Справа № 504/1218/17
Провадження № 1-кп/504/370/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

06.08.2018 смт. Доброслав

Колегія суддів Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -

розглянувши відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 2, смт. Доброслав, клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше обраного обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Уродженець м. Вознесенськ Миколаївської області,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

фактично мешкає без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

23.11.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси

за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 122 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі

з конфіскацією майна,

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення

передбаченого ч.3 ст. 187 ККУкраїни повідомлено 25 лютого 2017 року

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення

передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно фабули обвинувального акту, ОСОБА_6 будучи раніше засудженим за вчинення розбійних нападів, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 122КК України, обвинувачується у вчиненні нового аналогічного злочину, за ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності із ст. 208 КПК України 24.02.2017 затримано ОСОБА_6 в якості підозрюваного у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

25.02.2017 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та 27.02.2017 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Комінтернівською місцевою прокуратурою Одеської області 20.04.2017 в порядку п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України направлений для судового розгляду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України.

27.02.2017 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.04.2017 року.

12.04.2017 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_6 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2017 року.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2017 ОСОБА_6 засуджено до 8 років позбавлення волі із конфіскацією особистого майна.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2017 вирок Роздільнянського районного суду Одеської області скасований, призначений новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого провадження та строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжений на 60 днів, тобто до 27.01.2018 включно.

Ухвалою колегії суддів Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2018 строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжений на 60 днів до 23.03.2018 включно.

Ухвалою колегії судді Роздільнянського районного суду Одеської області обвинувальний акт повернутий прокурору через невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2018 року ОСОБА_6 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 19.05.2018 року.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року ОСОБА_6 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 05.07.2018 року.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.06.2018 року ОСОБА_6 продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 12.08.2018 року

Прокурор вказує на необхідність продовження дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 176, ст. 183 КПК України тримання під вартою, не застосування якого, дасть можливість обвинуваченому: - переховуватися від суду; - незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор стверджує, що вищевказані ризики існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування, в ході судового розгляду кримінального провадження і на теперішній час не зменшилися та є актуальними.

Зокрема, прокурор стверджує, що ОСОБА_6 після звільнення в січні 2016 року з місць позбавлення волі мешкав на території Одеської області без реєстрації і постійного місця проживання, він немає стійких соціальних зв`язків, а саме: не одружений, без постійного місця роботи, дітей на утриманні не має, що свідчить про можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховування від суду.

Притягнення правоохоронними органами раніше ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 187 КК України та спосіб скоєння останнім кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, свідчить про те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу, які відповідно до вимог ст.. 23 КПК України повинні бути допитані безпосередньо в суд, і тим самим перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Крім того, як стверджує прокурор, при розгляді клопотання слід врахувати, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 12.08.2018.

Захисник- адвокат ОСОБА_7 , заперечуючи проти доводів сторони обвинувачення послалась на те, що станом на теперішній час відпала необхідність тримання обвинуваченого під вартою, прокурором не доведено продовження існування ризиків, які передбачені ст. 177-178 КПК України, обвинувачений утримується під вартою з 24.02.2017 року, в судовому засіданні не доведена вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, попередній вирок по справі скасований судом апеляційної інстанції.

Крім того, захисник послався на дію принципу презумпції невинуватості особи, і тому обвинувачений не може утримуватись під вартою, і йому має бути обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене захисником клопотання, просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, пославшись на те, що він перебуває у незареєстрованому шлюбі, позитивно характеризується, має постійне місце роботи.
Крім того адвокат ОСОБА_7 просила змінити обвинуваченму запобіжний захід на домашній арешт.

Згідно зі статтею 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 КПК України).
Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше (ст. 178 КПК України).
Колегія суддів дійшла до висновку, що ОСОБА_6 після звільнення в січні 2016 року з місць позбавлення волі мешкав на території Одеської області без реєстрації і постійного місця проживання, він немає стійких соціальних зв`язків, не одружений.

Отже наявний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Колегія суддів констатує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався правоохоронними органами до кримінальної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 187 КК України, що свідчить про обізнаність обвинуваченого у протиправності такого кримінального караного діяння. В теперішній час судимість за цим вироком не погашена та не знята.

Крім того, на думку колегії суддів спосіб вчинення інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, свідчить про те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу, які відповідно до вимог ст. 23 КПК України повинні бути допитані безпосередньо в суді. Потерпіла є людиною похилого віку.

Отже, наявний ризик того, що ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілу, і тим самим перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Разом із тим, аргумент прокурора, що сама тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення може вказувати на ризик переховування обвинуваченого від суду не може бути достатньою підставою для підтвердження саме цього ризику. Однак колегія суддів вважає, що це може істотно впливати на психологічний стан обвинуваченого, що у підсумку може привести до приховування обвинуваченого від суду.

Ризики не змінились з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу і останнього продовження дії обраного запобіжного заходу.

Аргументи сторони захисту не усувають наявність вказаних ризиків та не спростовують висновків колегії суддів.

Доводи сторони захисту щодо наявності позитивних характеристик на обвинуваченого не є слушними, оскільки існує об`єктивне побоювання вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Сторона захисту стверджує, що обвинувачений не вчиняв інкримінованого злочину.

Колегія суддів приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Доводи сторони захисту щодо тривалого утримання обвинуваченого під вартою не можуть бути достатньою підставою для зміни чи скасування обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки відповідні фактори, які вказані колегією вище, підтверджують існування об`єктивної небезпеки переховування обвинуваченого від правосуддя, можливого вчинення іншого насильницького кримінального правопорушення, можливого впливу на свідків обвинувачення, потерпілу, і така небезпека виправдовує подальшу ізоляцію обвинуваченого від суспільства, не зважаючи на принцип поваги до свободи та особистої недоторканості особи, принципу невинуватості.

Крім того, медичні документи щодо наявності у обвинуваченого очних захворювань датовані 1999 роком, нових більш свіжих за терміном медичних документів не надано, тому ці медичні документи колегією не приймаються. Правовстановлюючих документів на житловий будинок де обвинувачений пропонує його тримання під домашнім арештом колегії суддів стороною захисту не надано.

Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження колегія суддів виходить з того, що обвинуваченому інкримінується вчинення корисливого злочину із застосуванням насилля, отже колегія суддів, враховуючи правила ч.4 ст. 183 КПК України вважає можливим не визначати розмір застави, отже не змінювати обраний раніше запобіжний захід обвинуваченому.

Стороною захисту не надано колегії суддів переконливих доказів наявності у обвинуваченого належного йому на праві власності (особистої, спільної сумісної) житла.

Не надано доказів про наявність важких захворювань у обвинуваченого, та неможливості надання йому медичної допомоги в умовах установи виконання покарань.

Не надано доказів наявності у обвинуваченого утриманців, які б залежали саме від надання обвинуваченим такого утримання, іншої допомоги.

Вказане превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 315, 372 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України раніше обраний запобіжний захід утримання під вартою в умовах ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» строком на 60 днів.

Строк дії ухвали починається з 06 серпня 2018 року, і припиняє свою дію 04 жовтня 2018 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3