612/105/18
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2018 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно:

ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Близнюківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту.

В обґрунтування клопотання послався, по-перше, на відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення; по-друге, на неналежне надання копії обвинувального акту ОСОБА_4 ; по-третє, на відсутність посвідчення обвинувального акту печаткою; по-четверте, на зазначення на початку обвинувального акту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «підозрюються», а не «обвинувачуються» у вчиненні кримінальних правопорушень; по-п`яте, на відсутність в реєстрі матеріалів справи певних реквізитів.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого та представника потерпілих, обвинувачених, другого захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, суд зазначає, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, суд зазначає, що прокурор, дійсно має право змінити обвинувачення в суді, але це не позбавляє суд обов`язку під час підготовчого судового засідання перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України і в разі якщо встановлено, що цих вимог не дотримано, то положення п.3 ч.3 ст.314 КПК покладають на суд обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, право прокурора змінити обвинувачення в суді не позбавляє його обов`язку перевірити обвинувальний акт на відповідність положенням КПК України при його затвердженні або складанні під час досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутне, тобто обвинувачення є неконкретним, що порушує право обвинувачених на захист, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору, оскільки вищенаведений недолік є істотним та такими, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Усунення наведеного вище недоліку обвинувального акту протягом розумного строку та його виправлення надасть суду можливість призначити справу до судового розгляду.

Щодо інших доводів клопотання про повернення обвинувального акту, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не є підставами для повернення обвинувального акту.

Так, ч.ч. 2 та 3 ст. 291 КПК України висуває чіткий та вичерпний перелік вимог до обвинувального акту і не відповідність обвинувального акту саме цим вимогам є правовою підставою для його повернення.

Реєстр матеріалів досудового розслідування та цивільний позов згідно ч.4 ст. 291 КПК України є окремими додатками до обвинувального акту і їх невідповідність вимогам закону не є визначеною правовою підставою для повернення обвинувального акту.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч.3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен бути підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором. Вказана норма не містить вимог щодо скріплення печаткою цього процесуального документу. Посилання захисника на правову позицію Верховного Суду України у справі № 5-50кс15 від 09.07.2015 є помилковим, оскільки у зазначеній постанові аналізувались ознаки офіційного документу як предмета злочину, а не процесуального документу.

Посилання на неналежне надання копії обвинувального акту ОСОБА_4 та зазначення на початку обвинувального акту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «підозрюються», а не «обвинувачуються» у вчиненні кримінальних правопорушень не є тими істотним обставинами, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, то питання про прийняття цивільних позовів до розгляду є передчасним, у зв`язку з чим не вирішується.

При цьому, суд роз`яснює ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що вони не позбавлені можливості повторно пред`явити цивільні позови в порядку визначеному КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 18.12.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000407 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України повернути начальнику Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Близнюківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1