ВИРОК
Іменем України
31.05.2018 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001252 від 26.04.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
25.03.2018 близько 19:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись у маршрутному таксі №9, яке рухалось по вул. Княгині Ольги у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії були не помічені іншими особами, викрав із сумки майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Леново А5000» у корпусі білого кольору, у чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 (70), сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», мобільним номером НОМЕР_4 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на суму 3699 грн. Після чого вийшов з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту по вул. Вол. Великого 51 у м. Львові та попрямував на вул. Тролейбусну у м. Львові, де був зупинений працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи викладені у обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Окрім повного визнання винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого повністю доводиться матеріалами кримінального провадження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченої. Сумнівів у добровільності позиції учасників провадження у суду немає.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України за ознакою таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Відтак, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому протиправного, кримінально караного діяння, враховуючи той факт, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що вони розуміють зміст цих обставин, заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку дослідження, суд, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним подальше дослідження інших доказів кримінального провадження відносно обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій у суду немає.

Проаналізувавши зібрані та надані суду стороною обвинувачення докази, покази самого обвинуваченого ОСОБА_4 , вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікуються як злочини середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому, розкаявся та критично ставиться до вчиненого проступку, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у межах санкції статті, за якого кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

З врахуванням обставин справи, особи винного, суд вважає, за можливе застосувати до ОСОБА_4 норму ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Леново А5000» у корпусі білого кольору, у чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_6 ) повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1