ЄУН № 331/4146/18
Провадження №1-кс/331/4828/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокуратури Запорізької області про продовження строку застосування екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , виданий 02.03.2005 року Ленінським РУВС м. Челябінська, закордонний паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданий ФМС НОМЕР_3 від 23.09.2011 року, уродженця Кустанайської області, росіянина, має середню спеціальну освіту, не одружений, раніше зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (знятий з обліку 27.07.2006 року), на території України не зареєстрований, раніше не судимого (зі слів),

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання першого заступника прокурора Запорізької області про продовження строку застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.12.2017 року о 08 годині 15 хвилин у пункті пропуску для авіаційного сполучення Запоріжжяспівробітниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_6 , який прибув авіарейсом з м. Стамбула Турецької Республіки, у зв`язку тим, що він за ініціативою ФСБ Росії перебуває у міжнародному розшуку каналами Інтерполу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 року до затриманого ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб - до 18.01.2018 року до 08 години 15 хвилин. 18.01.2018 року до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації від 17.01.2018 року № 81/3-704-17 про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ч. 2 ст. 205.5 КК РФ, а також доручення щодо підготовки клопотання про застосування відносно нього екстрадиційного арешту.

18.01.2018 року о 09 годині 20 хвилин у зв`язку з надходженням із Генеральної прокуратури Російської Федерації матеріалів запиту про екстрадицію ОСОБА_6 Олександрівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області останнього затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на два місяці з моменту затримання, тобто до 18.03.2018 року, яка набрала чинності. У подальшому строк екстрадиційного арешту неодноразово продовжувався. Станом на сьогодні прокуратурою Запорізької області проводиться повторна екстрадиційна перевірка. Таким чином, враховуючи той факт, що ОСОБА_6 компетентними органами Російської Федерації обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуває у міжнародному розшуку, на території України не зареєстрований і немає соціальних зв"язків, а також той факт, що повторна екстрадиційна перевірка триває та незавершена, єдиним запобіжним заходом, який буде гарантувати неможливість втечі особи та зможе забезпечити подальшу його видачу є тримання під вартою, інших підстав не встановлено, тому просив суд продовжити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження екстрадиційного арешту та просила відмовити у його задоволенні, оскільки до сьогодні питання про надання ОСОБА_8 статусу біженця не вирішено, судовий процес по даному факту триває, прокурором не зазначаються ніякі дані про неможливість перебування ОСОБА_6 на іншому запобіжному заході, тому підстав вважати, що тільки найбільш суровий запобіжний захід можливо застосувати до ОСОБА_6 , який до того ж потребує медичного лікування та обстеження немає.

ОСОБА_6 повністю підтримав позицію свого захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити. Оскільки на території Російської Федереації він зазнавав переслідування за релігійними переконаннями. Ніякого злочину не вчинював, змінив місце проживання на іншу країну через тиск з боку працівників поліції Російської Федерації та мешкав у Турції. У грудні 2017 року він приїхав до України для того, щоб знайти собі інше місце для проживання та перевезти сюди свою родину, оскільки знав, що українці більш толерантні до людей різних національностій та віросповідання. Просив суд обрати йому більш м"який запобіжний захід, оскільки перебування його у СІЗО створює для нього надмірний тягар та є несправедливим.

Вислухавши думки осіб, які беруть участь в судовому засіданні, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протокол до неї від 29.03.1997, ратифікований Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, Україна зобов`язується видавати осіб, що знаходяться на її території, для притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, за скоєння яких за законами запитуючої і запитуваної держав передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року або більш тяжке покарання.

Згідно ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про застосування щодо цієї особи екстрадиційного арешту до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше 12 місяців. Протягом цього терміну слідчий суддя за місцем утримання особи під вартою за поданням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого утримання особи під вартою.

У судовому засіданні встановлено, що на сьогодні на території України виконується запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 17.01.2018 року № 81/3-704-17 про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ч. 2 ст. 205.5 КК РФ, у тому числі, постанова про притягнення його як обвинуваченого, оголошення його в розшук і обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, документи, що підтверджують його особу та громадянство, а також доручення Генеральної прокуратури від 18.01.2018 року № 14/1/2-23835-17 до прокуратури Запорізької області щодо підготовки клопотання про застосування відносно нього екстрадиційного арешту.

Згідно матеріалів екстрадиційної перевірки, зокрема копії повідомлень Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України 31.05.2018 року прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_6 , однак зазначене рішення оскаржено заявником, рішення суду до сьогодні не прийнято.

Копією довідки ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підтверджуєхться, що стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, може слідувати етапом до Російської Федерації.

Згідно з висновком, затвердженим 21.03.2017 року начальником ГУ МВС Росії Челябінської області, ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації, документований паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , виданим 02.03.2005 року Ленінським РУВС м. Челябінська, 27.07.2006 року знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.01.2017 року перебуває у федеральному розшуку ( ініціатор розшуку - УФСБ Росії по Республіці Башкортостан).
На території України до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не притягується.

Враховуючи характер обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 компетентними слідчими органами Російської Федерації, обґрунтованість якого не є предметом перевірки слідчим суддею, відсутність характеризуючих матеріалів, які б переважали над існуючими ризиками, даних про те, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, на території України не зареєстрований і не має соціальних зв`язків, на протязі останніх років неодноразово змінював місце свого проживання, в тому числі і країну, а також те, що Генеральною прокуратурою України повторно розглядається питання про його екстрадицію до Російської Федерації, розгляд якого не завершений, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні підстави для застосування запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, на час вирішення питання екстрадиції.
При цьому інші більш м"які заходи (домашній арешт та таке інше) не зможуть запобігти ризику можливої втечі ОСОБА_6 з огляду на дані його біографії та факти поведінки за останні роки.
З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги, що слідчий суддя при розгляді даного клопотання не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 584, 585 КПК України, ст. ст. 9, 29 Конституції України, статтями 1, 2, 12 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України № 44/98-ВР від 16.01.1998, статтями 56, 58, 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994, статтею 13 Протоколу до неї, ратифікованим Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокуратури Запорізької області задовольнити.

Продовжити застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_7 ), уродженця Казахської РСР, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 2 (два) місяці, тобто до 29.10.2018 року включно.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_6 у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити ОСОБА_6 , прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1