Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/1112/18
провадження № 1-кп/368/142/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.10.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000384 від 18.08.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
?02.02.2017 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2017 р. залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.11.2017 р. до ОСОБА_3 застосовано ст.. 7 Закону України «Про амністію в 2016 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення - прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 17 серпня 2018 року приблизно о 16 год. 10 хв. перебував по вул. Захарченка в м. Миронівка Київської області, де на відкритій ділянці місцевості, що територіально розташована на відстані близько 2 метрів від аптеки «Доброго здоров`я», що за адресою: АДРЕСА_2 , побачив велосипед синього кольору марки «Славутич», належного ОСОБА_5 і в цей час вирішив вчинити крадіжку вказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 серпня 2018 року приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, підійшов до аптеки «Доброго здоров`я», що за адресою: вул. Захарченка м. Миронівка Київської області, де відшукав і таємно викрав велосипед марки «Славутич» синього кольору, що належить ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1 237 грн. 50 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 3212 від 25.08.2018 р.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що проходячи повз аптеки в м. Миронівка він побачив велосипед, який був без присмотру зі сторони власника і він вирішив його викрасти. Велосипед віддав знайомій на тимчасове зберігання, який вона потім віддала працівникам поліції. Більше такого він не вчинятиме. Просить пробачення та його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести у його відсутність. Щодо міри покарання на розгляд суду. Претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченого та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2002 року обвинувачений ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вікторівка Миронівського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Зловживає спиртними напоями. В громадському житті села участі не приймає.

Згідно вимоги про судимість від 15.06.2018 станом на 18.08.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше судимий, а саме:
?02.02.2017 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2017 р. залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.11.2017 р. до ОСОБА_3 застосовано ст.. 7 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При визначенні виду та розміру призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог, передбачених, ст. 65 КК України, враховує характер і ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості злочину, пом`якшуючих покарання обставинними, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному та активне сприяння розкриттю злочинів та усунення заподіяної шкоди та без обтяжуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, який не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення ОСОБА_3 , з випробуванням, з урахуванням досудової доповіді органу пробації, які вважають, що до обвинуваченого можливо призначити покарання без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ст.. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст.. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обов`язки.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 71) велосипед марки «Славутич» синього кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили - залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1