Справа № 159/2173/18
Провадження № 1-кп/159/252/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000720 від 04.04.2018, на підставі угоди про визнання винуватості відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Володимир-Волинського району, Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в :

03.04.2018, близько 10 год. 30 хв., біля будинку № 99 по вул. Володимирській в м. Ковелі, Волинської області, тимчасово виконуючий обов`язки старшого інспектора з особливих доручень відділу організації несення служби в м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 спільно із тимчасово виконуючий обов`язки інспектора з особливих доручень відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_7 було зупинено автомобіль марки «Ауді 100», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху «проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому, 03.04.2018, близько 10 год. 30 хв., за вищевказаною адресою, під час оформлення службовими особами відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП адміністративних матеріалів та винесенні постанови про порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, останній висловив пропозицію працівникам поліції, які відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовими особами правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, а саме т.в.о. старшого інспектора ОСОБА_6 т.в.о. інспектора ОСОБА_7 надати їм неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 200 гривень за те, щоб вказані службові особи з використанням наданої їм влади та службового становища не виносили постанову про адміністративне правопорушення та не притягували його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. У відповідь працівники поліції пояснили та попередили ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, продовжував вчиняти дії направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди. Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, сів на заднє пасажирське сидіння службового автомобіля марки «Mstsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_2 та з метою ухилення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху надав неправомірну вигоду в сумі 200 гривень т.в.о. старшого інспектора ОСОБА_6 , який сидів ліворуч від нього на задньому пасажирському сидінні даного автомобіля, поклавши вказані гроші на куртку форменого одягу працівника поліції. В подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції, зокрема т.в.о. старшого інспектора ОСОБА_6 , негайно, у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції», який вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового та у подальшому подання рапорту начальнику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області. На місце події терміново прибули працівники Ковельського відділу поліції, які вилучили гроші в сумі 200 гривень, які ОСОБА_4 надав т.в.о. старшого інспектора ОСОБА_6 в якості неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.

Під час досудового розслідування, 25.04.2018 між прокурором Ковельської місцевої прокуратури з однієї сторони та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, укладена угода про визнання винуватості.

За умовами даної угоди, обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, сторонами погоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання згідно санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що складає 8500 гривень.
В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просила її затвердити.
Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, тобто у пропозиції та наданні неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в його інтересах, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.1 ст. 369 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується упропозиції та наданні неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в його інтересах, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.
Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується з позитивної сторони по місцю проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконався, що укладення угоди є добровільним.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості від 25.04.2018, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України, міра покарання узгоджена сторонами угоди, укладення угоди сторонами є добровільним.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
У відповідності до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.
Вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 200 гривень, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки грошові кошти в сумі 200 гривень безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 квітня 2018 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000720 від 04.04.2018.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень.

Грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень однією банкнотою серії ВФ 1281942, які знаходяться на зберіганні в Ковельському ВП ГУНП у Волинській області конфіскувати в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадження, - оптичний диск формату DVD-R марки «Verbatim» з відеозаписом з камери патрульного наряду, на якому зафіксовано факт пропозиції та надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди службовим особам, який мав місце 03.04.2018, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1