Справа № 624/181/17
Провадження № 1-кп/626/200/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

25 жовтня 2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №0000030 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Кегичівка Кегичівського району, Харківської області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, раніше не судимий,
-в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_7 05.02.2017 року близько 19:00 години, знаходячись на території ПТУ №60, що розташоване по вул.Калинова 30, смт.Кегичівка, Кегичівського району Харківської області, діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень та на ґрунті особистих неприязних відносин, почав вчиняти спроби нанести удари руками ОСОБА_8 , в результаті чого останній впав на землю та намагався підвестися. Після чого ОСОБА_7 , протиправно, умисно, наніс неповнолітньому ОСОБА_8 , який перебував у сидячому положенні тіла, не менше 6-7 ударів обома ногами по голові по теменно-скроневій області з ліва. В цей час потерпілий ОСОБА_8 , почав закривати обома руками своє обличчя від не одноразових ударів, в ході яких отримав тілесне ушкодження тильної поверхні в проекції 4,5 пальців лівої кисті, у вигляді кровопідтіку з внутрішньо-шкірним крововиливом ромбовидної форми, з відображаючим малюнком протектора взуття та травматичний набряк і кровопідтік в області спинки та кінчику носа, після чого наніс декілька ударів обома руками зверху вниз по голові в області потилиці. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 , наступні тілесні ушкодження: множинні кровопідтіки волосистої частини голови, лівої руки.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від прямого травматичного впливу тупих твердих предметів, кровопідтік на лівій кисті утворився від протектора взуття з малюнком нагадуючого ромби. По ступеню вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.125 КК України нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, а саме що 05.02.2017 року близько 19:00 години він знаходився на території ПТУ №60, що розташоване по вул.Калинова 30, смт.Кегичівка, де на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс кілька ударів руками ОСОБА_8 , в результаті чого останній впав на землю та намагався підвестися. Після чого він наніс останньому 6-7 ударів обома ногами по голові, яку потерпілий намагався закривати руками так кілька ударів руками.

Кається у скоєному, просив вибачення за свою поведінку, запевняв суд, що такого більше не повториться.

При цьому не оспорюючи фактичні обставини справи, йому не зрозуміло висновок судово-медичної експертизи з приводу встановлення у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, яку він просив оголосити та роз`яснити йому її суть, інші обставини він не оспорює.

В зв`язку з викладеним, в судовому засіданні було оголошено та досліджено висновок судово-медичної експерти №32-КР/17 від 06.02.2017 року, відповідно до якого у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , мали місце наступні тілесні ушкодження: множинні кровопідтіки волосистої частини голови, лівої руки.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від прямого травматичного впливу тупих твердих предметів, кровопідтік на лівій кисті утворився від протектора взуття з малюнком нагадуючого ромби, можливо у строк на який вказує потерпілий.

По ступеню тяжкості тілесні відповідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступнею тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Покази потерпілого ОСОБА_8 , які він надавав під час допиту і при слідчому експерименті, не суперечать даним, отриманим при судово медичній експертизі ОСОБА_8 .

Після дослідження та роз`яснення вказаного висновку експертизи безпосередньо в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 повністю з ними погодився та не заперечував кількість, локалізацію та ступень тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Інші обставини скоєння даного злочину, як це викладено в обвинувальному акті (час, місце, спосіб та ін.), останній не оспорював.

Крім того, окрім його повного визнання провини за ч.1 ст.125 КК України, його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами по справі, в тому числі висновком судово-медичної експертизи, протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2017 року, який останній також не оспорював.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67, 103 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на момент скоєння злочину був неповнолітнім, навчався в ПТУ, де характеризується цілком позитивно, має постійне місце мешкання, де характеризується також позитивно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_7 від 22.02.2017 року, умови проживання в сім`ї задовільні, в родині добрі взаємовідносини, у матері є взаємопорозуміння з сином.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання провини, каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, обставини, пом`якшуючі покарання, відсутність обставин, що обтяжують його, думку прокурора та потерпілого, щодо призначення покарання, і вважає, що покарання ОСОБА_7 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у вигляді громадських робіт, з урахуванням положення ст.100 КК України.

При цьому, в судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник, заявили клопотання про застосування до обвинуваченого закону про амністію у 2016 році, оскільки він вчинив умисний злочин, який не є тяжким та на момент скоєння він був неповнолітнім.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд обговоривши дане клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно закону про амністію, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п."а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент скоєння злочину був неповнолітнім, він вперше вчинив умисний злочин, який не є тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 05.02.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю, кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Заходи кримінального провадження в тому числі міра запобіжного заходу, не застосовувалися.

Речові докази та судові витрати, по справі відсутні.

Стосовно заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 , то суд приходить до наступного.

Так, в матеріалах кримінального провадження мається цивільний позов ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 спричиненої моральної шкоди в розмірі 100.000грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 даний позов не визнав, пославшись на ряд процесуальних порушень, в зв`язку з чим вважав його таким, що підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.326 КК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею.

Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

При цьому ані потерпілий(цивільний позивач) ОСОБА_8 ані його представник, в жодне судове засідання, про які повідомлялися кожного разу належним чином про що свідчать відповідні зворотні повідомлення, жодного разу не з`явились. При цьому будь-яких клопотань про розгляд їх цивільного позову без їх участі, від потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 не надходило.

Таким чином відповідно до положень ч.1 ст.326 КПК України оскільки обвинувачений ОСОБА_7 позов не визнав, а потерпілий ОСОБА_8 та його законного представник ОСОБА_10 в жодне судове засідання не з`явились, клопотань про розгляд їх цивільного позову без їх участі не надали, то він підлягає залишенню без розгляду.

При цьому клопотання адвоката ОСОБА_11 , який начеб то представляє інтереси потерпілого, про розгляд та задоволення позову без участі потерпілого та його особисто, суд не приймає до уваги, з урахуванням наступного.

Так, в матеріалах кримінального провадження(т.1 а.с.99-102 матеріали судового провадження) мається договір про надання правових послуг №19/17 від 18.04.2017 року, укладений між адвокатом ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з іншої сторони. Відповідно до п.7.1 ст.7 встановлено: «Строк даного договору складає 12 місяців. Договір набирає чинності з 18.04.2017 року та діє до 18.04.2018 року». Будь-яких інших договорів чи документів про продовження дії даного договору в матеріалах справи не мається, не надано таких документів адвокатом і до свого клопотання.

Таким чином клопотання адвоката ОСОБА_11 , від 01.10.2018 року та 04.10.2018 року про розгляд та задоволення позову без участі потерпілого та його особисто, суд не приймає, оскільки у даної особи відсутні процесуальні повноваження на представництво інтересів потерпілого, т.я. вони закінчилися ще 18.04.2018 року.

При цьому суд роз`яснює, що залишення позову без розгляду в рамках кримінального провадження, не позбавляє права потерпілого та його представника, звернутись з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.326, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80(вісімдесят) годин.

На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя