Справа № 646/2810/17
№ провадження 1-кс/646/2240/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.18 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000240 від 27.12.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України,

в с т а н о в и в:

17.04.2018 р. до провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що в провадженні прокуратури Харківської області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000240 від 27.12.2016 р. за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за фактом протиправного безоплатного заволодіння належними територіальній громаді м. Харкова земельними ділянками за для особистого незаконного збагачення з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_4 вступив до складу засновників обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячне містечко», а ОСОБА_5 до складу членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Слайс» та ЖБК «Легація».

Слідчий у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Його неявка відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.10.2018 р. серед засновників обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячне містечко», ОК «ЖБК» «Сонячне містечко» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не значаться.

З повідомлення прокуратури Харківської області убачається, що відповідно до відомостей ЄРДР досудове слідство в межах кримінального провадження № 0000240 від 27.12.2016 р. відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проводиться.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України решт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При зверненні слідчого з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з метою збереження речових доказів необхідно доведення слідчим, що ця земельна ділянка має ознаки речового доказу в конкретному кримінальному провадженні, передбачені ст. 98 КПК України.

Але слідчим не доведено, а слідчим суддею не встановлено, що земельна ділянка є речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Керуючись ст. ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000240 від 27.12.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1