Провадження №1-кп/748/119/18
Єдиний унікальний № 748/131/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2018 року м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000520 від 22 травня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2011 року народження, із повною загальною середньою освітою, учасника бойових дій, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), проходить військову службу на посаді навідника розвідувальної роти розвідувального взовду 3 відділення, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2018 року, близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , в ході сварки, що винила з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_6 не менше одного удару рукою в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, субдуральною гематомою над правою гемісферою, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України не визнав, заявлений цивільний позов потерпілого також не визнав, та по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що 24.04.2017 вечером, він з потерпілим та свідками - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. Потерпілий був у стані сильного алкогольного сп"яніння і ледь тримався на ногах. Щоб потерпілий не загубив гроші, він у нього їх забрав, і це бачив ОСОБА_11 . Він сказав ОСОБА_11 , що гроші вони можуть забрати у нього завтра. У той вечір він бачив як потерпілий втратив рівновагу, впав і вдарився головою об металеву трубу, а коли падав зачепив ОСОБА_12 , в зв"язку з чим ОСОБА_11 вдарив потерпілого по голові, від чого той знову впав. Оскільки вони всі разом вирішили продовжити відпочивати у нього вдома, частину грошей ОСОБА_13 він потратив на алкоголь. Він зі ОСОБА_12 та ОСОБА_14 пішли до нього додому перші, а ОСОБА_11 з ОСОБА_13 повинні були підійти, але не прийшли. 25.04.2017 зранку він проснувся від лая собаки. Вийшовши зі спальні він побачив потерпілого ОСОБА_13 , який зайшов до його квартири без дозволу, не постукавши. ОСОБА_11 знаходився біля вхідних дверей. Потерпілий сказав, що в нього болить голова та, що йому потрібно похмелитися, а тому попросив повернути йому гроші. Він став сварити та повчати потерпілого на що останній йому сказав закрити рот, що його обурило і він вдарив потерпілого кулаком правої руки з-під низу у щелепу, від чого потерпілий схилився, спираючись на руки і коліна. Після цього він штовхнув ногою потерпілого у руку, якою він закривав голову. ОСОБА_11 попросив припинити і він більше потерпілого не бив. ОСОБА_13 піднявся, він віддав йому гроші та попросив піти, і той пішов. Не заперечує, що він наніс потерпілому один удар в область голови (щелепу) кулаком, але вважає, що його удар не міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження, оскільки мети заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у нього не було, потерпілого кулаком бив не сильно, а ногою він лише його штовхнув у руку. Шкодує що так вчинив.

Не дивлячись на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий показав, що 24.04.2017 біля 22-00 години він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вживав спиртні напої вдома у ОСОБА_14 . Конфліктів з бійками між ним та іншими присутніми на подвір`ї не виникало. 25.04.2017 прокинувся вдома та виявив, що з кишені його штанів зникли гроші. Пішов до ОСОБА_11 , щоб розпитати, де вони поділися. ОСОБА_11 повідомив, що гроші з його кишені забрав ОСОБА_16 . Разом з ОСОБА_11 вони прийшли додому до ОСОБА_15 , щоб забрати гроші. Двері до квартири були відчинені. ОСОБА_11 залишився стояти в дверях, а він пройшов до дверей спальні та постукав, звідти вийшов ОСОБА_16 . Потерпілий запитав про гроші, однак ОСОБА_16 нічого словесно не пояснив, а одразу вдарив його кулаком у лівий висок, від чого він упав, після чого ОСОБА_16 знову його вдарив у голову ногою. До свідомості прийшов, коли вже виходив на вулицю. Його догнав ОСОБА_11 , який віддав йому гроші, передані ОСОБА_15 - 45 гривень. Після цього потерпілий провів увесь день разом з ОСОБА_11 , разом вживали горілку. Потім прийшов додому, ліг спати. Увечері прокинувся, бо боліла голова. Головний біль пов`язує з тим, що ОСОБА_16 наніс йому удари в голову. 28.04.2017 звернувся до фельдшера зі скаргами на головний біль. 06.05.2017 звернувся до обласної лікарні так як дуже почала боліти голова. За період з дня отримання травми до звернення до лікарні знаходився вдома, іноді виходив на вулицю. Ні з ким у цей час не бився, падінь з власної необережності у цей період у нього не було.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 24.04.2017 він був вдома у ОСОБА_14 . Там також був ОСОБА_13 та ще інші люди. Усі разом пили горілку. За час перебування у ОСОБА_9 потерпілого ніхто не бив, і той не падав. Від ОСОБА_9 вони з ОСОБА_13 пішли удвох. Вранці 25.04.2017 до нього прийшов потерпілий та спитав, де поділися його гроші. Він повідомив, що гроші у нього з кишені забрав ОСОБА_16 , сказавши, що віддасть завтра. Удвох пішли до обвинуваченого ОСОБА_15 . Він залишився стояти біля вхідних дверей, а ОСОБА_13 пройшов далі в кімнату. Коли почув голоси потерпілого та обвинуваченого він одразу пройшов до кімнати, де ті, знаходилися. Зайшовши, побачив, як ОСОБА_16 наносить удар ОСОБА_13 кулаком в обличчя. Від удару кулаком ОСОБА_13 упав. Потім ОСОБА_16 наніс два удари ногою в голову, але в яку частину голови, не бачив. Він став між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 і намагався перешкодити побиттю. ОСОБА_13 піднявся і сам вийшов з квартири. Він побачив, що потерпілий тримається за перила на сходах, у нього була розбита губа. Він віддав ОСОБА_13 гроші, які повернув ОСОБА_16 . Після цього разом пішли до річки, де вживали горілку, після чого розійшлися по домам. Увечері свідок зустрівся з ОСОБА_13 , той скаржився на головний біль. Наступного дня також скаржився. Свідком того, щоб ОСОБА_13 25.04.2017 били інші особи не був.

Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_10 показала, що 24.04.2017 була у господарстві ОСОБА_18 . Там були також ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_13 . Вони всі вживали горілку. У ОСОБА_13 ні з ким конфліктів не було. Тілесних ушкоджень йому ніхто не наносив. З нею у ОСОБА_13 виник незначний словесний конфлікт, але вона його не штовхала. Ніяких травм вона в той вечір не отримувала. Обличчя ніхто нікому з присутніх не бив. Десь о 23-24 годині ОСОБА_11 та ОСОБА_13 пішли додому, а вона, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 пішли додому до ОСОБА_15 . Там свідок була до ранку. Щоб хтось приходив до ОСОБА_15 вранці не чула і не бачила.

Свідок обвинувачення ОСОБА_19 , яка є матір`ю потерпілого, в судовому засіданні повідомила, що побачила сина 25.04.2017 вранці, коли той спав. Видимих тілесних ушкоджень на ньому не було. Близько 17 години 25.04.2017, коли вона повернулася з роботи, побачила, що син погано себе почував, увесь час лежав, скаржився на стан здоров"я, говорив, що в нього паморочиться голова. Оскільки син їй нічого не розповідав, вона зателефонувала ОСОБА_11 і той повідомив, що її сина побив ОСОБА_16 . Вона неодноразово просила сина сходити до лікаря, оскільки у нього постійно було погане самопочуття. 06.05.2017 коли сину стало дуже погано вона відвезла його до лікарні, де йому зробили операцію на голові. З 25.04.2017 по 06.05.2017 потерпілий майже весь час знаходився вдома, погано себе почував, його нудило, він постійно лежав. Після того, як ОСОБА_11 повідомив, що її сина побив ОСОБА_16 , син також це підтвердив. Після того, як стало відомо про це, вона бачила ОСОБА_15 в центрі села, на запитання навіщо він побив її сина той відповів, що наступного разу взагалі переламає його на коліні.

Свідок обвинувачення ОСОБА_20 , який є вітчимом потерпілого, в судовому засіданні повідомив, що бачив потерпілого вранці 25.04.2017 без видимих тілесних ушкоджень. Проте, що потерпілого побив ОСОБА_16 дізнався від дружини. Був свідком розмови дружини та ОСОБА_15 в центрі села під час якої обвинувачений говорив, що наступного разу переламає ОСОБА_13 на коліні, а при наступній їх зустрічі, яка відбулася після операції потерпілого, обвинувачений говорив, що потерпілого він не бив, але якщо потрібна допомога допоможе, а потім відмомився розмовляти, сказав, що грошей в нього не має.

Свідки обвинувачення ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в судовому засіданні зазначили, що про побиття ОСОБА_6 . ОСОБА_3 дізналися від ОСОБА_13 і ОСОБА_11 . Коли бачили ОСОБА_13 , то той скаржився, що болить голова. У квітні 2017 року ОСОБА_13 ніхто з мешканців села не бив, він не падав.

Свідок захисту ОСОБА_23 , яка є співмешканкою обвинуваченого, в судовому засідані зазначила, що з обвинуваченим проживають разом з серпня 2017 року. Свідком тих подій вона не була. ОСОБА_24 їй розповідав, що з потерпілим у нього була неприємна розмова під час якої він його вдарив. Також повідомила, що у її присутності проводилися слідчі дії з потерпілим ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_11 під час яких, про події того дня розповідав ОСОБА_11 , потерпілий сам особисто не розповідав. До того ж, у квартирі, під час слідчого експерименту ні її співмешканця, ні його батька не було.

Свідок захисту ОСОБА_25 в судовому засіданні зазначив, що про побиття ОСОБА_26 дізнався від ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_15 . З ОСОБА_13 у нього нормальні стосунки і нічого поганого про нього сказати не може. Раніше ОСОБА_13 часто приймав участь у бійках.

Свідок захисту ОСОБА_27 , яка є матір`ю обвинуваченого, в судовому засіданні повідомила, що за чутками вона дізналася про подію яка сталася 25.04.2017 з потерпілим та її сином, про що і запитала сина, на що той відповів, що розберуться самі. Також повідомила, що 18-19 квітня 2017 року вона бачила як потерпілий впав з велосипеда.

Свідок захисту ОСОБА_28 , який є батьком обвинуваченого, в судовому засіданні повідомив, що квартира, в якій проживає його син належить йому. Під час слідчого експерименту він присутній не був, але слідчому дозвіл на проведення слідчих дій надавав. Коли проводилася слідча дія йому не відомо, але зі слів слідчого, який повідомив, що у квартирі він вже побув, він зробив висновок, що слідча дія була проведена перед тим як він дав письмовий дозвіл.

Допитаний в судовому засіданні як свідок, слідчий ОСОБА_29 показав, що дозвіл на проведення слідчих дій він взяв у ОСОБА_28 до їх проведення. Під час проведення слідчих дій у квартирі була лише співмешканка обвинуваченого. Власника житла не було так як його участь не є обов`язковою. Слідча дія з потерпілим і свідоком ОСОБА_11 проводилася окремо.

Крім того винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, також підтверджується безпосередньо дослідженими судом належними та допустими доказами, зокрема:

- заявою потерпілого ОСОБА_6 від 22.05.2017, в якій він повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , якого просив притягнути до кримінальної відповідальності /а.п.144/;

- протоколами слідчих експериментів від 15.10.2017 за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_30 , які на місці детально і послідовно показали та розповіли про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 /а.с.162-167, 169-176/;

- довідкою Комунального закладу «Чернігівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №1091 від 27.12.2017 підтверджується факт звернення 28.04.2017 потерпілого до фельдшера Новобілоуського фельдшерсько-акушерського пункту ОСОБА_31 зі скаргами на головні болі після побиття /а.п.149/;

-випискою-епікриз №7789 відповідно до якої потерпілий був госпіталізований 06.05.2017 з діагнозом: закрита черпно-мозкова травма з забоєм головного мозку, травматична підгостра субдуральна гематома над правою гемісферою з компрессією головного мозку, операція 06.05.2017 кістковопластична краніотомія видалення субдурального крововиливу, дефект черепа 3х3см /а.п.150/;

-висновком комп`ютерної томографії головного мозку №1219 від 06.05.2017 згідно якого у потерпілого виявлено субдуральну гематому лобно скронево-тім`яної області справа. Виражена латеральна і помірно виражена аксіальна дислокація /а.п.152/;

- висновком експерта №869 від 05 жовтня 2017 року з якого вбачається, що у ОСОБА_6 , 1982 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми з забоєм головного мозку, субдуральною гематомою над правою гемісферою, котрі виникли внаслідок контактування з тупими, твердими предметами і в сукупності як наслідок одного травматичного процесу відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , знаходяться в зоні досяжній для власної руки. Висловитись за яких саме умов утворився комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_6 , експерт не може через відсутність судово - медичних даних. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , по давності утворення, можуть відповідати даті 25.04.2017р., як на це вказано в описовій частині даної постанови. Виходячи з кількості ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_6 , їх характеру та розташування, експерт припускає, що він міг піддаватися впливу, як мінімум 1 (однієї) травмуючої дії. Судово - медичні дані, що давали б змогу судити про положення, в якому знаходився ОСОБА_6 та про розташування потерпілого і нападника в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, відсутні. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , могли утворитись від дії одного чинника (предмету). Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , спричинялись з силою, достатньою для їх утворення. При проведенні судово - медичної експертизи не виявлено медико - морфологічних даних, які б давали змогу стверджувати про можливість утворення комплексу тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , при падінні його з висоти власного зросту на площину. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , потерпілий після їх отримання, у разі не надання йому медичної допомоги, міг жити протягом необмежено тривалого проміжку часу по мірі розвитку та наростання загрозливих для життя явищ - формування кінцевого об`єму субдурального крововиливу, здавлення, дислокації, набряку головного мозку і, не виключає можливості, що в цій ситуації він міг виконувати цілеспрямовані дії /а.с.158-160/;

Експерт ОСОБА_32 в судовому засіданні роз`яснила, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження можуть відповідати даті 25.04.2017, більш конкретну дату назвати не може. Вказані у висновку тілесні ушкодження утворитися після 25.04.2017 не могли. Вважає, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворитися при падінні не могли. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як від удару рукою так і від удару ногою. Удар в будь-яку ділянку голови міг спричинити гематому, і для цього, конкретне місце удару не потрібно.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Під час судового розгляду сторона захисту зробила заяву про неналежність та недопустимість висновку судово-медичної експертизи №869 від 05.10.2017, вказуючи, що вона стосується іншої особи, а не потерпілого так як місце проживання особи відносно якої вона проводилася не збігається з місцем мешкання потерпілого.

З дослідженого вказаного вище висновку експерта судом встановлено, що експертиза була проведена по меддокументам на підставі постанови слідчого про призначення експертизи, а отже у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Зазначений висновок містить в собі докладний опис проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на медичній документації на ім.»я ОСОБА_6 , наданній для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідає вимогам КПК України.

Оцінюючи даний висновок у сукупності з наданими суду та безпосередньо дослідженими вказаними вище медичними документами на потерпілого ОСОБА_6 , зокрема: випискою-епікриз №7789 , висновком комп`ютерної томографії головного мозку №1219 від 06.05.2017 та комп`ютерною томографією №0216 від 15.05.2017 на а.с.151, показами потерпілого, свідка ОСОБА_30 , у суду відсутні підстави сумніватися, що дана експертиза проведена щодо потерпілого. Зазначення у висновку експерта не вірного місця проживання потерпілого ОСОБА_6 , а саме населеного пункту - с. Зайці замість с. Новий Білоус, не впливає на результати висновку експерта.

Таким чином, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом та кладе його в основку вироку.

З твердженнями захисника про те, що висновок експерта є неповним оскільки не досліджувалися медичні дані щодо наявності у потерпілого синяка під оком, який був виявлений при огляді потерпілого 28.04.2017 фельдшером Новобілоуського фельдшерсько-акушерського пункту (а.п.149), суд не може погодитися, оскільки зазначені обставини не впливають на обсяг пред`явленого обвинувачення та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_30 здійснювалися з дотриманням вимог ст.240 КПК України, а тому суд визнає їх допустими на належними доказами. Про проведення даних слідчих експериментів за добровільною згодою власника житла ОСОБА_28 , свідчать надані суду та дослідженні заяви ( а.п.161,168). При допиті, свідок ОСОБА_28 , з приводу часу надання ним письмового дозволу (до чи після проведення слідчих дій) висловив лише свої примущення, які не можуть судом прийматися до уваги , як доказ.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з іншими доказами, зазначеними та проаналізованими вище, що дає підстави вважати ці показання достовірними і такими, що можуть бути покладеними в основу вироку.

Дослідивши вищенаведені докази, які суд поклав в основу доведеності вини ОСОБА_3 , у їх сукупності, і провівши їх детальний аналіз, перевіривши доводи сторони обвинувачення, показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, надавши сторонам кримінального провадження усі процесуальні можливості надання доказів, суд дійшов висновку, про доведеність вини ОСОБА_3 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя потерпілого ОСОБА_6 в момент заподіяння, а тому його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України.

Даючи оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов об`єктивного висновку, що показання обвинуваченого та доводи захисника про те, що: ОСОБА_3 не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження так як при нанесенні ударів не застосовував достатньої сили, суд зазначає наступне. З показів потерпілого та свідка ОСОБА_30 встановлено, що обвинувачений наносив удари кулаком та ногою в область голови потерпілого. Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що він наніс один удар кулаком правої руки в щелепу потерпілого, а потім потерпілого штовхнув ногою в руку, якою потерпілий прикривав голову. Згідно показів обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , обвинувачений припинив свої дії, лише тоді, коли втрутився свідок ОСОБА_11 . Внаслідок завдання обвинуваченим удару кулаком в область голови потерпілий впав. Відповідно до висновку експерта №869 від 05.10.2017 тілесні ушкодження виявленні у ОСОБА_6 причинялись з силою достатньою для їх утворення, і могли утворитися від одного удару, тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого підтверджується висновком судово-медичної експертизи №869. Причина такої поведінки та дій ОСОБА_3 є досить нікчемною, так як він сам повідомив, що йому просто не сподобалась поведінка потерпілого ОСОБА_6 , та стверджує, що саме потерпілий спровокував його на конфлікт, зайшовши до його квартири без стуку та сказавши «закрити рот», а він не знайшов відповідних аргументів, окрім, як нанести фізичні удари. При цьому вважає, що його удари не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тяжкістю отриманих ним тілесних ушкоджень. Проте, обвинувачений, завдаючи цілеспрямовано удар кулаком правої руки у життєво важливий орган голову, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удар в область голови потерпілого, ОСОБА_3 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_3 діяв із непрямим умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. Твердження обвинуваченого про те, що він не в повній мірі усвідомлював усі наслідки своїх протиправних дій підтверджує, що ОСОБА_3 передбачав і свідомо припускав настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які могли б їх відвернути. Така психологічна і вольова поведінка вказує на те, що при нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень обвинувачений діяв з непрямим умислом, а відтак, його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Доводи сторони захисту щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_3 та отриманими потерпілим ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями спростовується висновком експерта № 869 від 05.10.2017, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 могли утворитись від дії одного чинника (предмету), спричинялись з силою, достатньою для їх утворення і по давності утворення, можуть відповідати даті 25.04.2017, даних які б давали змогу стверджувати про можливість утворення тілесних ушкоджень, при падінні потерпілого з висоти власного зросту на площину не виявлено. До цього ж, експерт ОСОБА_32 в судовому засіданні роз`яснила, що вказані у висновку тілесні ушкодження утворитися після 25.04.2017 не могли, утворитися при падінні також не могли. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як від удару рукою так і від удару ногою. Удар в будь-яку ділянку голови міг спричинити гематому, і для цього, визначати конкретне місце удару не потрібно.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 747 від 05.12.2017, у ОСОБА_3 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане /а.п. 200-202/.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 746 від 05.12.2017, ОСОБА_3 на теперішній час клінічних ознак психічного захворювання не виявляє і за своїм психічним станом він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_3 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відносить кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється /а.п. 205-208/.

Згідно досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як низький, а його виправлення можливе без позбавлення волі.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, розлучений, від шлюбу має на утриманні неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з його колишньою дружиною, перебуває у цивільному шлюбі, проходить військову службу за контрактом, має громадську відзнаку, за місцем проходження служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з 26.04.2018 виконує завдання на лінії бойового зіткнення глибині ротних опорних пунктів першого ешелону оборони в районі проведення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській області.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які б пом"якшували покарання, думку потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті, за якою він засуджується.
Крім цього, при прийнятті рішення щодо звільнення від покарання з випробуванням суд також, приймав до уваги досудову доповідь, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, і хоча на думку органу пробації до ОСОБА_3 можливо застосування покарання без позбавлення волі, все ж таки, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, що дає суду підстави вважати, що саме ізоляція від суспільства потрібна для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.
За відсутності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не знаходить підстав до застосування ст. 69 КК України з можливістю призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою він засуджується, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті.
В ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовувався захід забезпечення кримінального провадженні у виді особистого зобов`язання. Строк застосування закінчився - 31.12.2017. Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не знаходить.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 4622 грн 73 коп. та моральної шкоди на суму 50 000 грн. (а.п.30-32).
Матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування на суму 237 грн 10 коп. та 500 грн за КТ дослідження головного мозку, а всього на загальну суму 737 грн 10 коп. підлягає стягненню з обвинуваченого на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки вказаний розмір шкоди підтверджується чеками на придбання лікарських засобів та препаратів, та за проведення КТ дослідження, випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , в якій зазначено призначення лікарських засобів та препаратів, необхідних для лікування (а.п.34-35, 150, 152).
Однак не підлягають задоволенню витрати на суму 3885 грн 63 коп., оскільки цивільним позивачем не надані докази на підтвердження призначення йому даних лікарських засобів та препаратів, так як відповідно до ст.81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладено на позивача.
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
В ході судового засідання безспірно встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 вчиненим злочином заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях від фізичного болю, фізичних та нервових потрясіннях, неможливості вести звичайний спосіб життя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого злочину, тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, тривалість перебування його на лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та визначення розміру моральної шкоди в сумі 30 000 грн.
Процесуальні витрати, дані щодо речових доказів у кримінальному провадженні відсутні
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 737 (сімсот тридцять сім) грн 10 коп матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1