Справа № 359/6297/18
Провадження №1-КС/359/1831/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції в а/п «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
09.08.2018 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вище зазначене клопотання.

За змістом клопотання відомості необхідні у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінального провадження за № 0000087 внесеному 08.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом використання завідомо підробленого документа, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно поданого клопотання, досудовим слідством встановлено, що 08.08.2018 приблизно о 07 год. 00 хв. громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля автомобіля марки «Dacia Logan» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що стояв на узбіччі проїжджої частини біля терміналу «Д» ДП «МА «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, під час перевірки документів працівниками БПП в м. Борисполі УПП у Київській області, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортним засобом, пред`явив останнім посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власні анкетні дані, видане 29.08.2012 Косівським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, що містить ознаки підробки.

Так, відповідно до відомостей з Національної автоматизованої інтегрованої системи Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (НАІС ДДАІ МВС України) встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 за жодною особою не обліковується взагалі.

Крім того, відповідно до відомостей з Національної автоматизованої інтегрованої системи Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (НАІС ДДАІ МВС України) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не документований посвідченням водія взагалі. Таким чином, у органа досудового розслідування виникли обґрунтовані підстави вважати, що пред`явлене ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виготовлене шляхом повної або часткової підробки.

У зв`язку із наявністю достатніх підстав вважати, що виявлені невідповідності мають кримінальне походження, 08.08.2018 у ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, у ОСОБА_3 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власні анкетні дані, видане 29.08.2012 Косівським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області.

Крім того слідчий зазначає, що зазначений матеріальний об`єкт може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був предметом кримінально протиправних дій, а тому в силу ч. 2 ст. 91 КПК України підлягає перевірці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є : матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що для збереження речових доказів, слід накласти арешт на вилучений у громадянина ОСОБА_3 посвідчення водія. Строк звернення з клопотанням слідчим не пропущений.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-174, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити. Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.08.2018 у ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 29.08.2012 Косівським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, яке є предметом кримінально протиправних дій, а також може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_4 -Лесів