н/п 1-кп/490/262/2018

У Х В А Л А
24 травня 2018 року м.Миколаїв Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000654, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,

З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник потерпілих ОСОБА_7 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

До обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, востаннє строк тримання під вартою продовжено до 08 червня 2018 року включно. Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не змінились.
Потерпілі та їх представник підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений та його захисники заперечують проти клопотання прокурора, просять змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту чи застави, оскільки тяжкість покарання сама по собі не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді триання під вартою, а ризики, на які посилається прокурор, на даний час суттєво зменшились.
Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Зі змісту ст.199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися. ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти. При обранні запобіжного заходу, а в подальшому при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність наступних ризиків: ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як зареєстрований та проживає за межами Миколаївської області; ризик впливати на потерпілих та свідків, оскільки обізнаний про місце мешкання потерпілих та свідків.
Разом із цим, наразі частина з ризиків, що були враховані слідчим суддею, істотно зменшились.

Так, під час судового розгляду по даному кримінальному провадженню допитані потерпілі та свідки, частково досліджені письмові докази.
Однак, такий ризик, як переховування від суду, продовжує існувати.

У той же час, через значний обсяг доказів, які суду належить дослідити, надмірну завантаженість суду та прокурора, найближчим часом розглянути вказане кримінальне провадження не вбачається можливим.

З огляду на наведене, виходячи зі змісту положень ст.ст. 182, 183, 194 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, та клопотання захисників і обвинуваченого про зміну запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.
Таким чином, судом встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість його запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194 КПК України є підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, зважаючи на вищевикладене, оскільки частина ризиків на даний час зменшилась, суд, згідно ч. 3,4 ст. 183 КПК України, вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, його матеріальний та сімейний стан, ступінь вказаного ризику, суд вважає за необхідне визначити у якості застави, передбаченої ч. 5 ст. 182 КПК України, суму у 140 960 грн., та у разі її внесення покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 21 липня 2018 року включно.

Визначити розмір застави у 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_3 слід негайно звільнити з-під варти.
У разі внесення вказаної застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на увесь період судового провадження наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;
- за наявності здати до суду на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків обвинуваченого, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1