Провадження №1-кс/127/6852/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що до Вінницького ВП із заявою звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 про те, що на початку червня 2015 року відносно неї були вчинені шахрайські дії, внаслідок чого було заподіяно матеріальний збиток.
За даним фактом було розпочате досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006911 від 02 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Так, в ході проведення огляду місця події 02.06.2018 року по вул. Келецькій, 120 у м. Вінниця, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford Sierra 2.0 І» в корпусі синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 , 1983 р.в., кузов № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прож. АДРЕСА_2 , а також техпаспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 .
В ході досудового розслідування виникає необхідність проведення слідчих дій, а саме проведення судово-товарознавчої експертизи та інших експертиз по кримінальному провадженню. Крім того, відповідно до ст. 98 КПК України дані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням вищезазначеного, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вилучене майно, а саме: збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У зв`язку з виявленням під час огляду вказаних вище речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення.
Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.
Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні. У зв`язку з вищевказаним, з метою забезпечення належного розслідування по кримінальному провадженню, зберігання речового доказу та недопущення можливості його втрати або знищення виникла необхідність в отриманні дозволу слідчого судді на арешт автомобіля марки «Ford Sierra 2.0 І» в корпусі синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 , 1983 р.в., кузов № НОМЕР_2 , а також техпаспорта НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , в зв`язку з чим слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.
В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглянув клопотання у її відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Згідно п. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З поданих матеріалів клопотання вбачається, що всупереч ст. 171 КПК України, слідчий не обґрунтував необхідності накладення арешту на транспортний засіб марки «Ford Sierra 2.0 І», д.н.з НОМЕР_1 , техпаспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , поклався лише на власні припущення, а тому клопотання слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна слід повернути прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Повернути клопотання слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна прокурору та у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Слідчий суддя: