Справа № 317/950/18
№/п 1-в/317/125/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК(№99)» - ОСОБА_4 ,

за участю засудженого: - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцз`язку клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, в обґрунтування якого засуджений зазначив, що він став на шлях виправлення, оскільки працює на виробництві виправної установи, має заохочення та звернув увагу суду на те, що за весь час відбування покарання він жодного разу не порушував режиму відбування покарання та взагалі не має стягнень.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Представник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» ОСОБА_4 також не заперечував проти клопотання засудженого, просив суд його задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Судом був зроблений запит до ДУ «Біленьківської виправної колонії (№99)» та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгук на клопотання.
Згідно наданих відомостей, вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 30.01.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднана не відбута частина покарання за вироком цього ж суду від 08.11.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_5 знов засуджений 05.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.01.2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та зараховано у строк відбування покарання час тримання під вартою з 15.11.2013 року по 26.03.2014 року.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано строк тримання під вартою з 15.11.2013р. по 26.03.2014 р. та 26.03.2014 року по 17.09.2014 року(включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України.

Виходячи з цього, початок строку : 26.03.2014 року, кінець строку : 13.07.2020 року

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.11.2013 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі допустив 2 порушення режиму відбування покарання, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 07.10.2014 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 8 заохочення правами начальника установи та 3 заохочення правами начальника відділення СПС.

Також в характеристиці зазначено, що за вироком суду ОСОБА_5 має цивільний позов на суму 16 454,86 гривень, але в бухгалтерії установи на виконанні знаходяться виконавчі листи лише на суму 3745,92 гривень. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
В характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві, однак згідно довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_5 з жовтня 2017 року не працевлаштований, тому суд вважає, що не виконана одна із умов для застосування заохочувальної норми.

Вид покарання обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу (виправних центрах) у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до її постійного місця проживання без ізоляції від суспільства в умовах здійснення над нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Суд вважає, що надана до суду медична довідка, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не містить печатки установи, якою була видана.

Крім того, суд зауважує на тому, що в бухгалтерії виправної установи містяться виконавчі листи на стягнення боргу на користь потерпілої ОСОБА_6 з виконавчим збором на загальну суму 3745,92 гривень, однак засудженим за умови, що він працював на виробництві установи в період часу з листопада 2016 року по серпень 2017 року, не була відшкодована шкода потерпілій.

Характеристики на засудженого, які містяться в особовій справі (а.с.105, 120) суперечать характеристиці, яка була надана суду станом на 16.01.2018 року (а.с.6), а саме стосовно того, який саме цивільний позов має ОСОБА_5 за вироком суду.

Також суд зазначає, що довідка про стягнення та заохочення суперечить особовій справі засудженого, а саме в особовій справі міститься постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 17.11.2016 року (а.с.123), яка не відображена в довідці про стягнення, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7).

14.02.2018 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні відносно нього заохочувальної норми у вигляді умовно дострокового звільнення. З лютого 2018 року змін в документації та в поведінці засудженого не відбулося.

Всі наявні недоліки документів ДУ «Біленьківської виправної колонії (№99)» заважають суду повно та всебічно розглянути та дати оцінку наданим доказам.

На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_5 дійсно довів своє виправлення та відносно нього може бути застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1