УХВАЛА
Справа № 495/5049/14-к

Номер провадження:1-кп/521/939/18

12.06.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

при підготовчому судовому розгляді кримінального провадження № 495/5049/14-к за обвинуваченням:

ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст.187; ч.3 ст. 289; ч.1 ст. 304; ч.1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених за п.п. 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_21 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115; п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 185; ч.4 ст. 187; ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_22 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_23 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 27 п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_24 у вчиненні злочину, передбаченого за ст. 185 ч.3 КК України.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Малиновського районного суду міста Одеси, за підсудністю, надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які обвинувачуються у ряді тяжких та особливо тяжких злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , вважав, що тримання під вартою обумовлено необхідністю недопущення настання ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а достатніх підстав для зміни їм більш м`якого запобіжного заходу немає. Враховуючи те, що ОСОБА_26 та ОСОБА_25 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя особи та карається позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, то в такому випадку усвідомлюючи можливість застосування обвинуваченим покарання та бажаючи уникнути його, ОСОБА_26 та ОСОБА_25 можуть переховуватись від суду, чим допустять настання ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Обвинувачені також можуть впливати на потерпілих, адже як встановлено вищезазначені обвинувачені, обвинувачуються не в одному злочині, за таких обставин можуть настати ризики, які передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Наведене також дає достатньо підстав вважати, що обвинувачені опинившись на волі, можуть допустити настання ризику, визначеного п.4 ч.1 ст.177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що наразі не завершено судовий розгляд, не досліджені докази та матеріали кримінального провадження, не проведено всіх необхідних дій, пов`язаних зі з`ясуванням обставин та їх перевіркою. Крім того, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, схильність до скоєння злочинів вказують на можливість вчинення ними інших кримінальних правопорушень, тобто можуть настати ризики, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Інші учасники судового засідання не заперечували проти клопотання прокурора і просили вирішити це клопотання за розсудом суду.

Вивчивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пункт1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи те, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя особи, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, на даний час кримінальне провадження не розглянуто, обвинувачені не допитані, не досліджені докази, не проведено всіх необхідних дій, пов`язаних зі з`ясуванням обставин та їх перевіркою, у зв`язку з чим обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому колегія суддів вважає клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такого запобіжного заходу із визначенням строку, який діє до 14.08.2018 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк перебування під вартою ОСОБА_31 , ОСОБА_32 на два місяця (60 днів), тобто до 14.08.2018 року включно з утриманням їх у Одеській установі виконання покарань №21 Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Одеської установи виконання покарань №21 Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий суддя: ОСОБА_33

Судді: ОСОБА_34

ОСОБА_35