Єдиний унікальний номер 730/57/16-к
Номер провадження 1-кп/728/46/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за № 0000487 від 14.12.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуваючого, одруженого, утриманаців не маючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у серпні 1994 року, під час прибирання у сейфу, який залишився йому у спадок від батька ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , знайшов, таким чином незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав 21 патрон, що згідно висновку експерта № 300 від 22.12.2015 року є боєприпасами до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5.6 мм, а саме гвинтівок ТОЗ-17-01, ТОЗ-8М, ТОЗ-16-01, Урал та інші, придатними для стрільби, після чого, незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав вищевказану кількість бойових припасів, придатних до стрільби у металевому сейфі за місцем проживання до 14.12.2015 року, коли їх було вилучено працівниками міліції.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто в незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не визнав повністю і показав, що 14.12.2015 року йому зателефонувала дружина з роботи і повідомила про те, що його розшукують поліцейські. Він відразу прийшов додому, де у своєму дворі побачив працівників поліції, один з який на прізвище ОСОБА_8 пояснив, що на нього є скарга, тому вони прийшли з даного приводу. На його прохання повідомити про зміст скарги та показати її, йому було відмовлено. Потім ОСОБА_8 сказав, що хоче перевірити зброю, яка зберігається у сейфі. Не питаючи дозволу, працівники поліції зайшли у будинок, де він показав їм сейф та відкрив його. Малий почав викидати з сейфу всі речі, які там знаходилися. Його було видно лише зі спини. Потім знайшов коробку в сейфі, після чого заліз рукою в кишеню, щось поклав та в подальшому підняв та поклав зазначену коробку на холодильник. Далі ОСОБА_8 зателефонував та викликав слідчого, а його попросив сходити за понятими, на що він погодився. Хвилин через 10, повернувшись із сусідами, зайшов до будинку, де знаходилися протягом цього часу працівники поліції. В даній коробці знаходилися 15 патронів, які зберігалися з 1993 року, після смерті батька. Вони були непридатними для стрільби, так як були порожніми в зв`язку з тим, що порох з них він висипав і вони просто лежали в сейфу. Після того, як поняті пішли з його будинку і все було зроблено, слідчий сказав підписати дозвіл на огляд приміщення будинку, так як у разі його непідписання, доведеться їхати у відділ поліцїї, що він і зробив, так як не бажав їхати до поліції. Про те, що в нього було виявлено 21 патрон, він дізнався від слідчого при складані протоколу огляду місця події. Вважає, що працівники поліції могли підкинути йому ці патрони, так як з працівником поліції ОСОБА_8 у нього склалися неприязні стосунки в зв`язку з тим, що раніше, при вирішенні питання про дозвіл на зберігання зброї, він відмовився сплачувати йому кошти за видачу такого дозволу, тому, на його думку, в такий спосіб ОСОБА_8 вирішив помститися йому. Під час досудового розслідування він повідомляв процесуального керівника про те, що патрони були розібрані та непридатні до стрільби, проте на це ніхто не звернув уваги. Він розраховував на те, що висновком експерта цю обставину буде підтверджено, проте за клопотанням його захисника їм було відмовлено у проведенні експертизи в присутності захисника та не було надано для огляду вказаних патронів, як речових доказів. Раніше до нього приходили працівники поліції і перевіряли зберігання ним зброї, так як він, як і його померлий у 1993 році батько, був мисливцем та має дозвіл на зберігання зброї. За таких обствин, враховуючи, що докази зібрані неналежним чином, просив виправдати його.

Допитий в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який доводиться сином обвинуваченому та був допитаний за клопотанням сторони захисту, показав, що 14.12.2015 року до них додому прийшли два працівники поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та пояснили, що на батька до відділу поліції надійшла скарга, проте якого саме змісту, не повідомили. В подальшому попросили показати зброю. Батько не давав дозволу їм заходити до будинку, вони зайшли без його дозволу. Батько відчинив сейф, доступ до якого має тільки він, і працівник поліції ОСОБА_8 почав звідти все викидати, потім сказав що щось знайшов. У нього було щось в руці, і він, засунувши руку в кишеню та висунувши її звідти, повідомив, що знайшов патрони. Інший працівник поліції пояснив, що питання щодо їх придатності вирішить експертиза. Коробку з патронами поставили на холодильник і працівники поліції відправили батька запросити понятих. Коли він пішов, протягом хвилин 15 працівники поліції знаходилися в кімнаті самі, так як він з братом перебували в іншій кімнаті. Він особисто бачив набої, які були двох видів, один з яких переважав, і були іржавими та темного кольору. Коли приїхав слідчий, почав фотографувати патрони на холодильнику. Чи просив дозволу слідчий зайти до будинку, не пам`ятає. За наслідками проведеної перевірки щодо зберігання зброї працівники поліції не складали жодного документу. Після проведення всіх дій, та вже після того, як пішли поняті, слідчий давав щось підписувати батьку, але чи погрожував при цьому кудись відвезти, не пам`ятає.

Показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_9 , надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який також доводиться сином обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_12 , яка доводиться дружиною обвинуваченому та була допитана за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні показала, що 14.12.2015 року до неї на роботу до школи прийшли два працівники поліції, які питали про чоловіка, так як пояснили, що на нього є скарга від працівників з лісгоспу. Вона зателефонувала синові та попросила повідомити батька про це. У її чоловіка є зброя, яка дісталася йому у спадок від батька. За 24 роки жодних проблем щодо збергінання зброї у чоловіка не виникало. Стан зберігання зброї перевіряли періодично, але зауважень ніяких не виникало.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що 14.12.2015 року на прохання ОСОБА_6 , який прийшов до них додому, приходили до його будинку та були присутні в якості понятих з приводу виявлення у нього працівнками поліції патронів. В їх присутності працівники поліції порахували патрони, які знаходилися в коробці на холодильнику та були старими та іржавими, в кількості більше 10 штук, помістили до пакету, опечатали та запропонували поставити свої підписи. В подальшому підписували протокол, який був ними прочитаний. Жодних зауважень ні вони ні ОСОБА_4 при цьому не висловлювали. З приводу дозволу заходити до будинку ОСОБА_4 працівникам поліції їм нічого невідомо.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що 14.12.2015 року вони здійснювали перевірку власників зброї. При цьому прийшли до ОСОБА_4 , який є власником зброї. Останній добровільно дозволив їм зайти в будинок та оглянути сейф, при огляді якого була виявлена стара коробка з-під канцелярських кнопок в якій при відкритті виявили близько 20 патронів, які не були пошкодженими, а лише іржавими та ще якісь патрони. ОСОБА_4 пояснив, що вказані патрони дісталися йому в спадок від померлого батька. Виявлені патрони вони поклали на холодильник та викликали оперативну группу, залишаючись в будинку, а ОСОБА_4 пішов за понятими. При цьому в будинку залишалися два сини ОСОБА_4 . В присутності понятих слідчий склав протокол огляду місця події, патрони були перераховані, поміщені в пакет, опечатані, скріплені підписами учасників та вилучені. ОСОБА_4 не заперечував проти кількості виявлених та вилучених в нього патронів. Також ОСОБА_4 були роз`яснені наслідки незаконного придбання та зберігання патронів. Про можливітсь мати захисника при проведенні зазначених дій ОСОБА_4 та інші права не роз`яснювалися. Останній надавав згоду в письмовій формі зайти до будинку з метою здійснення огляду сейфа ще до початку всіх подій.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який на той час перебував на посаді слідчого показав, що в один з днів грудня 2015 року, точної дати не пам`ятає, так як минуло багато часу, він у складі слідчо-оперативної групи прибув до господарства ОСОБА_4 , де працівниками поліції під час проведення перевірки правил зберігання зброї було виявлено патрони. Останнього попросили запросити двох понятих. В будинку оглядав лише кухню, де на холодильнику знаходилися патрони та візуально оглянув сейф. В його присутності ОСОБА_4 жодних зауважень не висловлював та пояснив, що вказані патрони йому дісталися у спадок від батька. Поняті також не висловлювали зауважень. Письмову згоду на огляд приміщення ОСОБА_4 підписував вже при підписанні всіх процесуальних документів та протоколу огляду місця події. Дані патрони в присутності понятих були перераховані, упаковані та опечатані. Згідно закону письмова згода на огляд приміщення повинна надаватися його власником до початку огляду, а не після. В подальшому не зверталися до суду з клопотанням про проведення обшуку в будинку. На його думку, дозволу власника достатньо для того, щоб зайти в будинок і до слідчого судді не потрібно звертатися з відповідним клопотанням.

Крім показів свідків, сторона обвинувачення свій висновок щодо винуватості ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України обгрунтувала наступними доказами:

- рапортом о/у СКР Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 від 14.12.2015 року, зі змісту якого вбачається, що 14.12.2015 року працівниками Борзнянського ВП ГУНП було виявлено факт незаконного зберігання предметів, за своїми зовнішніми ознаками схожими на набої до нарізної вогнепальної зброї в кількості 24 штуки в господарстві ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 (а.с.72 том 1);
- письмовою згодою ОСОБА_4 , датованою 14.12.2015 року, на дозвіл працівникам поліції оглянути його господарство, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , відібраною працівником поліції ОСОБА_17 (а.с.73 том 1);
- протоколом огляду місця події від 14.12.2015 року, відповідно до змісту якого в будинку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 24 предмети, схожих на набої до нарізної вогнепальної зброї і як пояснив останній, вказані предмети залишилися йому у спадок від померлого в 1993 році батька ОСОБА_7 і їх він зберігав у сейфі без певної мети (а.с. 74-75 том. 1);
- висновками судово-балістичної експертизи № 300 від 22.12.2015 року та додаткової судово-балістичної експертизи №1678 від 24.06.2016 року, відповідно до яких 21 патрон калібру 5,6мм, що вилучені 14.12.2015 року під час огляду місця події в господарстві ОСОБА_4 , є бойовими припасами до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм, придатними до стрільби; 3 патрони до категорії боєприпасів не відносяться, а є патронами кільцевого запалення до будівельно-монтажного пістолету МЦ-52-1, груп Д-1 і Д-2 малої та середньої потужності (а.с. 84-87, 148-158 том 1);
- довідкою Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області № 599 від 30.12.2015 року, відповідно до змісту якої дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї та бойових припасів ОСОБА_4 не видавався (а.с. 89 том.1).
Стороною обвинувачення також зазначено, що під час досудового розслідування згідно протоколу від 30.12.2015 року про роз`яснення права на захист слідчим Борзнянського ВП ОСОБА_17 , з урахуванням положень ст. 20 КПК України, підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснено право на кваліфіковану правову допомогу, яке він може реалізувати, обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави. Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_4 , останній відмовився від надання правової допомоги (а.с. 90-91 том. 1).
Сторона захисту звернула увагу на те, що під час досудового розслідування, в порушення вимог ст. 290 КПК України, яка врегульовує питання щодо відкриття матеріалів іншій стороні, підозрюваному ОСОБА_4 не було надано можливості для огляду речових доказів та письмової згоди на огляд його господарства, в зв`язку з чим ними було зазначено перелік матеріалів зазначеного кримінального провадження, які були в наявності та з якими вони ознайомилися (а.с. 97 том 1). Також стороною захисту звернуто увагу щодо пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, де зазначено дату смерті батька ОСОБА_7 1994 рік, тоді, як згідно свідоцва про смерть дата його смерті 1993 рік (а.с. 99 том 1). Крім того, згідно протоколу про відкриття та надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 21.01.2016 року набої оглядалися через запакований пакет з біркою експерта, розпакування не проводилося, на набоях маються сліди ерозії і механічного впливу, про що зроблено зауваження в даному протоколі захисником та підозрюваним (а.с. 114-115 том 1). Огляд речових доказів під час судового засідання не проводився, оскільки вони були знищені під час проведення експертизи, в ході проведення якої захиснику не було надано можливості прийняти участь особисто (а.с. 169 том. 1). Також просили визнати недопустимими доказами у зазначеному кримінальному провадженні рапорт оперуповноваженого СКР Борзнянського ВП ОСОБА_16 від 14.12.2018 року, протокол огляду місця події від 14.12.2015 року, в ході якого вилучені 24 предмети, схожих на набої до нарізної вогнепальної зброї, 21 з яких згідно висновку експерта від 22.12.2015 року за № 300 визнані патронами до нарізної мисливсько-спортивної зброї калібру 5.6 мм та визнані постановою слідчого ОСОБА_17 від 23.12.2015 року речовими доказами, покази свідка ОСОБА_17 (а.с. 172-175 том 1).
Доводи сторони обвинувачення щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, суд вважає необгрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачатся на її користь.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, що визначено ч.1 ст. 2 КК України.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 85 КПК України, яка врегульовує питання щодо належності доказів «Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів».

Доказ не буде належним, якщо він не здатний встановлювати факт, що має значення для кримінального провадження, про що зазначено у науково практичному коментарю Кримінального процесуального кодексу України до ст. 85 КПК України під загальною редакцією ОСОБА_18 та інших, сторінка 250.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодеком.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу, або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням суттєвих умов.

Докази будуть недопустимими, якщо без дозволу слідчого судді буде здійснено такі процесуальні дії: проникнення до житла чи іншого володіння особи ( ч.2 ст. 233 КПК України); обшук ( ст. 234 КПК України); огляд житла чи іншого володіння особи (ч.2 ст. 237 КПК України) (Науково практичний коментар Кримінального процесуального кодексу України до ст. 87 КПК України під загальною редакцією ОСОБА_18 та інших, том1 сторінка 256 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 233 КПК України визначено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 234, 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді, якою надається дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
На підтвердження законності проникнення до житла ОСОБА_4 стороною обвинувачення зазначено добровільну письмову згоду останнього на дозвіл огляду його господарства.
Згідно ч.1 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
При цьому суд враховує, що добровільна згода ОСОБА_4 на доступ до житла не звільняла орган досудового слідства від обов`язку невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення огляду до слідчого судді.
Відповідна ухвала слідчого судді в матеріалах кримінального провадження відсутня та не надана стороною обвинувачення, у зв`язку з чим докази, отримані під час проведення цих слідчих дій, зокрема протокол огляду місця події від 14.12.2015 року та складений в подальшому рапорт о/у Борзнянського ВП ОСОБА_16 щодо виявлення 14.12.2015 року факту незаконного зберігання предметів, схожих на набої до нарізної вогнепальної зброї у господарстві ОСОБА_4 слід визнати недопустимими.
Також суд враховує зауваження сторони захисту щодо порушення положень ст. 290 КПК України під час досудового розслідування щодо не відкриття їм речових доказів, в зв`язку з чим зазначені докази не можна визнати допустимими.
Кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 263 КК України настає за незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правовопрушення, що визначено ч. 3 ст. 373 КПК України.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні доказуванню підлягають подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, та, в установлених цим Кодеком випадках на потерпілого, що передбачено ч.1 ст. 92 КПК України.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» з наступними змінами зазначено: вказати судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності його обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п.п. 18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд має суворо додержуватися принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні вказаного кримінального правопорушення.

Посилання сторони обвинувачення на позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 01.02.2018 року, № провадження 51-230 км 18 щодо проведення в даному випадку огляду в передбачений законом спосіб не заслуговує на увагу, оскільки в зазначеній постанові йде мова про огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що не потребувало відповідного дозволу на проникнення до житла, а в кримінальному провадженні, що розглядається, проводився саме огляд житла, яким володіє особа, і який здійснюється відповідно до положень ст. 234, 237 КПК України.

Висновки експертизи № 300 від 22.12.2015 року та додаткової судово-балістичної експертизи №1678 від 24.06.2016 року самі по собі не доводять винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а за сукупністю зібраних доказів з точки зору достатності та взаємов`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд, оцінюючи докази з точки зору достатності та допустимості, приходить до висновку, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення та які не визнані судом недопустимими, недостатньо для доведення вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а тому ОСОБА_4 підлягає виправданню.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані з проведеням балістичних експертиз в загальній сумі 535 гривень 98 копійок віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 2, 84-89, 91-92, 94, 100, 233-237, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведенням його винуватості у вчиненні вказаного злочину та виправдати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: 21 патрон калібру 5.6 мм, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Борзнянського ВП-знищити.

Судові витрати, пов`язані з проведенням балістичних експертиз в загальній сумі 535 гривень 98 копійок віднести на рахунок держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захисникам та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1