Справа № 367/2861/18
Провадження №1-в/367/401/2018
УХВАЛА
Іменем України
29 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника ІВЦ №132 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпіня клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений звернувся до суду із клопотанням, згідно з яким просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі.
В судовому засіданні представник ІВЦ № 132 не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, враховуючи особу засудженого, вважав, що засуджений не став на шлях виправлення.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання, матеріали особової справи на засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково не підлягає задоволенню, з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року ОСОБА_5 засуджено за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.04.2016 року ОСОБА_5 було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2017 року засудженому було замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш мяким у вигляді обмеження волі.
Згідно із довідкою по особовій справі № 13-Ш-17 засуджений прибув до ІВЦ № 132 для відбування покарання 16.02.2017 року. Станом на 29.05.2018 року невідбута частина покарання складає 6 місяців 16 днів.
Відповідно до висновку характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої начальником ДУ «Ірпінський виправний центр № 132» 29.05.2018 року, засуджений характеризується посередньо.
Так, за період відбування покарання в установі допускав порушення встановлених правил відбування покарання за що мав 2 стягнення у вигляді суворих доган, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. В установі був працевлаштований різноробочим на території виробництва установи на ТОВ «ДЕКАМИР». На даний час працевлаштований на ТОВ «Голеол». За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них вірно.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як передбачено ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий та неодноразово звільнявся умовно-достроково та все одно вчиняв нові умисні злочини, під час умовно-дострокового звільнення. Так, 07.04.2015 року вироком Дніпровського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання, однак вже 12.06.2015 року знову вчинив умисний злочин, тобто на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин, за який в даний час відбуває покарання.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
З матеріалів особової справи вбачається, що на момент розгляду судом клопотання засудженого, залишок невідбутого покарання засудженим складає 6 місяців 16 днів обмеження волі, тобто засуджений на даний час відбув встановлений ст. 81 КК України строк, 2/3 частини призначеного судом покарання.
Сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загального рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін..
Сумлінне ставлення до праці, в розумінні ст. 81 КК України, є свідома участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.
Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений за час відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі отримав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Однак, 2 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення встановлених правил відбування покарання, які погашені у встановленому законом порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що 2 заохочення за весь період відбування засудженим покарання та 2 стягнення не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування ним покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на застосування до нього положення ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тому клопотання засудженого не підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК, ст. 81 КК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, - залишити без задоволення.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 31.05.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1