Провадження № 1-кс/331/4182/2018
Справа № 331/4556/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 , які були вилучені 29 липня 2018 року в ході проведення огляду місця події - ділянка місцевості біля буд. № 72 по просп. Соборному у м. Запоріжжя.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційних документів з метою недопущення знищення або руйнування вказаного майна.

На теперішній час вказаний автомобіль знаходиться на майданчику Олександраівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб знаходиться в розпорядженні слідчого.

В обґрунтування необхідності передачі вказаного майна йому на відповідальне зберігання зазначає, що позбавлення можливості користуватися майном порушує його права, як власника транспортного засобу, передбачені ст.ст. 316, 317 ЦК України; знаходження автомобіля на відкритому майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області призводить до його псування та заподіянню йому, як власнику, матеріальних збитків.
На підставі викладеного, просить суд передати йому транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 на відповідальне зберігання.

Заявник в судове засідання не зявився, проте у прохальній частині клопотання наявна вимога про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні покладався на розсуд суду, зазначивши, що на даний час судово-криміналістична експертизапо кримінальному провадженню № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, не проведена.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор належним чином повідомлялася про розгляд скарги, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Взявши до увагу вимогу заявника про розгляд справи за його відсутності, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали та матеріали справи № 1-кс/331/3856/2018, взявши до уваги думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження по кримінальному провадженню № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження у липні 2018 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 , які були вилучені 29 липня 2018 року в ході проведення огляду місця події - ділянка місцевості біля буд. № 72 по просп. Соборному у м. Запоріжжя.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 , які були вилучені 29 липня 2018 року в ході проведення огляду місця події - ділянка місцевості біля буд. № 72 по просп. Соборному у м. Запоріжжя.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційних документів.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КПК України, міст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість накладення арешту на майно та втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ст. 1 Конституції - Україна є правовою державою. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції).

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ст. 9 Конституції).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зазначене кореспондується з приписами КПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Аналогічні норми містяться в ч. 5 ст. 9 КПК. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує на думку суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України, Конституцією України , ст.1 Протокола № 1 до Европейської Конвенції з прав людини..
На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що :» важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні….» )
Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Згідно копії технічного паспорту власником транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , а тому має відповідні права, визначені КПК України, у зв`язку з чим йому може бути передано вказаний автомобіль та реєстраційні документи на нього, на відповідальне зберігання.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна - автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 , або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання, задовольнити.

Передати транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт.
Доручити виконання ухвали в цій частині слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001719 від 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
27.08.2018