ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа № 477/2652/17
Провадження 1-кп/477/62/18
УХВАЛА
про продовження дії запобіжного заходу

25 червня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
перекладача ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Миколаєві в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000065, №0001291, відноснообвинуваченого

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України та частиною 3 статті 186 КК України,

щодо якого запобіжний захід обрано у виді тримання під вартою з 30 січня 2018 року по 31 березня 2018 року, дію якого продовжено з 28 березня 2018 року по 26 травня 2018 року та з 16 травня 2018 року до 15 липня 2018 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
27 грудня 2017 року та 02 березня 2018 року до суду надійшли обвинувальні акти по кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001291 та №0000065 відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 та частиною 3 статті 186 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2018 року кримінальні провадження внесені до ЄРДР за №0001291 та №0000065 об`єднані в одне провадження для здійснення спільного розгляду.

25 червня 2018 року до суду від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про продовження дії запобіжного заходу, який раніше обраний ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ризик, який був підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування не перестав існувати. Вказав, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою, схильною до їх вчинення, офіційно не працює, не одружений, не має соціальних зв`язків, вчинив тяжкі злочини, в тому числі щодо особи пенсійного віку.

Прокурор ОСОБА_6 клопотання прокурора ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі з підстав, які викладені в клопотанні.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження дії запобіжного заходу, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки ризик вчинення ним іншого злочину нічим не підтверджений.

Захисник в судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Вказала на те, що подане прокурором клопотання аналогічне за змістом попередньому клопотанню прокурора від 16 травня 2018 року та містить посилання лише на тяжкість скоєного кримінального правопорушення обвинуваченим. Оскільки обвинувачений має постійне місце проживання та тривалий час утримується під вартою вважала за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд становив наступне.

30 січня 2018 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днівдо 31 березня 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року дія раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 продовжена по 26 травня 2018 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року дія запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 продовжена по 15 липня 2018 року включно.

На думку прокурора, станом на день розгляду клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ризики, які були підставою для обрання такого виду запобіжного заходу та продовження його дії судом не відпали.
Зазначена позиція прокурора є обґрунтованою, з якою суд погоджується з огляду на наступні обставини.
Згідно частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою (стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року).

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частин Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення щодо особи похилого віку в сільській місцевості в населеному пункті за місцем свого мешкання. Будучі підозрюваним по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001291, якому не обрано жодного запобіжного заходу, ОСОБА_7 вчинив інші кримінальні правопорушення.
Крім цього, ОСОБА_7 вчинив інкриміновані злочини в період випробувального терміну, встановленого вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2017 року, що характеризує обвинуваченого як особу, що може вчинити нові злочини.
На переконання суду, вказані обставини свідчать про наявність інших істотних підстав, крім вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, в сукупності, що може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, підстави для продовження (обрання) такого запобіжного заходу продовжують існувати.
Оскільки злочином, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено із погрозою застосування насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України суд вважає за можливе не визначати розмір застави, що відповідає вимогам частини 4 статті 183 КПК України.
Позиція обвинуваченого та його захисника щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем реєстрації обвинуваченого є необґрунтованою.

Так, з пояснень обвинуваченого вбачається, що він, перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, має бажання працювати та відшкодовувати завдану шкоду, при цьому, бажання працювати може свідчити про невчинення ним нових злочинів.

Вказане є неприйнятним, оскільки станом на 25 червня 2018 року обвинувачений свою вину у вчинених інкримінованих йому злочинах повністю не визнає, що в свою чергу виключає бажання відшкодувати завдану шкоду.

Крім цього, злочини, вчинені 08 грудня 2017 року та 26 січня 2018 року, щодо яких обвинувачений ОСОБА_7 частково визнає свою вину, скоєні ним, як пояснив обвинувачений, в період коли він мав роботу та був працевлаштований на будівництво у приватного підприємця («орендатора»).

Вказане свідчить, що факт роботи та працевлаштування, не зупиняє обвинуваченого вчиняти умисні злочини.

Отже, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який обрано раніше, є недоцільним, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.
Згідно наказу голови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року №24 к/ГС суддя ОСОБА_1 , в період з 02 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року включно, перебуватиме у плановій щорічній основній та додатковій відпустці.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що розгляд клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження дії запобіжного заходу, який раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_7 до закінчення терміну дії попередньої ухвали від 16 травня 2018 року про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, оскільки термін дії такого запобіжного заходу спливає 15 липня 2018 року, тобто в період перебування головуючого по справі у плановій відпустці.
Керуючись статтею 331 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стоком на 60 днів.
Ухвала про продовження дії запобіжного заходу діє з 16 липня 2018 року до 13 вересня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_9