Ухвала
10 жовтня 2018 року
м. Київ
справа №182/6151/16-к
провадження №51-9160ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені щодо його підзахисного судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що

не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1

ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПКУкраїни); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

(ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому, скаржник заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПКУкраїни є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Проте всупереч вищевказаним законодавчим приписам у поданій скарзі захисник не навів обґрунтування допущення місцевим та апеляційним судами таких порушень вимог закону, що відповідно до положень 84, 94, 370, 412, 413, 419 КПК України є істотними та тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Поряд із цим, у скарзі захисник, даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, посилається на неповноту судового розгляду, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що

в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом провадження з перегляду судових рішень у касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК України залишити скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху.
Надати захиснику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3