печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3 , представника особи, яка звернулась зі скаргою - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшла вказана скарга, подана в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України з невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза заявою від 26 листопада 2017 року.

Особа, яка звертається зі скаргою зазначає, що бездіяльність Генеральної прокуратури України полягає у невиконанні положень ст. 214 КПК України, а саме до Єдиного реєстру досудових розслідуваньне було внесено відомості за заявою останньої про вчинення кримінальних правопорушень.

Посилаючись на відсутність інформації про внесення відомостей за вищезазначеною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідуваньособа, яка подала скаргу просить зобов`язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести відомості про кримінальні правопорушення, як вважає заявник, до Єдиного реєстру досудових розслідуваньта розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні особа, яка звернулась зі скаргою та її представник вимоги скарги підтримали та просили задовольнити.
Представник Генеральної прокуратури України в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник Генеральної прокуратури України неодноразово не з`явся в судове засідання, строк перебування скарги на розгляді, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.
Заслухавши пояснення особи, яка звернулась зі скаргою, представника особи, яка звернулась зі скаргою, слідчий суддя, вивчивши скаргу, та дослідивши матеріали надані в її обґрунтування, приходить до наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

В ході розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України було направлено заяву про вчинення, на його думку, суддями Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України, відомості за якою просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньпісля отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідуваньта для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вбачається, що ОСОБА_3 , просить внести відомості щодо вчинення суддями Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України, у своїй заяві фактично не погоджуючись з ухваленим процесуальним рішенням суддів у справі № 810/135/2016 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Генерального прокурора України ОСОБА_8 , прокурора Київської області ОСОБА_9 , про бездіяльність суб`єктів владних повноважень у зв`язку із здійсненням владних управлінських функцій, використовуючи свою заяву як поза процесуальний спосіб оскарження, не користуючись наданим правом на оскарження передбаченим КАС України, поряд із цим, в заяві відсутні об`єктивні обставин, які б вказували на наявність розумних сумнівів щодо правосудності вказаного судового рішення.

Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України проте, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньпро можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, що прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, а відтак у її задоволенні слід відмовити, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26 листопада 2017 року - відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 10 год. 20 хв. 08 червня 2018 року.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1