АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2183/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/107/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого- ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-кп/789/107/18 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Кременецького районного суду від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.162 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України та засуджено за ч.1 ст.125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. та за ч.1 ст.162 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн .

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарння більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі п."в" ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 5000 гривень моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.

За вироком суду, 21.11.2016 року близько 21 год 50 хв. між ОСОБА_6 , який перебував у невстановленому слідством місці, та ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого проживання, в телефнному режимі вник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочининй умисел , 21.11.2016 року близько 22 год. 25 хв. ОСОБА_6 прийшов до господарства ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати будинку та виявив останнього сплячим на ліжку.

Після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 , взяв його правою рукою за верхній одяг, потягнув силою на себе та наніс один удар кулаком тієї ж руки в область голови останнього. Надалі ОСОБА_6 наніс близько чотирьох ударів ногою по обличчю ОСОБА_10 , який продовжував лежати на ліжку.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 21.11.2016 року приблизно о 22 год. 20 хв. у ОСОБА_6 , який на той час перебував поблизу житловго будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на порушення недоторканості житла, а саме будинку де проживає та який належить ОСОБА_10 .

Реалізовуючи який, 21.11.2016 року приблизно о 22 год. 20 хв. в порушення ст.30 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла, ОСОБА_6 умисно, незаконно, без дозволу власника чи суду, шляхом відкриття вхідних дверей, які не були зачинені на замок, проник до житловго будинку ОСОБА_10 , що розташований за вказаною адресоюю.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову про стягнення грошової компенсації заподіяної потерпілому моральної шкоди, зменшивти розмір її відшкодування з 5000 грн. до 1000 грн. Вважає, що стягнута судом моральна шкода в розмірі 5000 грн. не відповідає характеру та обсягу заподіяних обвинуваченим потерпілому моральних страждань та є завищеною, оскільки обставини кримінального правопорушення вказують на те, що під час нанесення ударів потерпілий спав, а тілесні ушкодження на його тілі виявив його брат лише після того які він прокинувся. Судом не встановлено в чому саме полягало порушення звичайного способу життя ОСОБА_10 , а також які саме зусилля він прикладав для відновлення попереднього стану, оскільки потерпілий зловживає алкогольними напоями, ніде не працює. Крім того, зазначає, що суд не врахував що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у них мотивів, прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наведених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження ґрунтуються на досліджених судом доказах і ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не перевіряються.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Покарання призначене у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України та звільнення від його відбування на підставі ЗУ Про застосування амністії в 2016 році також відповідає вимогам закону і сторонами кримінального провадження під сумнів не ставиться.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України)

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації та від 14 лютого 2008 року у справі Пшеничний проти Російської Федерації .

На думку колегії суддів, визначаючи розмір грошового відшкодування з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди, суд в повній мірі врахував глибину та характер пережитих ним душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями обвинуваченого, який порушив недоторканість його житла з метою заподіяти йому тілесні ушкодження, істотністю вимушених змін у його житті, які полягали у тому, що він змушений був докладати зусилля для відновлення свого здоровя, а також додатковими незручностями, повязаними з необхідністю зявлятись до органу досудового розслідування та суду під час даного кримінального провадження, а також фізичному болю, який він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя.

При цьому суд виходив з вимог виваженості, розумності та справедливості, і задовольнив цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в сумі 30000 грн. лише частково на суму 5000 грн. З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає доводи захисника обвинуваченого щодо зменшення розміру моральної шкоди до 1 000 грн. не заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити, вирок Кременецького районного суду від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2