Провадження № 1-кп/761/965/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 ,
за участю секретаря ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11
представника потерпілої ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004393 від 16 квітня 2015 року,-
В С Т А Н О В И В:
09 серпня 2018 року, у судовому засіданні, під час здійснення відбору присяжних у суді, представник потерпілої ОСОБА_12 , а також потерпіла ОСОБА_11 заявили відвід присяжній ОСОБА_13 , який мотивували тим, що під час відповіді на запитання потерпілої ОСОБА_11 присяжна ОСОБА_13 вжила формулювання «за таких обставин на вулиці вбивати не треба, але…», а також «в інтернеті є різна інформація» (з приводу справи) із чого, з урахуванням контексту, потерпіла та її представник зробили висновок про наявність у кандидата в присяжні ОСОБА_13 упередженого ставлення до вбитого, а значить і обставин, що викликають сумніву у її неупередженості.

Прокурор ОСОБА_4 послався на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зазначили, що не вважають для себе за можливе висловлювати позицію стосовно заявленого відводу, оскільки, на їхню думку суд допустив порушення процесуального законодавства.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд у складі двох суддів дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 387 КПК України, кожному з присяжних, який з`явився, учасники судового провадження можуть заявити відвід з підстав, передбачених статтями 75 і 76 цього Кодексу.

Статтями 75 та 76 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, які виключають можливість участі присяжного у кримінальному провадженні, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні у випадку наявності інших обставин, що виключають сумнів у його неупередженості.

Так, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Однак, ретельно дослідивши заяву потерпілої та її представника суд у складі двох суддів приходить до висновку, що ні поведінка кандидата в присяжні ОСОБА_13 , ні її відповіді на поставлені учасниками процесу запитання не містять об`єктивних доказів фактичної наявності упередженості останньої.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника потерпілої ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з огляду на відсутність фактів, які створювали обґрунтовані сумніви у неупередженості кандидата в присяжні ОСОБА_13 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76, 80-81, 314, 376, 385, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 про відвід кандидата в присяжні ОСОБА_13 від участі у кримінальному провадженні № 0004393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, (справа № 761/43162/18 (провадження № 1-кп/761/965/2018) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2