АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1645/18 Справа № 199/8709/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 31 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0002407 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у пмт. Сахновщина Харківської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-30.09.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 31.10.2014 року умовно-достроково на 7 місяців 16 днів,

було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України,-

ВСТАНОВИВ:
За обвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України повернув прокурору для усунення недоліків.
За висновком суду першої інстанції обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків, а саме:
- для формулювання обвинувачення, яке би містило наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) наслідки кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; конкретизації щодо вилучених патронів, а саме чи всі вилучені патрони є предметом інкримінованого злочину, передбаченого ст.263 КК України, норма якої є бланкетною, тобто такою, яка, не називаючи конкретних ознак злочину або називаючи тільки частину із них, відсилає для встановлення змісту ознак злочину до інших нормативних актів, які не є законами про кримінальну відповідальність (інших законів, інструкцій, статутів, положень, стандартів, правил, вказівок тощо);
- для виконання вимог ч. 3 ст. 291 КПК України.
Суд мотивував свою ухвалу тим, що повернення обвинувального акту прокурору надасть можливість останньому прийняти необхідні та дієві заходи, передбачені КПК України, для встановлення місцезнаходження обвинуваченого, вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які могли б ефективно сприяти виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Крім того вказав, що розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказав, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки на момент направлення кримінального провадження до суду процесуальним керівником встановлено фактичне місце реєстрації та проживання обвинуваченого, яке встановлено на момент закінчення досудового розслідування. Крім того, підготовче засідання проведено без участі обвинуваченого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Також вказав, що твердження суду не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі і формулювання обвинувачення. Окрім того, вказана обставина не може бути підставою для повернення обвинувального акту, так як вказане можна усунути шляхом змінення обвинувачення під час слухання справи в суді.

Заслухавши прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також анкетні відомості обвинуваченого.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичні обставини кримінального правопорушення; правову кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Колегія суддів не погоджується з доводами в апеляції прокурора, що названі недоліки судом не є підставою для повернення обвинувального акут та їх можна усунути шляхом зміни обвинувачення під час слухання справи, оскільки такі ствердження не відповідають дійсності.
Так, аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_8 дає підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, потім вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 263 КК України, однак формулювання обвинувачення відсутнє, на що було вказано в ухвалі суду першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того, судом першої інстанції правильно визначено, що в обвинувальному акті є суттєві розбіжності у кількості боєприпасів, які, як вказано стороною обвинувачення, незаконно придбав ОСОБА_8 та зберігав без передбаченого законом дозволу, та кількість боєприпасів, які надано для проведення експертного дослідження, серед яких переважно зазначені мисливські патрони.
Тобто, за вказаними обставинами даного обвинувального акту є незрозумілим в чому саме конкретно обвинувачується ОСОБА_8 . Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними не узгоджується із правовою кваліфікацією, а формулювання обвинувачення, яке має бути пред`явлене, взагалі відсутнє.
З приводу доводів прокурора про можливість усунення вказаних обставин під час слухання справи, колегія судів зазначає, що зміна обвинувачення в суді передбачена ст.338 КПК України, належить до права прокурора, яке він може реалізувати у визначених законом випадках, однак не є його обов`язком. Крім того, чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить такої норми, яка б наділила суд можливістю зобов`язати прокурора внести зміни у вже пред`явлене обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги прокурора, стосовно того, що суддею, проведено підготовче судове засідання за відсутності обвинуваченого, що призвело до порушень його прав, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вказано вище, судом першої інстанції здійснювалися неодноразові виклики та привід до суду обвинуваченого ОСОБА_8 , однак в підготовчі судові засідання обвинувачений на виклики суду не з`являвся, а неодноразово застосований привід, виконання якого було доручено як відділу поліції так і прокурору, який затверджував обвинувальний акт, не виконані. Однак, надані до суду рапорти працівників поліції свідчать про тривале не проживання обвинуваченого за вказаною в обвинувальному акті адресою.
Тому, встановлення факту не проживання обвинуваченого, колегія суддів також вважає невідповідністю зазначених в обвинувальному акті відомостей стосовно місця проживання ОСОБА_8 , що позбавляє суд першої інстанції можливості належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України, провести підготовче судове засідання та призначити судовий розгляд.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті з дотриманням прав обвинуваченого на адекватний захист, прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України було повернуто прокурору - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4