АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2657/15-к Номер провадження 11-кп/786/671/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року,

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Микільське Полтавського району Полтавської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України несудимий,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.292 КК України ОСОБА_11 виправданий у зв`язку з недоведеністю його винуватості;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Ваці, Полтавського району, Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, працюючий підсобним робітником ФОП " ОСОБА_13 ", одружений, маючий на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України несудимий,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

За ч.2 ст.292 КК України ОСОБА_12 виправданий у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

На підставі п.„в ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році ОСОБА_12 звільнений від відбування призначеного покарання;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Заворскло, Полтавського району, Полтавської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, одружений, маючий на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , несудимий,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п.„в ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного покарання.

В задоволенні цивільного позову ПАТ " Укргазвидобування " в особі Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" щодо стягнення витрат по ліквідації врізки на конденсатопроводі в розмірі 9 207 грн. відмовлено.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 визнані винуватими в такому.
05 липня 2015 року близько 23.00 год. в лісосмузі поблизу с.Василівка, Полтавського району, Полтавської області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб із місця несанкціонованої врізки - пошкодження об`єкту магістрального конденсатопроводу УКПГ «Степова - УПК Машівка» вчинили крадіжку газового конденсату у кількості 5 529 тон, загальною вартістю 56 358,03 грн. При цьому обвинувачені, використовуючи уварений кран, до якого приєднано гідравлічний шланг, здійснили злив (завантаження) газоконденсату до автомобіля „МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , спеціально обладнаного цистерною для паливно-мастильних матеріалів. В подальшому на автомобілі „МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , транспортували газовий конденсат на стоянку за адресою м.Полтава, вул.Комарова, 12.
Своїми діями спричинили ГПУ «Полтавагазвидобуванння» майнової шкоди на суму 56 358,03 грн.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються в тому, що вони за попередньою змовою групою осіб в період з квітня до 05 липня 2015 року, з метою таємного викрадання газового конденсату, поблизу лісосмуги, що розташована неподалік села Василівка, Полтавського району, Полтавської області, пошкодили магістральний конденсатопровід «УКПГ Степова - УПК Машівка» належний ГПУ «Полтавагазвидобування», а саме - зробили в тілі труби вказаного магістрального конденсатопроводу наскрізний отвір, до якого приєднали виготовлене кустарним способом додаткове обладнання, що не передбачено технологією промислової експлуатації магістрального конденсатопроводу. Зазначеними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 протиправно порушили нормальну роботу конденсатопроводу та спричинили реальну небезпеку для життя людей.
Обґрунтовуючи рішення щодо виправдання обвинувачених за ч.2 ст.292 КК України, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та достовірні докази на підтвердження скоєння ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пошкодження конденсатопроводу. У даному випадку сам факт використання обвинуваченими незаконної врізки під час викрадання газоконденсату не може свідчити про скоєння кримінального правопорушення.

Згідно висновків експертизи №134 слідів газоконденсату на речах обвинувачених, які могли б використовуватись під час врізки, виявлено не було. Відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 27.08.2015 року матеріали по факту здійснення невстановленими особами незаконної врізки в конденсатопровід Солоха - Машівка в с.Степне Полтавського району виділено в окреме провадження.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_12 та ОСОБА_11 засудити за ч.2 ст.292 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі положень ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

При цьому вказав, що в матеріалах кримінального провадження наявні належні та допустимі докази, що вказують на вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч.2 ст.292 КК України.

Приймаючи рішення щодо виправдання обвинувачених, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги розсекречений протокол ОРС пересування автомобіля „МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який доводить факт перебування транспортного засобу на місці вчинення врізки, та слідчий експеримент за участі ОСОБА_10 , який вказав на відведену йому роль та переміщення на місцевості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду в частині визнання винним та засудження ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказала, що судом взято до уваги протокол огляду місця події від 06.07.2015 року та експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №134 від 18.08.2015 року, які є неналежними та недопустимими доказами.

Під час відкриття матеріалів досудового розслідування схема руху автомобілів та диск з відеозаписом слідчого експерименту не надавались. В матеріалах провадження відсутні процесуальні документи, які вказували б на надання у встановленому законом порядку дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні.

Крім того, підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.292 КК України, ОСОБА_11 було повідомлено в межах кримінального провадження №0000615, внесеного до ЄРДР від 06.07.2015 року, однак всі оперативно-розшукові дії проводились в період час з квітня по червень 2015 року до внесення відомостей в реєстр. Проведення оперативно-розшукових дій до внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР є грубим порушенням вимог закону, тому докази, що отримані під час проведення зазначених дій, є неналежними та недопустимими.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також повернути конфіскований автомобіль „МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому вказав, що крадіжки він не вчиняв, а лише перевозив паливно-мастильні матеріали без документів.

Також зазначив, що при призначенні покарання суд не врахував стан його здоров`я та той факт, що він проживає разом з матір`ю похилого віку.

Захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_12 за ч.2 ст.185 КК України скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги зазначає, що протокол огляду місця події від 06.07.2015 року та експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №134 від 18.08.2015 року є неналежними та недопустимими доказами, оскільки поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заперечують факт відібрання зразків паливних матеріалів із цистерни автомобіля.

Схема руху автомобілів долучена до матеріалів кримінального провадження з порушенням норм кримінального процесуального закону, так як дані матеріали сторонам в порядку ст.290 КПК України не відкривались.

Водночас, судом не зазначено часу, способу та місця вчинення ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення, безпідставно допитано в якості свідка оперативного працівника ОСОБА_16 , який на стадії досудового розслідування не допитувався.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати, а провадження закрити за відсутністю події та складу кримінального правопорушення.

Вказала, що викрадення газового конденсату ОСОБА_10 за попередньою змовою з іншими особами, як і його обізнаність про вчинення злочину іншими особами, жодним чином не доведено.

Слідчий експеримент від 10.07.2015 року є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки під час проведення слідчої дії слідчим не надано ОСОБА_10 можливості висловити власну думку щодо залучення захисника для захисту його прав та законних інтересів на стадії досудового розслідування, чим порушено право обвинуваченого на захист.

Вказаний слідчий експеримент за участі ОСОБА_10 проведений за матеріалами досудового розслідування №0000615, внесеного до ЄРДР від 06.07.2015 року. В той час, як до суду направлено кримінальне провадження за №0000661 від 13.05.2015 року. Водночас, матеріали кримінального провадження №0000661 не містять даних про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування, що вказує на проведення слідчого експерименту поза межами провадження №0000661.

Показання понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є недопустимими, оскільки вказані особи є знайомими працівників поліції, а отже є заінтересованими у результатах кримінального провадження.

Протокол слідчого експерименту складено слідчим від руки, почерк є нерозбірливим, що ускладнило ознайомлення з його змістом, а диск з відеозаписом слідчого експерименту долучено до матеріалів кримінального провадження з порушенням норм кримінального процесуального закону, так як він в установленому порядку сторонам не відкривався.

В матеріалах провадження відсутні процесуальні документи, які вказували б на надання у встановленому законом порядку дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні.

Водночас, зазначила, що дане кримінальне провадження розглянуто незаконним складом суду, оскільки судді було неодноразово заявлено відводи, у задоволенні яких безпідставно відмовлено.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення інших апеляційних скарг обвинувачених, адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 на підтримання доводів поданих апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб крадіжки газового конденсату та про недоведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у пошкодженні конденсатопроводу за обставин, викладених у вироку, належним чином мотивований та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Представник потерпілого ОСОБА_19 суду показав, що 05.07.2015 о 23.20 год. диспетчерською службою ГПУ «Полтавагазвидобування» було виявлено факт падіння тиску на конденсатопроводі «УКПГ Степова УПК Машівка». В ході проведення заходів 06.07.2015 о 13.30 год. була виявлена врізка на вказаному відрізку конденсатопроводу.

Згідно з протоколом огляду місця події від 06.07.2015 на межі Полтавського та Чутівського районів на відстані 1100 м від автодороги Київ-Харків та 1,5 км від с.Василівка, на відстані 10 м від ґрунтової дороги в полі на конденсатопроводі «УКПГ Степова УПК Машівка» виявлена незаконна врізка в трубопровід. Під час огляду було відібрано зразки нафтопродукту у місці врізки. (а.с.147-151 т.1)

Висновок суду про вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 крадіжки газового конденсату за попередньою змовою групою осіб підтверджується показаннями свідка ОСОБА_20 , що працює охоронцем ПрАТ БУ-9 «Полтаванафтогазбуд» в с.Терешки Полтавського району, який повідомив, що він неодноразово бачив автомобіль МАЗ із цистерною для паливно-мастильних матеріалів на території ремонтної майстерні, яку він охороняв. Автомобіль використовував ОСОБА_11 05.07.2015 близько 20.30 год. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 під`їхали на автомобілі АУДІ із каністрами, з яких ОСОБА_11 заправив автомобіль МАЗ і сів за кермо. Після цього обидва автомобілі від`їхали.

При цьому ніхто із учасників провадження не оспорює того факту, що автомобілем АУДІ керував ОСОБА_10 .

В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 в присутності понятих розповів та продемонстрував на місці обставини вчинення ним разом з іншими особами крадіжки газового конденсату. Повідомив про ролі кожного із співучасників. Вказав, що він мав перевозити на автомобілі АУДІ співучасників крадіжки до місця вчинення злочину, спостерігати за навколишньою обстановкою безпосередньо під час викрадення газового конденсату, а потім відвозити учасників крадіжки по домівках. Зазначив, що запропонував йому взяти участь у вчиненні злочину ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 брав участь у вчиненні злочину як водій паливоналивника. (а.с.182-197 т.1)

Допитані у якості свідків працівники поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_21 повідомили, що 06.07.2015 затримали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при виїзді на автомобілі ВАЗ з території автобази по вул.Комарова, 12 в м.Полтава.

Згідно з протоколом огляду від 06.07.2015, на території автобази за адресою м.Полтава, вул. Комарова, 12 було виявлено та оглянуто автомобіль МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний цистерною для паливно-мастильних матеріалів. В кабіні автомобіля вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 . В заповненій цистерні знаходилась рідина, що має ознаки нафтопродукту. Зроблено відбір зразків рідини із цистерни. (а.с.153-160 т.1)

Факт перебування ОСОБА_12 у місці, куди було транспортовано автомобіль МАЗ із викраденим газовим конденсатом, підтверджується протоколом огляду 06.07.2015, відповідно до якого працівниками поліції поряд з територією АТП в м.Полтава по вул. Комарова, 12 проведено огляд автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_12 (а.с.168-172 т.1)

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 08.07.2015, об`єм виявленого у автомобілі МАЗ-5334, д.н.з. НОМЕР_1 , газового конденсату становить 5529 т. Його вартість становить 56358,03 грн. (а.с.45, 179-181 т.1)

Відповідно до висновку експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №134 від 18.08.2015 зразки рідини, вилученої на місці незаконної врізки, та рідини, вилученої із автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , є газовим конденсатом. Ці зразки рідини співпадають за ступенем величини кількісного значення якісного вуглеводного складу та мають загальну родову належність. (а.с.18-35 т.2)

Отже, винуватість обвинувачених у вчиненні за попередньою змовою групою осіб крадіжки газового конденсату є повністю доведеною.

Суд обґрунтовано визнав допустимим доказом протокол слідчого експерименту від 10.07.2015 за участю ОСОБА_10 . Даний протокол відповідає вимогам ст.ст. 104, 240 КПК України, фіксує хід проведення слідчої дії, що здійснювалась уповноваженою особою, в присутності понятих. Допитані в суді першої інстанції в якості свідків поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показали, що в ході цієї слідчої дії ОСОБА_10 давав показання самостійно, детально розповідав про обставини викрадення газового конденсату. Будь-якого тиску на нього з боку присутніх осіб не було.

Обставини, передбачені ч.7 ст.223 КПК України, що перешкоджали б ОСОБА_17 та ОСОБА_18 брати участь у проведенні слідчої дії в якості понятих, відсутні. Об`єктивних даних, що свідчили б про їх заінтересованість у результатах кримінального провадження, про що наполягає у апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не здобуто і в апеляційній скарзі не наведено.

Право мати захисника підозрюваному роз`яснено, клопотання про залучення захисника, участь захисника згідно ст.52 КПК України у даному випадку не є обов`язковою, підозрюваний не заявляв.

Відповідно до постанови прокурора від 29.07.2015 кримінальні провадження №0000661 та №000615 були об`єднані у одне за №0000661. (а.с.203 т.4) Тому доводи захисника ОСОБА_9 що слідча дія проводилася поза межами даного кримінального провадження (слідчий експеримент проводився у КП №000615, а обвинувальний акт складено у КП №0000661) спростовуються дослідженими судом доказами.

Тому порушень кримінального процесуального закону під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 не було, а отже підстав для визнання даного доказу недопустимим немає.

Відсутні підстави і для визнання недопустимим доказом протоколу огляду автомобіля МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , від 06.07.2015, про що наполягають у своїх апеляційних скаргах захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В протоколі зазначено, що в ході огляду було відібрано експериментальні зразки рідини із цистерни, якою обладнаний автомобіль МАЗ. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не заперечували свою присутність якості понятих під час проведення даної слідчої дії, підтвердили, що поставили підписи на вказаному протоколі та на відібраних зразках рідини, і достовірність власних підписів не спростовували. Експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а також слідчий ОСОБА_24 підтверджують достовірність викладених у протоколі даних щодо забору рідини, яка в присутності понятих була поміщена у пластикові пляшки та в установленому порядку опечатана, скріплена підписами понятих.

Сам огляд проводився у відповідності до вимог ст.237 КПК України, уповноваженою особою.

Отже, немає підстав для визнання недопустимим даного доказу, а також висновку експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №134 від 18.08.2015, предметом для проведення якої стали зразки рідини, відібрані під час проведення огляду автомобіля МАЗ від 06.07.2015.

Свідок ОСОБА_16 допитаний судом у відповідності до положень ст.352 КПК України, у відкритому судовому засіданні, за участі сторін кримінального провадження, кожна з яких мала можливість ставити запитання свідкові. Необхідність його допиту виникла під час судового розгляду. Слідчим дана особа не допитувалась, а тому порушень ст.290 КПК України щодо невідкриття стороні захисту даного доказу не допущено і підстав для визнання його недопустимим немає.

Оскільки місцевим судом встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинили таємне викрадення майна за попередньою змовою групою осіб, їх дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України. Відповідно, вимога ОСОБА_11 про необхідність перекваліфікації його дій з ч.2 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України не узгоджується з фактичними обставинами провадження.

Мотивувальна частина вироку, всупереч доводам захисника ОСОБА_8 , відповідає вимогам ч.3 ст.374 КПК України, судом зазначено час, місце та спосіб вчинення злочину кожним із обвинувачених, у тому числі і ОСОБА_12 , який діяв разом з іншими співучасниками за попередньою змовою групою осіб.

Місцевий суд, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні крадіжки газового конденсату, не послався як на докази на відеозапис слідчого експерименту та протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та аудіо-відео контролю, а отже питання щодо допустимості цих доказів апеляційний суд не переглядає.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_9 про те, що провадження розглянуто незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_1 підлягала відводу, то такі доводи є безпідставними, виходячи з такого.

Необхідність відводу судді захисник обґрунтовує тим, що судом було завчасно здійснено виклик у судове засідання свідків, клопотання про допит яких прокурор заявив лише безпосередньо під час судового засідання.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.134 КПК України суд під час судового провадження має право за власною ініціативою здійснити судовий виклик певної особи, якщо встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження. Отже, здійснення судом виклику свідків, про допит яких також клопоче прокурор, не суперечить положенням КПК та не свідчить про його упередженість.

Доводи прокурора про безпідставне виправдання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.292 КК України також є необґрунтованими. Судом першої інстанції детально досліджено та проаналізовано надані сторонами докази, які ні прямо, ні опосередковано не підтверджують факту причетності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до пошкодження конденсатопроводу. При цьому суд навів мотиви свого рішення та дійшов до обґрунтованого висновку про вичерпання можливості отримати докази для підтвердження вини обвинувачених у вчиненні цього злочину. Більше того, в апеляційній скарзі прокурора також відсутні посилання на наявність належних і допустимих доказів, які б спростовували ці висновки суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність виправдання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.292 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та є правильним.

Покарання обвинуваченим призначено відповідно до положень ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особи винних. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлені. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів. Об`єктивних даних про стан здоров`я ОСОБА_11 , що свідчили б про неможливість відбування ним покарання у виді позбавлення волі, суду не надано. Тому доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим покарання, а також доводи ОСОБА_11 про його суворість є безпідставними.

Автомобіль МАЗ являвся знаряддям вчинення злочину, а тому до нього обґрунтовано на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України застосовано спеціальну конфіскацію. Отже, доводи ОСОБА_11 про необхідність повернення автомобіля МАЗ не ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_8 доводи про необхідність скасування арешту, накладеного на автомобіль „ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , є слушними.

Так, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

В задоволенні цивільного позову в даному провадженні відмовлено, покарання до ОСОБА_12 у виді конфіскації майна не застосовувалось, а тому накладений на автомобіль арешт необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Полтавської області, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 без змін.

Скасувати арешт, на автомобіль „ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_25 , накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2015 року.

В зв`язку з набранням вироком чинності взяти ОСОБА_11 під варту негайно в залі суду.

Ухвалу апеляційного суду може оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців: засудженим, який тримається під вартою, з моменту отримання її копії, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4