, чорні туфлі та чорну шапку. Після чого вони викликали міліцію, приїхало 4 чоловіка, вони розповіли, що трапилось. Кулю міліція не шукала, її знайшла онука ОСОБА_26 через 3 дні під кріслом. Вона бачила як ОСОБА_9 витягнув зброю та направив її на ОСОБА_27 , як вона відводила зброю від себе не бачила.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що 06 травня 2013р. його запросила ОСОБА_7 бути присутнім в якості свідка при написані боргової розписки. Він приїхав за адресою АДРЕСА_3 . При підписані розписки був присутній він, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . Він бачив, як ОСОБА_7 передала ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 8000 доларів США. За розпискою гроші позичались на один рік, зі сплатою відсотків в розмірі 5%. Як йому відомо, борг ОСОБА_16 так і не повернув. З приводу нападу на ОСОБА_7 йому відомо з її слів. 08 березня 2015р. він приїхав до ОСОБА_7 разом з ОСОБА_22 , розмовляли про події 04.03.2015р. і в ході розмови знайшли кулю, яка знаходилась у підлозі під кріслом в прихожій кімнаті. Куля він бачив, діаметр сліду від кулі був приблизно 4-6см. Кулю в цей же день вилучили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні суду пояснив, що він є сином ОСОБА_7 . Його мати давала в борг ОСОБА_9 грошові кошти під відсотки в розмірі 7000 доларів США в 2009р. та в 2014р. цю розписку вони переуклали. Крім того, є ще розписка на 8000 доларів США з його сестрою ОСОБА_30 2013р. 04 березня 2015р. йому подзвонила мати та розповіла, що приходив ОСОБА_16 , стріляв у неї та забрав розписки. Вона попросила привезти воду та скоч, це було потрібно міліції для зняття відбитків пальців. Він привіз вказані речі, в домі був запах диму, були присутні співробітники поліції. Спочатку кулю не знайшли та через деякий час, коли вбирались, знайшли слід від кулі. Вилучалось щось при обшуку йому невідомо. При скоєні нападу ще була присутня кума матері ОСОБА_31 . Напередодні подій він приїжджав до матері та бачив на столі розписки, які були написані від руки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_7 04 березня 2015р. її подзвонила мати, вона перебувала в шоковому стані, розповіла, що ОСОБА_9 повинен був принести гроші, а замість цього він в неї стріляв, вона відвела рушницю, після чого ОСОБА_16 забрав розписки та втік. Знає, що під час нападу в домі була її подруга ОСОБА_31 . ОСОБА_32 від пострілу відразу не знайшли. 05 березня коли вона приїхала до матері, вона побачила дірку у килимі, міліцію для огляду вони не викликали. ОСОБА_9 вона знає через мати, вона її вмовила дати йому в борг кошти, оскільки раніше мати давала в борг йому кошти в розмірі 7000 доларів США і щоб він повернув їх йому потрібно ще 8000 доларів США, він продасть свою машину та поверне весь борг. 06 травня 2013р. ОСОБА_9 приїхав до неї та вони разом поїхали додому до матері, вона передала матері гроші в розмірі 8000 доларів США, а вона вже передала їх ОСОБА_9 під розписку зі сплатою 5% кожного місяця, при цьому був присутній ОСОБА_33 .. Розписку ОСОБА_9 писав власноруч строком на 1 рік, розписка залишилась у матері. Фактично грошові кошти належали матері, вона дала їм їх на навчання дітей. Після повернення коштів ОСОБА_9 вона повинна була написати розписку, що претензій до нього не має. Борг він так і не повернув. Обставини нападу її відомо зі слів матері з телефонного дзвінка.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_16 вона познайомилась, коли працювала реєстратором у церкві, яка знаходиться на ОСОБА_35 . Він прийшов до церкви в середу 04 березня 2015р. приблизно об 11.00год., купив свічки у кількості 5 шт. Дату та час запам`ятала, тому що вела журнал обліку проданих свічок. Зараз ці чернетки у неї не збереглися. Крім того, в церкві на той момент нікого не було, тому вона чітко бачила та запам`ятала ОСОБА_9 по зовнішньому вигляду, його поведінці. Раніше до церкви він не приходив. В той день купив у неї найдорожчі свічки та спитав, куди їх можна поставити, вона показала. Знаходився він у церкви приблизно хвилин 20. Наступного дня ОСОБА_9 ще приходив та питав чи пам`ятає вона його та чи зможе підтвердити, що він був у церкви напередодні. Вона згадала його. Як свідка її раніше не допитували, нікуди не викликали.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_9 близько не спілкується, знає його як людину, яка займається виготовленням бетонного паркану та плитки. 05 березня 2015р. йому зателефонував ОСОБА_37 та спитав чи пам`ятає він, кого вони бачили 04 березня 2015р. на стоянці біля Запорізького дубу, коли їхали по робочим питанням після оперативки. Він пригадав їх зустріч з ОСОБА_9 .. Вони зустріли його в районі Запорізького дуба, коли виїхали з офісу на робочі точки після оперативки, яка проводиться кожного дня і закінчується приблизно о 10.00год. Вони бачили ОСОБА_9 , коли тільки почали проїзд по точкам. Особисто він з ним не спілкувався, сидів в автомобілі і розмовляв по телефону. Спілкувався безпосередньо з ОСОБА_38 біля їх автомобіля. Про що саме розмовляли, він не чув. В чому був вдягнений ОСОБА_9 та в якому він перебував стані, він не пам`ятає. Чи залишився ОСОБА_9 на місці чи кудись пішов, після того як вони від`їхали, він не знає.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_9 він знайомий. 04.03.2015р. десь в період часу з 10.00-10.30год. він бачив ОСОБА_9 в районі Запорізького дуба. В цей момент він їхав разом з ОСОБА_40 по робочим справам. Вони кожного дня, в один і той же час, за одним і тим самим маршрутом здійснюють таку поїздку. ОСОБА_9 йшов пішки. Побачивши його, він припаркувався на стоянку біля ОСОБА_41 , вийшов з автомобіля та вони спілкувались з ОСОБА_9 десь 10-15 хвилин також по робочим питання, після чого ОСОБА_9 пішов до церкви. Про це знає зі слів ОСОБА_9 . Нічого незвичного в поведінці ОСОБА_9 в момент спілкування він не помітив, було у нього щось в руках, він не пам`ятає. 05 березня 2015р. ОСОБА_16 подзвонив йому та попросив у випадку необхідності підтвердити факт їх зустрічі напередодні. З цього приводу його допитував слідчий.

Згідно з даними, які містяться в рапорті чергового Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області №1240 від 04.03.2015р., в цей день о 10.34 год. зі служби 102 надійшло повідомлення, що зателефонувала жінка і повідомила, що у АДРЕСА_3 у будинку знайомий чоловік стріляє з рушниці (т.2 арк.1).

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.03.2015р., складений об 11.20год, ОСОБА_7 повідомила, що 04.03.2015р. в 10.30год за місцем мешкання ОСОБА_9 в ході розмови про повернення боргу здійснив постріл із невідомої зброї, після чого забрав оригінали розписок на загальну суму 15 тис.доларів США та зник. Також повідомила, що в результаті цих подій їй спричинено опік долоні правої руки, до медичного закладу не зверталась (т.1 арк.143).

Згідно з протоколом огляду місця події від 04.03.2015р. з фототаблицею до нього, в цей день в період часу з 11.30год до 14.00год було проведено огляд території домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході якого було проведено змиви з обох долонь потерпілої ОСОБА_7 . Тампони упаковані в два паперові конверти. Більше нічого не виявлено та не вилучено (т.1 арк.144-149).

Згідно з даними, які містяться в рапорті чергового Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області №1315 від 08.03.2015р., в цей день о 16.29год. зі служби 102 надійшло повідомлення, що зателефонувала жінка і повідомила, що вона в АДРЕСА_3 , у будинку, де 04.03.2015р. стріляли, зараз під диваном виявила гільзу (т.2 арк.2-3).

Згідно з протоколом огляду місця події від 08.03.2015р. з фототаблицею до нього, в цей день в період часу з 17.00год до 17.30год. було проведено огляд кімнати АДРЕСА_4 , яка являє собою кімнату розміром 3х4,5 кв.м., вхід до якої здійснюється через основні металеві двері до будинку, обладнані двома врізаними замками. Підлога кімнати виготовлена з бетону, поверх якого лежить лінолеум та килим темного кольору. Поблизу лівого кута одного з двох крісел, розташованих вздовж правої стіни кімнати від входу, між якими знаходиться журнальний стіл, у підлозі виявлено наскрізний через килим та лінолеум слід від пострілу загальним діаметром 12мм, металева куля деформована у підлозі, поряд з кулею на лінолеумі виявлено пластиковий контейнер для пороху. В ході ОМП виявлені кулю та пластиковий контейнер вилучено, поміщено в паперовий конверт (т.1 арк.150-153).

Виявлені та вилучені кулю та пластиковий контейнер, а також змиви з обох долонь потерпілої ОСОБА_7 , постановою слідчого від 13.06.2015р. визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.1 арк.247).

Згідно з даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 13.08.2015р., було проведено огляд прихожої кімнати будинку АДРЕСА_3 , яка розташована відразу за вхідними дверима в будинок. В ході ОМП в центрі кімнати виявлено згорнутий килим коричневого кольору, в центрі якого на відстані 91см. від тильної стіни та на відстані 235см. від лівої стіни виявлено отвір овальної форми розміром 2,8х1,1см, краї якого розволокненні назовні, виходять фрагменти нитей. Перед ніжкою крісла №2, яке розташовано праворуч від входу, на відстані 91см. от тільної стіни та на відстані 235см. від лівої стіни в лінолеумі виявлено отвір, наближений до овальної форми, розмірами 2,1х1,2см, краї нерівні, мають незначні сліди плавлення. В районі знаходження вказаного отвору, під лінолеумом в полу, який виготовлений з цементної стяжки, виявлено пошкодження стяжки у вигляді вищеблення і скрошивання структури. Углублення не має чітких граней, по формі наближено до овальної, розміром 7х7,5см. Глибина углублення 1,1 см. В ході ОМП вилучено фрагмент килима з описаним отвором (т.1 арк.155-156).

Вилучений фрагмент килима, а також кулю з пижем та стабілізатором, змиви з долонь потерпілої ОСОБА_7 , постановою слідчого від 12.10.2016р. визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до сховища Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (т.1 арк.248-249).

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 25.04.2015р. з доданим DVD-R диском з відеозаписом, в присутності двох понятих, за участю потерпілої ОСОБА_7 проведено слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_3 , із фіксуванням на відеокамеру та збереженням на диск (т.1 арк. 157-163).

Відеозапис вказаного слідчого експерименту був відтворений в ході судового розгляду. В ході слідчого експерименту ОСОБА_7 розказала, а потім показала на місці подій про обставини вчинення ОСОБА_9 відносно неї протиправних дій, повідомивши ті ж обставини, про які розказала в ході судового розгляду.

Згідно з даними протоколу слідчого експерименту від 25.04.2015р. з доданим DVD-R диском з відеозаписом, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_17 проведено слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_3 , із фіксуванням на відеокамеру та диск (т.1 арк.164-170).

Відеозапис вказаного слідчого експерименту був відтворений в ході судового розгляду. В ході слідчого експерименту ОСОБА_17 розказала, а потім показала на місці подій про обставини, свідком яких вона була і про які розказала в ході судового розгляду.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2015р., серед чотирьох чоловіків, у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_17 за зовнішніми ознаками, статурою тіла та виразом обличчя впізнала чоловіка під №3 - ОСОБА_9 , як особу, яка приходила до ОСОБА_7 (т.1 арк.171-174).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №827 від 05.03.2015р., у ОСОБА_7 виявлено опік шкіри 1 ступеня області правої кісті розміром 1,2х1,2см округлої форми, долонєва поверхня правої кісті забруднена мазутом. Зі слів ОСОБА_7 «04.03.2015р. приблизно в 10.30год відомий чоловік стріляв з обрізу,в цей момент схватилась за нього, був постріл в пол., травмувала праву руку. Чоловік убіг». Виявлений у ОСОБА_7 опік шкіри 1 ступеня області правої кісті кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що виникло внаслідок термічного впливу на шкіру правої кісті та не виключається утворення тілесного ушкодження при обставинах, на які вказує потерпіла. Давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному потерпілою (т.1 арк. 175).

Згідно з висновком експерта №536-ЗТ від 21.10.2015р., пластиковий контейнер та деформована куля, вилучені під час ОМП за адресою: Запорізький район, с.Сонячне, вул.Олександрівська, буд.18, є частинами мисливського патрону кулею та полімерним стабілізатором «кулі Полева» до мисливських патронів 16 калібру. Куля та полімерний пиж стабілізатор могли бути частинами одного патрону. На кулі та пижі стабілізаторі не відобразились сліди від зброї, придатні для ідентифікації, тому відповісти на питання чи стріляні вони з одного екземпляру зброї неможливо. Куля та полімерний пиж стабілізатор могли бути стріляні з гладкоствольної зброї під патрон 16 калібру. Пошкодження на килимі та підлозі могло бути заподіяно в результаті пострілу моноснарядом (кулею), під деяким кутом зверху до низу, в напрямку кута столу. Точніше відповісти та визначити з якої відстані зроблено постріл, не є можливим у зв`язку з відсутністю судово-хімічної експертизи продуктів пострілу на поверхні килиму, лінолеуму. Встановити точний кут зустрічі кулі з перешкодою не є можливим, так як відбулось викришування бетону під лінолеумом, відсутні чіткі границі вхідного отвору. Встановити положення зброї відносно потерпілої ОСОБА_7 не є можливим, так як в матеріалах справи недостатньо вихідних даних відсутня зброя, з якої був проведений постріл та відсутні інші сліди, які б вказували на положення зброї під час пострілу, але положення зброї, вказане потерпілою ОСОБА_7 в ході слідчих дій не суперечать тілесним ушкодженням, виявленим під час проведення судово-медичної експертизи та пошкодженням, виявленим під час слідчих дій на підлозі, лінолеумі, килимі. Пошкодження, вказані потерпілою ОСОБА_7 в допитах та під час проведення слідчого експерименту за її участю, могли бути утворені кулею та полімерним пиж стабілізатором (т.1 арк.178-183).

Згідно з висновком експерта №234 від 11.05.2015р., на деформованій кулі, пластиковому контейнері та змивах з обох долоней рук ОСОБА_7 виявлено сліди продуктів пострілу у вигляді нітрит-іонів та дифеніламіну. Відповісти на питання, чи складають єдину групову (видову) належність продукти пострілу, виявлені на змивах з долоней рук ОСОБА_7 , з продуктами пострілу, виявленими на представлених для дослідження деформованій кулі та пластиковому контейнері, не вбачається можливим внаслідок відсутності у зазначених слідах індивідуальних ознак (т.1 арк.184-188).

Згідно з даними, які містяться в протоколі обшуку від 04.03.2015р., в ході обшуку, який проведено на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2015р., в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 , а саме в дерев`яному дивані, який розташований в кімнаті №3, виявлено та вилучено: 6 гільз 16 калібру в шкіряному чохлі темно-коричневого кольору; чохол зеленого кольору, схожий на чохол для рушниці (т.1 арк.189-195).

Вилучені 6 гільз 16 калібру в шкіряному чохлі та чохол, 23.07.2015р. передані на зберігання до ДІМ КСВМ Запорізького РВ (т.1 арк.250).

Згідно з ухвалами слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2016р., в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.03.2015р. за №0000351, слідчому надано дозвіл на отримання інформації, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку - ТОВ «Лайфсел» про вхідні/вихідні дзвінки, смс-повідомлення, час з`єднання, номерів телефонів з якими відбувалось з`єднання з 09.00год. 02.03.2015р. по 09.00 05.03.2015р., зокрема: з використанням номера НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , номера НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_17 ; номера НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_36 (т.1 арк.196-198).

Згідно з даними протоколу огляду від 26.01.2017р., слідчим проведено огляд DVD диску, який містить файли з даними про вхідні/вихідні дзвінки, смс-повідомлення тощо за період з 09.00год. 02.03.2015р. по 09.00 05.03.2015р., з використанням номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Відповідно до роздруківки інформації з DVD-диску, 04.03.2015р. на номер телефону ОСОБА_7 НОМЕР_1 о 10.16год., 10.18год. надійшли вхідні дзвінки з номеру НОМЕР_4 , о 10.25год. з номеру НОМЕР_1 здійснено вихідний дзвінок на номер 102, о 11.11год. на номер НОМЕР_1 надійшов вхідний дзвінок з номеру НОМЕР_4 , о 11.28год. з номеру НОМЕР_1 вихідний дзвінок на номер НОМЕР_4 . Кожного разу відбулось з`єднання (т.1 арк.200-216).

Згідно з ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2016р., в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.03.2015р. за №0000351, слідчим отримано та оглянуто інформацію, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» про вхідні/вихідні дзвінки, смс-повідомлення, час з`єднання, номерів телефонів з якими відбувалось з`єднання з 09.00год. 02.03.2015р. по 09.00 05.03.2015р., з використанням номера НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_39 (т.1 арк.217-233).

Згідно з ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30.04.2015р., в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.03.2015р. за №0000351, слідчим отримано інформацію, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» про вхідні/вихідні дзвінки, смс-повідомлення, час з`єднання, номерів телефонів з якими відбувалось з`єднання з 09.00год. 02.03.2015р. по 09.00 05.03.2015р., з використанням номера НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 (т.1 арк.234-238).

Згідно даних протоколу огляду від 12.04.2016р., слідчим проведено огляд DVD диску, який містить файли з даними про вхідні/вихідні дзвінки, смс-повідомлення тощо за період з 09.00год. 02.03.2015р. по 09.00 05.03.2015р. з використанням номеру НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 . Відповідно до роздруківки інформації з DVD-диску, 04.03.2015р.: о 10.16год., 10.18год. та о 11.11год. здійснені вихідні дзвінки на номер НОМЕР_1 (номер потерпілої); о 11.28год. надійшов вхідний дзвінок з номеру НОМЕР_1 (номер потерпілої). Кожного разу відбулось з`єднання (т.1 арк.240-241).

Згідно копії розписки від 15.04.2014р., ОСОБА_9 запозичив у ОСОБА_7 7000 доларів США на строк 24 місяці, а саме до 11.04.2016р., зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 5% щомісяця від суми займу (т.1 арк.242-243).

Згідно копії розписки від 06.05.2013р., ОСОБА_9 запозичив у ОСОБА_11 8000 доларів США на строк 12 місяців, а саме до 06.05.2014р., зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 5% щомісяця від суми займу (т.1 арк.244-245).

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

За змістом ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також суд має враховувати якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про недопустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно з ч.1,3 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ст.115 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а п.6 ч.2 цієї статті за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах з корисливих мотивів.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини, бажає її настання (прямий умисел) або хоча і не бажає настання смерті іншої особи, але свідомо припускає її настання (непрямий умисел).

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел при кваліфікації злочинів як вбивство необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Мотив і мета злочину підлягають з`ясуванню, оскільки у ряді випадків вони є кваліфікуючими ознаками цього злочину.

Умисне вбивство з корисливих мотивів (п.6 ч.2 ст.115) має місце у разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

При цьому, замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин.

Проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, оцінивши безпосередньо досліджені судом докази, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено неповно, однобічно та без з`ясування всіх фактичних обставин кримінального провадження, внаслідок чого фактичні обставини, наведені у формулюванні обвинувачення, є недоведеними, достовірні та допустимі докази, якими підтверджується причетність ОСОБА_9 до замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 з корисливих мотивів та його винуватість у цьому, стороною обвинувачення суду не надані.

Так, в обґрунтування обвинувачення прокурор посилається на пояснення потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , протоколи слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_42 , протокол впізнання ОСОБА_9 свідком ОСОБА_17 , висновок судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , протоколи огляду місця події та висновки балістичної, хімічної експертиз, протокол обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , протоколи огляду інформації про вхідні/вихідні телефонні дзвінки.

Однак, даючи власну оцінку зазначеним доказам, суд вважає, що відомості, які містяться в них, не узгоджуються між собою, є протиречивими і не містять достатніх, вагомих та чітких даних, які б давали підстави для безсумнівного висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Фактично основою обвинувачення є показання потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_9 , маючи намір позбутися майнових зобов`язань перед нею, 04.03.2015р. приблизно о 10.30год. стріляв в неї з прямим умислом на її вбивство, але смерть не настала з причин, які не залежали від його волі, оскільки вона здійснила активний опір і відвела зброю від себе, куля потрапила в підлогу.

Разом з тим, на думку суду, показання потерпілої ОСОБА_7 містять ряд суперечностей, не підтверджуються сукупністю інших належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим унеможливлюють категоричний висновок про причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому діяння та те, що він діяв саме з прямим умислом на її вбивство з корисливих мотивів за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Так, звертаючись 04.03.2015р. в 11.20год. до правоохоронних органів із заявою про вчинення в цей же день о 10.30год. відносно неї злочину, потерпіла ОСОБА_7 вказала на конкретну особу, яка вчинила злочин із застосуванням вогнепальної зброї.

Разом з тим, жодних оперативних-розшукових дій з метою перевірки достовірності повідомлених потерпілою ОСОБА_7 відомостей про особу злочинця, встановлення його місця знаходження та затримання, виявлення та вилучення при ньому знаряддя злочину або інших речей, які містять сліди злочину, запобігання втрати речових доказів тощо працівниками поліції безпосередньо після подій, на які вказала потерпіла, вчинено не було. Доказів вчинення таких дій та їх результат суду не надано.

Згідно з протоколом огляду місця події від 04.03.2015р., який було проведено безпосередньо після звернення ОСОБА_7 з заявою про вчинення щодо нею протиправного діяння, на місці події порушень обстановки зафіксовано не було, будь-яких слідів застосування гладкоствольної мисливської зброї, відбитків пальців рук або інших слідів, за якими можна було б провести експертні дослідження, висновки яких використати в якості доказів, в т.ч. причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до злочину, на місці події 04.03.2015р. вилучено не було.

При цьому, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснювала, що під час проведення огляду 04.03.2015р. вона розповіла усі обставини вчинення злочину, показала механізм здійснення пострілу, його напрям, тобто можливе місце знаходження його слідів. Однак такі пояснення потерпілої уповноваженими особами правоохоронних органів, в т.ч. із залученням відповідних спеціалістів, експертів, під час огляду перевірені не були, а потерпіла, будучи заінтересованою в результатах досудового розслідування, жодних зауважень щодо протоколу огляду не виказувала, клопотань з цього приводу не подавала, зі скаргами на дії працівників поліції, процесуального керівника не зверталась.

Крім того, в судовому засіданні сторона обвинувачення та потерпіла не скористались правом на заявлення клопотання про допит в якості свідків працівників поліції та понятих, за участю яких 04.03.2015р. проводився огляд місця події, для з`ясування обставин проведення огляду та усунення наявних протиріч.

Судом встановлено, що під час огляду місця події 04.03.2015р. з обох рук потерпілої ОСОБА_7 були зроблені змиви.

В подальшому висновком експерта №234 від 22.05.2015р. встановлено, що в цих змивах є сліди продуктів пострілу. Однак, надані суду докази не містять жодних достовірних відомостей про те, для якої саме зброї характерні виявлені продукти пострілу та який механізм їх утворення, зокрема, чи могли вказані сліди утворитись за обставин, викладених в обвинувальному акті, схоплення потерпілою обома руками за ствол зброї в момент пострілу.

При цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №827 від 05.03.2015р. у потерпілої було виявлено опік шкіри лише правої кісті, в той час, коли за обвинувальним актом та її поясненнями в судовому засіданні, вона трималась за ствол зброї двома руками і, як зазначено вище, саме на обох її руках виявлено сліди пострілу. Такі протиріччя стороною обвинувачення під час досудового розслідування та судового розгляду не усунені.

Тому факт виявлення на руках потерпілої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та продуктів пострілу ні прямо, ні опосередковано не вказує на винуватість саме ОСОБА_9 .

При ухваленні вироку суд не бере в якості доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині протокол обшуку від 04.03.2015р. за місцем його мешкання, згідно з яким виявлено та вилучено чохол з-під рушниці та 6 патронів 16 калібру.

Як встановлено судом, вилучені під час обшуку речі в подальшому органами досудового розслідування із залученням спеціалістів, експертів не оглядались, речовими доказами не визнані, жодне експертне дослідження щодо них не проводилось і відношення вказаних речей до подій, на які вказала потерпіла, не з`ясовувалось.

Згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 , вилучені у нього патрони були старими, мали корозію покриття внаслідок спливу часу. Ці обставини під час досудового розслідування перевірені не були.

Відомості, що містяться в протоколі обшуку від 04.03.2015р. про те, що виявлений чохол може бути чохлом з-під рушниці, є припущенням органу досудового розслідування, яке жодними достовірними доказами не підтверджено.

Суд вважає, що само по собі вилучення у обвинуваченого патронів 16 калібру та чохла, можливо з-під рушниці, не свідчить про наявність у нього будь-якої зброї, зокрема, гладкоствольної мисливської, яка зазначена в обвинувальному акті як знаряддя злочину.

Жодних інших доказів, які б підтверджували наявність станом на 04.03.2015р. у ОСОБА_9 такої зброї, її застосування відносно потерпілої, стороною обвинувачення не зазначено і суду не надано. Факт законного/незаконного придбання та зберігання ОСОБА_9 будь-якої зброї під час досудового розслідування не перевірений, відповідні докази суду не надані.

Крім того, як вже зазначалось судом вище, потерпіла ОСОБА_7 відразу вказала працівникам поліції на ОСОБА_9 як на особу, що вчинила відносно неї злочин, розказала про обставини вчинення злочину. При цьому, в судовому засіданні вона пояснила, що ОСОБА_9 04.03.2015р, а також напередодні (02.03, 03.03), коли приходив до неї, був одягнений в одні й ті самі сині джинси та чорну куртку вільного крою, зброю дістав з-під куртки.

Разом з тим, в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 04.03.2015р., дозвіл на який було надано ухвалою слідчого суддів саме з метою відшукання та вилучення предметів, які містять сліди злочину, органом досудового розслідування не було виявлено та вилучено будь-яких речей та предметів, які могли мати на собі сліди злочину, зокрема, одягу, який підходив би під описання потерпілої та міг містити на собі сліди продуктів пострілу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно має такий одяг, який є робочим, 04.03.2015р. був в такому одязі, до або під час обшуку не приховував його, вимогу про надання будь-якого одягу слідчий до нього не пред`являв.

В підтвердження того, що саме ОСОБА_9 скоїв злочин, сторона обвинувачення посилається також на роздруківки вхідних та вихідних дзвінків з мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 04.03.2015р. о 10.16год., 10.18год., 11.11год, 11.28год. між ними відбулись короткотривалі з`єднання, перші три дзвінка здійснював ОСОБА_9 , останній ОСОБА_7 . Вказана інформація не суперечить ані показанням потерпілої, ані показанням обвинуваченого.

При цьому, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що час другого дзвінка (10.18год) відповідає фактичному часу їх особистої зустрічі з ОСОБА_9 біля її подвір`я за декілька хвилин до замаху на її вбивство, а обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечує це, посилаючись, що перебував в цей час в іншому місці, значно віддаленому від місця мешкання потерпілої.

З роздруківок телефонних дзвінків вбачається, що в момент здійснення ОСОБА_9 вихідних дзвінків на номер телефону ОСОБА_7 в зазначений день та час, вони знаходились в районі покриття базових станцій різних операторів мобільного зв`язку за різними адресами. При цьому, дзвінки в 10.16 год та в 10.18 год за роздруківкою телефонних дзвінків ОСОБА_9 зафіксовані в районі покриття базових станцій також за різними адресами.

В той же час, взаєморозташування базових стацій, їх віддаленість один від одного, радіус покриття тощо органом досудового розслідування не з`ясовано, тому факт перебування обвинуваченого ОСОБА_9 в місці вчинення злочину вказаними доказами однозначно не підтверджується.

Більш того, в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту на підтвердження наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 алібі були допитані свідки ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_34 , які пояснили, що 04.03.2015р. в проміжок часу з 10 до 11год. бачили ОСОБА_9 в районі Запорізького «Дуба», що розташований в с.Верхня Хортиця, в той час, коли потерпіла мешкає в с.Сонячне.

Однак органом досудового розслідування, незважаючи на те, що такі обставини були відомі на досудовому розслідуванні після допиту свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_45 , що підтверджено як реєстром процесуальних дій, так і показаннями цих свідків в суді, наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 алібі належним чином не перевірена, можливість його перебування в зазначеному місці та неможливість перебування за місцем мешкання потерпілої належними та допустимими доказами не спростована.

Зазначені свідками ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , а також свідком ОСОБА_46 обставини щодо перебування ОСОБА_9 04.03.2015р. в іншому місці, ніж вказано в обвинувальному акті, не спростовані стороною обвинувачення і під час судового розгляду.

При цьому, суд вважає пояснення вказаних свідків логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та поясненнями обвинуваченого ОСОБА_9 , підстав не довіряти їм у суду немає, жодної заінтересованості в результатах розгляду справи судом не встановлено. Отриманими в ході досудового розслідування роздруківками телефонних дзвінків свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_45 їх показання не спростовуються.

Надаючи оцінку іншим доказам, які надані стороною обвинувачення, зокрема, протоколу огляду місця події від 08.03.2015р., суд виходить з того, що згідно з цим протоколом за місцем мешкання потерпілої 08.03.2015р. виявлена куля та пластиковий контейнер, які згідно з висновком експерта №536-ЗТ від 21.10.2015р. могли бути частинами одного мисливського патрону кулею та полімерним пиж-стабілізатором «кулі Полева» та могли бути стріляні з гладкоствольної зброї під патрон 16 калібру.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено, що виявлені 08.03.2015р. куля та полімерний пиж-стабілізатор від мисливської гладкоствольної зброї 16 калібру є слідами пострілу, здійсненого саме 04.03.2015р. Жодних доказів, які б свідчили про будь-який зв`язок цих речей з подіями 04.03.2015р., на які вказала потерпіла ОСОБА_7 , прокурором не надано.

Як вже зазначалось вище, в змивах з обох долоней рук потерпілої ОСОБА_7 , вилучених 04.03.2015р., згідно з висновком експерта №234 від 11.05.2015р. були виявлені сліди продуктів пострілу у вигляді нітрит-іонів та дифеніламіну. Такі ж сліди виявлені на деформованій кулі, пластиковому контейнері, вилучених 08.03.2015р. В той же час, належність продуктів пострілу на змивах з рук потерпілої та на кулі і пластиковому контейнері до єдиної групи (виду), їх ідентичність не встановлена, відповісти на це питання експерт не зміг через відсутність у зазначених слідах індивідуальних ознак.

За таких обставин, неможна достовірно вважати, що виявлені 08.03.2015р. за місцем мешкання потерпілої куля та контейнер пиж-стабілізатор могли бути стріляні саме з тієї зброї, за яку 04.03.2015р. трималась потерпіла.

Крім того, в ході проведення балістичної експертизи експерт не зміг надати відповідь на питання чи вистріляні пластиковий контейнер та деформована куля з одного екземпляру зброї, оскільки сліди від зброї, придатні для ідентифікації, на зазначених предметах не відобразились.

Також в ході проведення огляду місця події 08.03.2015р. було виявлено наскрізний через килим та лінолеум слід від пострілу загальним діаметром 12мм. Разом з тим, фрагмент килиму зі слідами від пострілу вилучений лише через 5 місяців, а саме під час огляду місця події 13.08.2015р.

При цьому, як встановлено судом, під час досудового розслідування хімічна експертиза на виявлення слідів продуктів пострілу на поверхні килиму та лінолеуму не проводилась, питання їх ідентифікації зі слідами продуктів пострілу, виявлених в змивах з рук потерпілої, на кулі та пластиковому контейнері-пижі, залишення їх в результаті пострілу з однієї зброї, не з`ясовувалось.

Згідно висновку експерта № 536-ЗТ від 21.10.2015р. пошкодження на килимі у вигляді отвору є характерним для вогнепального пошкодження, але можливість його утворення в результаті пострілу з гладкоствольної мисливської зброї з патроном 16 калібру не перевірена та не доведена.

Таким чином, суд вважає, що зв`язок між подіями, які мали місце 04.03.2015р., та предметами, речами, виявленими 08.03.2015р. та 13.08.2015р., достовірними, достатніми, належними та допустимими доказами не підтверджений.

Також суд вважає, що стороною обвинувачення надані суперечливі докази на підтвердження направленості умислу обвинуваченого ОСОБА_9 саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7 з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про направленість умислу обвинуваченого, суд виходить з того, що обвинувачений та потерпіла до зазначених подій були знайомі тривалий час, між ними існували зобов`язальні відносини, що випливали з договору позики. Ці обставини обидва підтвердили в судовому засіданні.

Крім того, обидва пояснили, що протягом останнього півроку до подій 04.03.2015р., вони не могли добровільно вирішити спір, який виник у зв`язку з виконанням ОСОБА_9 свого зобов`язання за договором позики на користь потерпілої ОСОБА_7 . Остання наполягала на повному виконанні зобов`язання, пред`явивши ОСОБА_9 вимогу про сплату 15 тис. доларів США за розписками від 15.04.2014р. та 06.05.2013р., ОСОБА_9 не визнавав свого боргу, вважав свої зобов`язання виконаними, згідно з його поясненнями, пред`являв ОСОБА_7 зустрічну вимогу про оплату нею поставленого ним влітку 2014р. товару.

Саме з наявністю зобов`язань майнового характеру і наміром обвинуваченого ОСОБА_9 бути звільненим від їх виконання сторона обвинувачення та потерпіла пов`язують корисливий мотив вчинення замаху на умисне вбивство.

Однак, в обґрунтування корисливого мотиву як обов`язкової умови для кваліфікації дій за п.6 ч.2 ст.115 КК України, органи досудового розслідування не встановили та сторона обвинувачення не довела, що саме спонукало ОСОБА_9 на вчинення злочину і які саме сприятливі для нього наслідки мала би смерть ОСОБА_7 та заволодіння оригіналами розписок, які нібито підтверджували його боргові зобов`язання перед нею, враховуючи наявність між ними саме цивільно-правових відносин, що регулюються нормами цивільного права.

При цьому, як на доказ наявності у ОСОБА_7 станом на 04.03.2015р. саме оригіналів боргових розписок і їх викрадення ОСОБА_9 сторона обвинувачення посилається фактично на показання самої потерпілої. Однак жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин стороною обвинувачення не надано.

Як пояснили в судовому засіданні потерпіла та обвинувачений, вони часто спілкувались з приводу вирішення спірного питання, але неприязних стосунків між ними не було, гострих конфліктів, сварок не виникало, один одному не погрожували, до суду чи правоохоронних органів не звертались.

З пояснень потерпілої в судовому засіданні також вбачається, що жодного загострення конфлікту, сварки, погроз з її боку, які б могли викликати негативну реакцію обвинуваченого та виникнення у нього умислу саме на вбивство потерпілої, 04.03.2015р. безпосередньо перед тим, як він дістав зброю та направив її на неї, також не було, вони просто сиділи і розмовляли, нічого підозрілого в поведінці обвинуваченого потерпіла не помічала, погрози з його боку не відчувала.

Погрозу життю вона відчула лише, коли ОСОБА_9 дістав з-під куртки, яка була одягнена на ньому, рушницю і зі словами «немає людини немає проблем» направив в її бік, після чого вона схопилась за ствол зброї і, прикладаючи значні зусилля, опустила ствол вниз та вбік від себе, і саме в цей момент відбувся постріл. Зі слів потерпілої, це відбулось в незначний проміжок часу декілька секунд.

Крім того, потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що до моменту пострілу ОСОБА_9 попросив у неї подивитись розписки, які нібито підтверджували його борг перед нею, вона дала їх йому, він тримав їх в руках і повернув їй, вони продовжили розмову.

Виходячи з таких пояснень потерпілої, у обвинуваченого ОСОБА_9 була реальна можливість заволодіти борговими розписками та здійснити дії на їх пошкодження, знищення, не застосовуючи зброю.

Також такі пояснення потерпілої спростовують викладені в обвинуваченні обставини про те, що ОСОБА_9 почав примушувати ОСОБА_7 відмовитися від матеріальних претензій до нього та повернути наявні у неї боргові розписки, а після її відмови дістав вогнепальну мисливську зброю та направив її на потерпілу, в подальшому здійснив постріл. Вказані обставини стороною обвинувачення жодними належними та допустимими доказами не доведені.

Отже, фактично наявність умислу на позбавлення її життя пов`язується потерпілою ОСОБА_7 виключно із демонстрацією вогнепальної зброї, що за відсутністю інших об`єктивних даних не може покладатись в основу висновку про направленість умислу саме на вбивство з корисливих мотивів.

При цьому, поза увагою органів досудового розслідування залишилось питання - з яких саме причин відбувся постріл із зброї, враховуючи поведінку як обвинуваченого, так і потерпілої за описаних нею обставин. Зокрема, чи був постріл результатом умисного натискання обвинуваченим ОСОБА_9 на спусковий механізм або результатом самочинного спрацювання спускового механізму, в т.ч. за умови раптового швидкого схоплення ствола мисливської рушниці потерпілою обома руками. Відповідні докази суду не надані.

Жодних об`єктивних обставин, які б давали підстави для беззаперечного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_9 цілеспрямовано здійснив постріл в потерпілу, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, стороною обвинувачення не доведено.

Таким чином, суд вважає, що орган досудового розслідування не здійснив усі необхідні процесуальні дії по збиранню та фіксації доказів та сторона обвинувачення в ході судового розгляду поза розумним сумнівом не довела причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому діяння та його винуватість.

Виключно показання потерпілої ОСОБА_7 , які до того ж є суперечливими, нелогічними, без їх підтвердження сукупністю інших належних та допустимих доказів, на думку суду, не можуть покладатись в основу обвинувального вироку.

Протокол слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 фактично є її показаннями щодо обставин вчиненого проти неї злочину, всупереч ст.240 КПК України не переслідує мету слідчого експерименту перевірка чи уточнення відомостей, нових даних, усунення протиріччя тощо, тому не приймається судом як окремий доказ на підтвердження винуватості обвинуваченого.

До показань свідка ОСОБА_17 суд ставиться критично, оскільки вона є кумою потерпілої ОСОБА_7 , вони тривалий час товаришують, спілкуються, в силу чого свідок може бути заінтересованою в підтриманні позиції потерпілої на прохання останньої.

З цих же підстав суд не бере до уваги як достовірний доказ винуватості ОСОБА_9 протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 та протокол пред`явлення особи їй для впізнання.

До того ж в протоколі пред`явлення особи для впізнання зазначено, що свідок ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка приходила до ОСОБА_7 , без вказівки про те, коли саме та за яких обставин вона бачила ОСОБА_9 .

Розумний сумнів викликає у суду дотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо умов проведення впізнання особи, оскільки у відповідному протоколі містяться зауваження захисника обвинуваченого про наявність суттєвих відмінностей у віці та зовнішньому вигляді пред`явлених для впізнання осіб.

Для спростування вказаних зауважень прокурор не надав суду відеозапису вказаної слідчої дії, про здійснення якого безпосередньо зазначено в протоколі.

При ухваленні вироку суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 щодо обставин вчинення злочину, оскільки вони очевидцями подій 04.03.2015р. не були, про них їм відомо виключно зі слів потерпілої ОСОБА_7 . Їх пояснення щодо обставин неповернення ОСОБА_9 запозичених грошових коштів, наявності у потерпілої станом на 04.03.2015р. оригіналів розписок, які він писав, також фактично ґрунтуються на показаннях потерпілої.

Надані прокурором письмові докази протоколи огляду місця події, протокол обшуку, висновки експертиз, роздруківки телефонних дзвінків не містять достатніх, достовірних відомостей про усі істотні обставини вчинення злочину, тому також не можуть покладатись в основу обвинувального вироку суду.

Згідно з основними засадами кримінального судочинства, які закріплені в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.62 Конституції України та ст.17,373 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій в тій мірі, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не виникало «розумного сумніву», що обвинувачений є винуватим у вчиенні злочину.

Отже, з урахування викладеного, суд вважає, що стороною обвинувачення в системі наданих доказів не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_9 04.03.2015р. приблизно в 10.20-10.30год перебував у будинку АДРЕСА_3 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_7 , та вчинив замах на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Обвинувачення стосовно ОСОБА_9 фактично ґрунтується на припущеннях, надані суду докази не містять достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, достовірних та беззаперечних відомостей про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, а викликають у суду розумний сумнів, який слід трактувати на користь обвинуваченого, у зв`язку з чим відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України його слід виправдати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину не підлягає задоволенню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368,370,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та виправдати.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення моральної школи відмовити повністю.

Речові докази - фрагмент килиму, деформовану кулю з пластиковим контейнером пиж-стабілізатора, змиви з долонь потерпілої ОСОБА_7 , які передані до камери схову речових доказів Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

22.05.2018