Ухвала

31 липня 2018 року
м. Київ
Справа № 486/474/17
Провадження № 51-7793ск18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року

та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000320,
встановила:
ОСОБА_4 на звернулась до суду з касаційною скаргою

на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються обґрунтування вимог особи,

яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
У касаційній скарзі засуджена, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, проте належного обґрунтування зазначених доводів не наводить.
За змістом ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Також в частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.

Однак, перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_5 колегія суддів прийшла до висновку, що з її змісту не вбачається, яких саме порушень допущено судами та яким чином це, з огляду на положення ст. 412 КПК, перешкодило

чи могло перешкодити ухвалити законні та обґрунтовані рішення. Натомість, доводи касаційної скарги засудженої зводяться до оспорювання фактичних обставин кримінального провадження та надання власної оцінки доказам,

що згідно зі статтями 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких

не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3