Провадження № 1-кп/317/64/2018
Справа № 317/3010/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурорів ОСОБА_3
ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001165 від 05.08.2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05.03.2002 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з випробувальним терміном 2 роки;

16.10.2002 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

11.08.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

11.08.2016 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з випробувальним терміном 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
П`ятого серпня 2017 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , побачив на столику позаду будинку біля входу мобільний телефон «ЛЕНОВО А6020А40» та мобільний телефон «САМСУНГ ГАЛАКСІ ЙОНГ ГТ-С6312». В цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення вказаних мобільних телефонів. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «ЛЕНОВО А6020А40», вартістю згідно висновку експерта № ОИ-811/2 від 15.09.2017 р. 2650 грн. 00 коп. та мобільний телефон «САМСУНГ ГАЛАКСІ ЙОНГ ГТ-С6312», вартістю згідно довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 950 грн. 67 коп., які знаходились на столику позаду будинку біля входу. Після цього ОСОБА_5 залишив територію вказаного домоволодіння з мобільними телефонами, отримавши реальну можливість ними розпорядитись.
Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3600 грн. 67 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що 05.08.2017 р. по обіді він зайшов до сусідки ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щоб позичити гроші. Потім приблизно через годину він повернувся ще раз, щоб позичити гроші. Він пройшов через калитку у двір, не знав чи вдома потерпіла. Погукав її та пройшов далі за будинок, оскільки думав, що вона на городі. Побачив, що двері у будинок закриті, а на вулиці на столі лежать два мобільні телефони Леново та Самсунг. Оскільки він хотів скупитись додому, адже дома нічого було їсти, а на той час йому було важко працевлаштуватись, вирішив взяти телефони. Взявши телефони він вийшов з двору, поїхав на базар, де продав їх за 700,00 грн. Отримані кошти витратив на придбання їжі. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, розмір заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, розлучений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра не перебуває, але перебуває на диспансерному обліку у нарколога.

Так, у відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, належить до категорії середньої тяжкості.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.07.2010 р. №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

У даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Виходячи з вищевикладеного, суд виключає із обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , рецидив злочину.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, думку прокурора, захисника, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 останній раз засуджений 11.08.2016 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, а тому остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши покарання за попереднім вироком.

З урахуванням усіх обставин, відомостей про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння нових злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_5 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі та у визначеному судом розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпіла ОСОБА_7 не заявляла.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого на час винесення вироку вже сплинув.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 на теперішній час суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2016 р. та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 запобіжний захід не обирати.
Початок строку відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1