Справа № 359/8741/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/490/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 25.04.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0002085 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, яким засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
за ч.1 ст.286 КК України до штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250,00 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 5 279,00 (п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень матеріальної шкоди та 30 000,00 (тридцять тисяч) моральної шкоди.
Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 19 вересня 2017 року приблизно об 11:40 годині у світлий період доби, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно-справним автомобілем «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по другорядній автодорозі по вул. Польова у м. Бориспіль Київської області в напрямку автодороги Бориспіль-Дніпро.

Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_9 , проявляючи злочинну недбалість, не врахувала дорожню обстановку, виїхавши на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги не надала дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим грубо порушила п.п. 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по головній автодорозі вул. Глибоцька у м. Бориспіль Київської області, в напрямку вулиці Київський Шлях, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні з ліва отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому човноподібної кістки лівої стопи, які згідно висновку експерта №167/Е від 30.10.2017 відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_9 , яка порушила п.п.2.3 «б», 16.11 Правила дорожнього руху України.

Порушення ОСОБА_9 п.п. 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненням потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
На вказаний вирок, обвинувачена ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію та обставини вчиненого кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченої. Вирішуючи питання про призначення їй покарання, судом не враховано, що вона щиро розкаялась у вчиненому, матеріальну шкоду потерпілій відшкодувала, на утриманні має чотирьох дітей, троє з яких неповнолітні, яких виховує сама, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Окрім цього, задовольняючи цивільний позов потерпілої, суд залишив поза увагою, що позов потерпіла обґрунтувала лише словами, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та розмір її компенсації, до того ж суд не врахував, що потерпіла у позові вийшла за рамки пред`явленого обвинувачення, вказавши про онкологічне захворювання батька, що не має ніякого відношення до ДТП, яка сталася. Також, судом не враховано, що після ДТП, нею було передано потерпілій 1 000,00 гривень, як компенсацію моральних збитків, і цей факт потерпіла не заперечувала. Тому, просить вирок змінити та призначити їй більш м`яке покарання, а саме у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Також, просить змінити вирок в частині суми стягнення, а саме стягнути з неї на користь потерпілої 1 000,00 гривень моральної шкоди та 4 763,93 гривень матеріальної шкоди.
Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;
потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає вирок обґрунтованим та законним, просила залишити його без змін;
обвинувачену, яка підтримала свою апеляційну скаргу, просила задовольнити її у повному обсязі;
перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 286 КК України не оспорюються учасниками процесу, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Так, при призначенні покарання, суд врахував, що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості та повністю розкаялася у вчиненому. Взяв до уваги суд і той факт, що ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

До того ж, на думку колегії суддів, слід врахувати той факт, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила грубе порушення ПДР України внаслідок чого сталося ДТП.
За даних обставин, покарання обвинуваченій призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги про зменшення матеріальної шкоди з 5 279,28 гривень до 4 763,93 гривень, тобто на 515,35 гривень, то вказані твердження також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не можуть бути задоволені.

Так, посилання на те, що потерпіла надала суду квитанції про придбання нею товарів, які не були призначені їй лікарем, а саме: на а.п. 26 міститься квитанція про придбання пелюшок гігієнічних вартістю 12,80 грн., та на а.п. 27 квитанція на придбання пакетику-майка вартістю 0,30 грн., не можуть вказувати на необгрунтоваті витрати потерпілої, котрі не пов`язані з заподіяною шкодою. Зі слів потерпілої вказані пелюшки потрібні були їй для огляду лікаря.
Безпідставними є й доводи обвинуваченої про небгрунтоване придбання стельок, вартістю 350 гривень, оскільки з консультативного висновку потерпілої вбачається, що вказані стельки їй були призначені лікарем.
До того ж, колегія суддів вважає за необхідне при прийнятті вказаного рішення у цій частині врахувати той факт, що обвинувачена ОСОБА_9 під час розгляду даного провадження в суді першої інстанції повністю визнала розмір матеріальної шкоди.
Необгрунтованими є й твердження обвинуваченої про необхідність зменшення моральної шкоди. Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що вказані позовні вимоги потерпілої суд задовольнив частково. При цьому, розмір моральної шкоди визначав виходячи з характеру та тривалості фізичних і моральних страждань потерпілої, її стану здоров`я, морально-психологічного стану після вчинення ДТП та отриманих пошкоджень і їх наслідків. До того ж, був врахований матеріальний стан обвинуваченої, стан її здоров`я та той факт, що у неї на утриманні перебуває троє дітей.
Апеляційний суд погоджується з указаним висновком місцевого суду і вважає, що розмір моральної шкоди вказаним судом було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року необхідно залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4