Єдиний унікальний номер 219/151/18 Номер провадження 11-кп/775/580/2018

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0000457 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року, яким:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н.-Суєтка Благовіщенського району Алтайського краю, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки визначені ст.76 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, 13 жовтня 2017 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював рух по проїжджій частині вул. Горбатова з боку вул. Садова в напрямку залізничної станції «Бахмут-2» у м. Бахмут Донецької області.

Під час руху в районі перехрестя вул. Горбатова та вул. Кузнечна, водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог п.п. 2.9 «а», 18.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують:

2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,

належним шляхом не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, належним чином не переконавшись, що його подальший рух не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу, внаслідок чого за перехрестям вул. Горбатова та вул. Кузнечна, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину зліва-направо відносно руху автомобіля по пішохідному переходу, позначеному на проїжджій частині вул. Горбатова лініями дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України та дорожніми знаками 5.35.1.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України та в момент наїзду була звернена правою бічною поверхнею тіла до транспортного засобу, що рухався.

Після чого водій ОСОБА_5 , діючи умисно у порушення вимог п. 2.10 п.п. а, б, в, г, ґ, д, е Правил дорожнього руху України, які регламентують:

п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа та транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

з місця події зник, а пішоходу ОСОБА_9 , яка в результаті вказаної дорожньо-транспортної події 13 жовтня 2017 року померла в автомобілі швидкої медичної допомоги, були спричинені наступні тілесні ушкодження: множинні забиті рани обличчя та голови, синці в області правого ока, на підборідді справа, правого плечового суглоба, крила правої клубової кістки, правого стегна, перелом луски правої скроневої кістки, крововиливи в речовину і під оболонки головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом луски лівої скроневої кістки, великими крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку. Малоймовірно, що ОСОБА_9 , яка отримала тяжку черепно-мозкову травму, що супроводжувалась переломом мозку, навіть при своєчасній спеціалізованій медичній допомозі, могла б залишитись живою.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Крім того, своїми діями водій ОСОБА_5 поставив пішохода ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, яка внаслідок свого безпорадного стану, була позбавлена можливості, вжити заходів до самозбереження.

При цьому, будучи зобов`язаним і маючи реальну можливість надати потерпілій ОСОБА_9 допомогу: повідомити про її стан в належну установу, а також відправити потерпілу в лікувальний заклад, після скоєння дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи мету уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин та приховування слідів злочину, усвідомлюючи, що пішохід знаходиться в небезпечному для життя стані внаслідок отримання тілесних ушкоджень, втік з місця події на автомобілі, залишивши ОСОБА_9 без допомоги.

З таким вироком не погодився прокурор і оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляції прокурор, не оспорюючи обставини встановлені судом першої інстанції, правильність кваліфікації та висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 , вказує на призначення обвинуваченому покарання, яке явно не відповідає особі винного та обставинам справи внаслідок м`якості, а саме, на безпідставність звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що суд, застосовуючи ст.75 КК України, не врахував всіх обставин справи та не мотивував свої висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Крім того, суд застосував ст.75 КК як до основного покарання, так і до додаткового, чим порушив вимоги ч.1 цієї норми права.

Ставить питання про скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, за ст.135. ч.1 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наполягали на залишенні вироку суду першої інстанції без змін.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відмовились від обвинувачення ОСОБА_10 за ст.135 ч.1 КК України, просили закрити кримінальне провадження в цій частині та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2018 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ст.135 ч.1 КК України скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі ст.ст.477, 284 ч.1 п.7 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України, доведеність винуватості, правильність кваліфікації його дій, вид та розмір основного та додаткового покарань будь-ким із сторін кримінального провадження не оскаржено.

Що ж стосується доводів прокурора про безпідставність звільнення ОСОБА_10 від відбування покарань з випробуванням, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є обґрунтованими.

Так згідно ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно роз`яснень у п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №1423 від 23.12.2005, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судом першої інстанції не в повній мірі враховано конкретні обставини вчинення ним злочину та поведінку безпосередньо після вчинення злочину, в результаті чого було призначене покарання з застосуванням ст.75 КК України, що є явно несправедливим через м`якість.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваного вироку в частині призначення покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Призначаючи вид та розмір покарання, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро покаявся та дав правдиві показання щодо вчиненого ним злочину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштувався, раніше не судимий, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має хронічне захворювання, є членом ГО «Бахмутська міська спілка ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)» та ГО «Офіцери запасу». Щире каяття та відшкодування шкоди є обставинами, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновків, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для попередження нових злочинів, буде мінімальне основне покарання передбачене санкцією ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Що стосується досудової доповіді (про середній ризик вчинення ОСОБА_5 повторного злочину та можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів), вона не має для суду вирішального значення та враховується у сукупності з іншими обставинами передбаченими ст.ст.65-67 КК України.

З урахуванням засад передбачених ст.65 КК України, апеляційний суд враховує, конкретні обставини злочину вчиненого ОСОБА_5 , а саме, керування автомобілем по вулицях міста у стані алкогольного сп`яніння, ненадання пішоходу дороги на нерегульованому пішохідному переході, тяжкість наслідків у вигляді настання смерті потерпілої ОСОБА_9 , залишення на автомобілі місця ДТП, наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння, і приходить до висновків про неможливість його виправлення без реального відбування покарання та відсутність підстав для застосування ст.75 КК України.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.407, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: