Постанова

Іменем України
10 травня 2018 р.

м. Київ
справа № 388/75/16-к
провадження № 51-2935км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє - вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2015 року і за сукупністю вироків ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 14 січня 2016 року о 13.30 год. на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , повторно, відкрито заволодів велосипедом «Україна», спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 500 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року, вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі та в доповненні засуджений зазначає, що судовий розгляд проведено однобічно, висновки суду про доведеність його вини за ч. 2 ст. 186 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на суперечливих показаннях свідка ОСОБА_9 . Стверджує, що його не бачила свідок, коли він виводив велосипед. У зв`язку з цим просить судові рішення щодо нього змінити, його дії перекваліфікувати із ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та пом`якшити йому покарання.

Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану скаргу.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та її слід залишити без задоволення.

Мотиви Суду
При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти досудового розслідування та судового розгляду, щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є правильним, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.
Зокрема, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, послався у вироку на показання свідка-очевидця ОСОБА_9 , яка зазначала, що ОСОБА_6 , скориставшись її похилим віком та фізичним станом, незважаючи на її вимогу про припинення протиправних дій, забрав із їхнього подвір`я велосипед «Україна», який належить ОСОБА_8 .

Відповідно до встановлених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для сумніву в достовірності показань свідка ОСОБА_9 та обґрунтовано поклав її показання в основу обвинувального вироку як допустимий доказ, оскільки вони є незмінними та послідовними.

Обставин, які би ставили під сумнів достовірність цих показань, за результатами судового розгляду не встановлено. Переконливих доводів щодо існування таких обставин не містить і касаційна скарга.
Також суд обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, послався на показання свідків та дані, що містяться у протоколах слідчих дій. Окрім того, із даних, що містяться у протоколі слідчого експерименту, за участю засудженого вбачається, що він детально розповів про обставини, за яких заволодів велосипедом «Україна».
Що стосується посилань засудженого на неправильну кваліфікацію його дій, то вони є неспроможними з огляду на спосіб та форму заволодіння ним велосипедом. Окрім того, дані доводи були предметом перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними, і суд у вироку навів відповідні мотиви прийнятого рішення щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Таким чином суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу засудженого та обтяжуючої покарання обставини. Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження, належним чином перевірив доводи засудженого, які були викладені в його апеляційній скарзі, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, зокрема, щодо неправильної кваліфікації його дій, та визнав їх необґрунтованими. Свої висновки належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Із даними висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у справі не встановлено.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, а тому, оскаржувані судові рішення колегія суддів вважає за необхідне залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:

Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3