Справа № 368/390/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/675/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.06.2018
УХВАЛА
Іменем України

« 13 » червня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 14 травня 2018 року, якою в задоволенні подання в.о. начальника ДУ Кагарлицької виправної колонії №115 та спостережної комісії при Кагарлицькій РДА про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 відмовлено,-

в с т а н о в и л а:

До Кагарлицького районного суду надійшло подання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)»та спостережної комісії при Кагарлицькій РДА про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 відбув 1/3 строку покарання, під час відбування покарання працевлаштований, добросовісно відноситься до праці, за зразкову поведінку отримав 3 заохочення, що свідчить про те, що він довів своє виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Кагарлицького районного суду від 14.05.2018р. в задоволенні вказаного подання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд вказав на передчасність висновку про виправлення засудженого враховуючи не відбутий ним строк покарання, а також незначні розміри відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та зазначив, що сама лише наявність заохочень у виправній колонії не є достатньою підставою для обрання більш м`якого покарання, оскільки дотримання умов перебування у виправному закладі являється обов`язком засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений просив скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо нього - задовольнити та замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на випрані роботи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав на те, що судом І інстанції не було повною мірою досліджено всі обставини справи та його особу, не взято до уваги те, що під час судового розгляду він намагався сплатити потерпілим кошти, однак вони відмовились від їх отримання, в матеріалах провадження наявна довідка з бухгалтерії установи виконання покарань, яка містить інформацію про відрахування з його заробітної плати в рахунок погашення завданої потерплим шкоди, а також довідка з відділу державної виконавчої служби, яка підтверджує те, що за час відбування покарання з його доходів на користь потерпілих було відраховано близько 10 тис.грн.

Також апелянт зазначив, що судом І інстанції не було враховано та не надано оцінки поясненням працівника колонії, відповідно до яких у засудженого є можливість працевлаштуватися на посаду механіка, завдяки чому він матиме змогу більше допомагати потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги засудженого про незаконність ухвали суду 1 інстанції є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно з ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 28.10.2015 р. ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Строк відбування покарання рахується з 22.06.2016 року, кінець строку покарання 22.06.2021 року, тобто засуджений фактично відбув 1/3 строку покарання.

На думку колегії суддів, суд І інстанції прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутої ОСОБА_7 частини покарання більш м`яким.

Так, приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок адміністрації установи «Кагарлицька виправна колонія№115» та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації у поданні про те, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує заміни покарання більш м`яким покаранням, є передчасним.

Так, приймаючи рішення, суд прийняв до уваги позитивну характеристику на засудженого, наявність заохочень, відсутність дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, суд обґрунтовано взяв до уваги те, що станом на 14.05.2018р. ОСОБА_7 не відбуто 3 роки 39 днів позбавлення волі, те, що розміри відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим є незначними, враховуючи загальну суму боргу по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди потерпілим - 493 661,48грн. відшкодована сума 950,46 грн.( а.с.18).

Крім того, згідно заяв потерпілих ОСОБА_8 ( а.с.34-35) та ОСОБА_10 (48) потерпілі категорично заперечили проти задоволення подання посилаючись на те, що засуджений при розгляді кримінального провадження до останнього не визнавав своєї вини, вчинив злочин в стані тяжкого алкогольного сп`яніння, шкоду не відшкодував.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів, вважає рішення суду 1 інстанції про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутого Школьним покарання більш м`яким, відповідає вимогам закону і є обґрунтованим.

Підстав для скасування ухвали суду і задоволення подання колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 14 травня 2018 року, якою в задоволенні подання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія №115» та спостережної комісії при Кагарлицькій РДА про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 відмовлено - залишити без зміни.

Судді