Провадження № 1-кп/742/125/18
Єдиний унікальний № 742/642/18
ВИРОК
14 травня 2018 року м. Прилуки
колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця м. Прилуки, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілих - ОСОБА_8 ,
захисників обвинуваченого - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
16.11.2017 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_5 знаходився у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час у вхідні двері зазначеної квартири почав стукати ОСОБА_11 , мешканець вказаного багатоквартирного будинку. Коли ОСОБА_5 відчинив двері квартири, то до неї зайшов ОСОБА_11 і між ними виникла сварка з приводу шуму від проведення ремонтних робіт, які на думку ОСОБА_11 , проводив ОСОБА_5 , та яка відразу переросла в обопільну бійку.
Під час бійки ОСОБА_11 , перебуваючи у прихожій кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_1 , спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця із садном на нижній губі справа зі сторони слизової оболонки, синця потиличної ділянки, які відповідно до висновку № 478 від 23.11.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
У ході бійки ОСОБА_5 виштовхав ОСОБА_11 до коридору під`їзду, при цьому зачинивши вхідні двері зсередини. Після цього, близько 15 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяв в руку дерев`яну палицю та вийшов з приміщення власної квартири АДРЕСА_2 , де в цей час продовжував перебувати ОСОБА_11 та завдав останньому три удари дерев`яною палицею в життєво важливий орган голову, спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми у формі масивного субарахноїдального крововиливу (крововилив під м`які мозкові оболонки), крововилив у шлуночкову систему головного мозку, двох забійних ран в лобній ділянці справа та однієї забійної рани в правій тім`яній ділянці, які відповідно до висновку експерта №295 від 30.01.2018 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та від яких настала смерть ОСОБА_11 на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України категорично не визнав, проте не заперечуючи при цьому факту нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому, надав показання, що близько 16 години 16.11.2017 року, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , почув потужні удари у вхідні двері. Через дверне вічко він побачив невідомого чоловіка, який погрожував та вимагав відчинення ним дверей. Після відкриття обвинуваченим дверей, потерпілий силоміць зайшов до квартири та штовхнув ОСОБА_5 в кімнату. Проте, останній в свою чергу виштовхав ОСОБА_11 з квартири, зачинивши вхідні двері. Потерпілий знову почав бити ногою в двері та погрожувати фізичною розправою. Через деякий час, після припинення стукоту до дверей, обвинувачений відкрив двері, і потерпілий знову силоміць зайшов до квартири та вдарив його рукою в обличчя. ОСОБА_5 , маючи намір попередити нанесення потерпілим чергового удару, взяв дерев`яну палицю та наніс йому два удари з верху вниз в верхню частину тіла. ОСОБА_11 дещо заспокоївся і обвинувачений його знову виштовхав з квартири. Потерпілий, перебуваючи в коридорі з кимось спілкувався, проте з ким саме обвинуваченому не відомо.
Через деякий час, ОСОБА_5 , переконавшись через двірне вічко у відсутності потерпілого, знову відкрив вхідні двері до квартири та неподалік побачив останнього вже на підлозі. В коридорі на поверсі стояли свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Обвинувачений одразу повернувся до помешкання за мобільним телефоном, однак коли вже вийшов, то побачив лише сусідку ОСОБА_13 , яка повідомила про виклик швидкої допомоги. Оскільки в коридорі було тьмяно, він вирішив дотягнути потерпілого ближче до своєї квартири, щоб надати медичну допомогу. Останній був дуже закривавлений і обвинувачений декілька разів змочував в ванній кімнаті ганчірку, витираючи з його голови кров. ОСОБА_5 підтвердив перебування на поверсі свідка ОСОБА_14 та обопільне з ним спілкування з приводу конфлікту з потерпілим. Обвинувачений неодноразово стверджував, що його дії були обумовлені виключно необхідною обороною та досить швидким перебігом конфлікту з ОСОБА_11 .
Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав повністю, надавши в судовому засіданні квитанцію про поштовий переказ відповідних коштів потерпілій ОСОБА_7 /т.2 а.с.248/, а моральної - в частині її розміру покладається на розсуд колегії суддів.
Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.
Аналізуючи всі показання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що всі вони, хоча й містять у собі заперечення скоєння протиправних дій, спрямованих саме на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , проте не дозволяють суду взяти їх за основу правдивого пояснення ним подій, оскільки, спростовуються матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами.
Більш того, не зважаючи на заперечення ОСОБА_5 вини в пред`явленому обвинуваченні, з усіх наданих суду доказів, у тому числі і показань обвинуваченого, отриманих в ході судового слідства, беззастережно слідує, що обставини скоєння ним злочину достовірно встановлені судом та підтверджуються показаннями свідків, іншими, нижче зазначеними, перевіреними в судовому засіданні доказами.
Суд, на виконання вимог ст.22 КПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу та свободу в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. Проте, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, допитана в ході судового засідання потерпіла ОСОБА_15 надала показання, що покійний ОСОБА_11 є її батьком і щодо фактичних обставин вбивства їй нічого не відомо. 16.11.2017 року в 16 год.15 хв. на мобільний телефон подзвонила мама - ОСОБА_16 та повідомила про вбивство батька. Приїхавши до будинку за місцем проживання ОСОБА_11 , тіло останнього вона побачила на третьому поверсі поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 . Потерпіла підтвердила, що батько, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, міг поводити себе агресивно, однак виключно до членів родини, заперечуючи ймовірність його протиправної поведінки до сторонніх осіб. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_17 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в зв`язку з незадовільним станом здоров`я до суду не з`явились, надіслала письмову заяву про неможливість приймати участь в судових засіданнях. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та наполягає на призначенні максимальної міри покарання в межах санкції статті /т.2 а.с.242/. Судом, в зв`язку з можливістю з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за її відсутності, керуючись положеннями ст.325 КПК України, було вирішено питання про проведення розгляду справи без її участі.
Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала показання, що є сусідкою по поверху з обвинуваченим, заперечивши наявність з останнім будь-яких неприязних стосунків, вказала, що 16.11.2017 року,
вийшовши з власної квартири АДРЕСА_4 , побачила потерпілого ОСОБА_11 , який стояв біля дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживав обвинувачений, та стукав ногами в двері. Підійшовши до нього ближче, свідок виявила кровотечу з голови у потерпілого, і попросила його відійти від дверей квартири ОСОБА_5 . Під час перебування ОСОБА_11 вже був біля стіни коридору, з квартири вибіг обвинувачений з криками: «Я його уб`ю, він мені побив двері». Свідок намагалась заспокоїти ОСОБА_5 , однак останній, повернувшись з квартири вже з палицею довжиною до 0,5 м вдарив потерпілого по голові, після чого знову повернувся до свого помешкання. В момент нанесення ударів потерпілий не створював жодної загрози обвинуваченому. Через незначний проміжок часу, обвинувачений знову вибіг з власної квартири та вдруге наніс дерев`яною палицею по голові ОСОБА_11 , обумовивши його падіння на підлогу на відстані до 2 метрів від дверей квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_13 зверталась до обвинуваченого з проханням надати потерпілому допомоги. ОСОБА_5 , нахилившись до тіла ОСОБА_11 , одразу повернувся до своєї квартири. Свідок, зайшовши до своєї квартири, викликала карету швидкої медичної допомоги. Повернувшись на місце конфлікту виявила зміну положення тіла потерпілого. В подальшому і обвинувачений звертався до неї з проханням викликати лікарів. Зустрівши на поверсі сусіда ОСОБА_14 , який є працівником поліції, вона розповіла йому про всі обставини конфлікту. Свідок категорично заперечила про перебування сусідки ОСОБА_12 на третьому поверсі як в момент нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_11 , так і після його падіння.
Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 , надав показання, що є сусідом по поверху з обвинуваченим та зазначив про наявність з останнім нейтральних відносин, вказав, що 16.11.2017 року близько 16 год., вийшовши з квартири, він побачив відчинені двері до квартири ОСОБА_5 та тіло потерпілого на підлозі. Всі обставини, що передували вбивству, йому відомі виключно зі слів свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого. Підійшовши ближче до тіла, з квартири АДРЕСА_3 вийшов обвинувачений та розповів, що ОСОБА_11 нібито сам ударився. На підлозі в коридорі були сліди волочіння тіла потерпілого у вигляді розтертя речовини бурого кольору довжиною 3-4 м в напрямку до квартири ОСОБА_5 . Свідок зазначив, що обвинувачений досить нервово поводився та намагався залишити місце злочину, однак він йому заборонив. Окрім того, ОСОБА_14 категорично заперечив перебування за його присутності будь-яких інших сусідів з третього поверху на місці злочину, окрім свідка ОСОБА_13 . До приїзду працівників поліції та лікарів від тіла потерпілого не відлучався.
Свідок ОСОБА_12 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, надала показання, що є сусідкою з обвинуваченим по поверху та підтвердила наявність нейтральних з ним відносин, зазначивши, що 16.11.2018 року після 16 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , почула розмову сусідки ОСОБА_13 та незнайомого чоловіка. Через декілька хвилин свідок також почула на поверсі сильний стук та знову голос сусідки ОСОБА_13 , яка очевидно до когось зверталась з запитанням: - «Навіщо ти його вдарив?». Вийшовши з квартири, сусідка побачила ОСОБА_13 та потерпілого, який повільно виходив з квартири обвинуваченого, трішки зігнутим, найймовірніше витираючи з обличчя кров. Повернувшись до квартири, ОСОБА_12 знову почула стукіт, а коли вийшла на поверх, побачила сварку між ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 . Через незначний проміжок часу потерпілий самостійно ліг на підлогу, нічого нікому не говорячи. ОСОБА_5 був дуже знервований і скаржився свідкові на понівечені потерпілим двері.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 , надала показання, що потерпілий протягом 20 років був її співмешканцем, однак про фактичні обставини вбивства або про обставини, які могли б його зумовити, їй нічого не відомо. Свідок зазначила, що про трагедію їй повідомила по телефону свідок ОСОБА_13 . Приїхавши до будинку за місцем проживання, на третьому поверсі вона побачила тіло свого чоловіка з розсіченою та закривавленою головою. Свідок підтвердила про ймовірність конфліктної поведінки у потерпілого після вжиття ним спиртних напоїв.
Будучи допитаною в судовому засіданні як свідок ОСОБА_18 , надала показання, що обвинувачений є її сином, який 16.11.2017 року зателефонував та повідомив про його побиття незнайомим чоловіком, попросивши приїхати до квартири за місцем проживання. Свідок, перебуваючи вже біля квартири сина, побачила на підлозі тіло потерпілого. ОСОБА_18 зауважила, що працівники поліції брали зразки крові і з предметів, які знаходились в квартирі обвинуваченого. Остання підтвердила в минулому факт наркозалежності сина, однак вказуючи на його бездоганну поведінку в сьогоденні.
Допитана в ході судового засідання як свідок ОСОБА_19 надала показання, що вона працює фельдшером і отримавши 16.11.2017 року в другій половині дня виклик, здійснювала огляд чоловіка, який лежав на третьому поверсі в будинку АДРЕСА_6 поблизу квартири АДРЕСА_3 , та в подальшому констатувала його смерть. Обвинувачений пояснював свідкові, що це він здійснив поштовх потерпілого, оскільки останній намагався силоміць проникнути до його квартири. Свідок ОСОБА_19 підтвердила збуджений стан ОСОБА_20 , наявність на підлозі слідів волочіння тіла потерпілого та бризок крові на стіні в коридорі поблизу квартири, де проживав обвинувачений. За медичною допомогою ОСОБА_20 до неї не звертався та видимих у нього тілесних ушкоджень не бачила. Свідок підтвердила перебування на місці скоєння злочину свідка ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаною в судовому засіданні, заперечила власну обізнаність щодо фактичних обставин скоєного злочину, оскільки вона 16.11.2017 року в складі бригади швидкої медичної допомоги лише виїжджала на виклик, де в подальшому фельдшером ОСОБА_19 було констатовано смерть ОСОБА_11 . Свідок, з огляду на поганий зір та функціональні обов`язки, не пам`ятає ані розташування тіла потерпілого, ані характерних особливостей отриманих ним травм.
Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту як свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 також заперечили обізнаність щодо фактичних обставин скоєного обвинуваченим злочину, в тому числі і обставин, які могли б обумовити його вчинення.
Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.
З безпосередньо дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 16.11.2017 року та фото-таблиць до нього встановлено зокрема, що в будинку АДРЕСА_6 , на третьому поверсі між вхідними дверми до квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 було виявлено тіло ОСОБА_11 . На момент огляду трупа виявлено: на обличчі, волосяній частині голови накладання кров`яних згортків, рідкої крові, підсохлих кров`яних плям. В лобній ділянці на 1,5 см в право від середньої лінії вертикальна рана розміром 6*0,6 см., в рані вбачаються тканеві пертинки. На площадці навпроти дверей квартири АДРЕСА_8 на підлозі виявлено сліди речовини бурого кольору у вигляді крапель та зтертої плями крові розміром 50см*90 см. Від даної плями маються сліди волочіння у вигляді розтертя речовини бурого кольору, які ведуть від вхідних дверей квартири АДРЕСА_8 безпосередньо до трупу. На зовнішній поверхні яких, виявлено сліди у вигляді нашарування речовини темного кольору схожі на сліди від силової дії від низу підошви взуття, а також три плями речовини бурого кольору у вигляді потьоків. На стіні з лівої сторони дверей на відстані 90 см від підлоги виявлено численні сліди речовини бурого кольору у вигляді бризок та потьоків /т.2 а.с.3-33/.
Як вбачається з висновку експерта № 295 від 16.11.2017 року, причиною смерті ОСОБА_11 являлась відкрита непроникаюча черепно-мозкова травма у формі масивного субарахноїдального крововиливу, крововиливу у шлуночкові систему головного мозку, двох забійних ран в лобній ділянці з права та однієї забійної рани в правій тім`яній ділянці, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Морфологічні властивості виявлених ран на голові ОСОБА_11 не суперечать можливості їх утворення в результаті нанесення удару дерев`яною палицею, циліндричної форми, довжиною близько 43 см, діаметром близько 4 см /п.2(9)/. При судово-медичній експертизі трупа потерпілого, ознак вчинення ним фізичного опору нападнику не виявлено. При судово-таксикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_11 було виявлено етанол в концентрації 2,7 ‰, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння /а.с.66-68, т.2/.
Як вбачається з переглянутого слідчого експерименту від 20.11.2017 року, обвинувачений ретельно показав розвиток та динаміку скоєного ним злочину, деталізуючи взаємовідносини з потерпілим, кількість, характер та спосіб нанесення йому ударів, місцезнаходження останнього в період протікання конфлікту. Обвинувачений наполягав, що нанесення ОСОБА_11 двох ударів палкою в область голови відбувалось саме в квартирі за місцем його проживання і були зумовлені перебуванням в стані необхідної оборони. Потерпілий незаконно проник до квартири, завдав йому один удар в обличчя та мав очевидну фізичну перевагу. ОСОБА_5 стверджував, що виявив потерпілого в коридорі на поверсі вже в положенні лежачи. Окрім свідка ОСОБА_13 в той момент на поверсі нікого не було. Обвинувачений підтвердив, що перетягував тіло ближче до вхідних дверей своєї квартири для можливості його ретельного огляду та надання допомоги, так як в коридорі було тьмяно. Колегія суддів звертає увагу на те, що вказана процесуальна дія відбувалась у присутності як захисника, так і понятих, від яких скарг чи заперечень відносно обставин проведення слідчого експерименту, не надійшло /т.2 а.с.46-47/.
З переглянутого слідчого експерименту від 09.01.2018 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_13 , вбачається, що остання надала аналогічні показання тим, що нею були надані в судовому засіданні, категорично стверджуючи нанесення ударів обвинуваченим потерпілому саме в коридорі, заперечуючи перебування на поверсі в цей момент інших сусідів /а.с.48-49/.
З переглянутого слідчого експерименту від 23.01.2018 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_12 , вбачається, що остання надала аналогічні показання тим, що нею були надані в судовому засіданні, стверджуючи про схилення потерпілого на підлогу в момент перебування ОСОБА_5 вже на коридорі поверху. Свідок не бачила ані протікання власне самого конфлікту, ані
нанесення будь-яких ударів обвинуваченим /т.2 а.с.51-52/.
Аналізуючи показання вище вказаних свідків та показання обвинуваченого, що були надані як під час слідчого експерименту, так і безпосередньо в судовому засіданні, з урахуванням висновків експертиз, колегія суддів вважає достовірними показання обвинуваченого лише в частині протиправної поведінки ОСОБА_11 , що об`єктивно підтверджується зокрема, і слідами від взуття на вхідних дверях до квартири, показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_12 /т.2 а.с.16,17/, проте вочевидь сумнівними в частині місця нанесення ним ударів потерпілому палицею по голові. Так, як вбачається з показань свідка ОСОБА_13 , що були надані нею як в судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту, які є логічними, послідовними щодо часу, місця, способу та обставин вчинення злочину, остання категорично стверджувала про нанесення обвинуваченим ударів палицею по голові потерпілого в коридорі на третьому поверсі будинку, а не в квартирі, як стверджує ОСОБА_5 . Більше того, показання свідка ОСОБА_13 частково узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_12 , яка хоча й не бачила нанесення самих ударів обвинуваченим, однак підтвердила, що потерпілий похилився до підлоги в момент одночасного перебування ОСОБА_5 вже на коридорі.
Суперечливі пояснення обвинуваченим свідку ОСОБА_14 про причини перебування потерпілого на підлозі, надані одразу після ударів, також вказують на намагання ОСОБА_5 дещо видозмінити обставини перебігу конфлікту. Незважаючи на неодноразові намагання колегією суддів детально з`ясувати механізм та спосіб завдання ударів, в співставленні з показаннями інших свідків, обвинувачений жодного разу не надав логічно-узгоджених показань.
Логічно не узгоджуються показання обвинуваченого і в частині того, як потерпілий кожного разу залишав його квартиру. Так, з показань ОСОБА_5 потерпілого він силоміць виштовхував з квартири з наданим ним прискоренням, однак свідок ОСОБА_12 вказує на досить повільні та неквапливі рухи останнього.
Малоймовірними є з точки зору достовірності показання ОСОБА_12 в частині можливості її, перебуваючи у власній квартирі, при зачинених вхідних дверях, незважаючи на віддаленість її квартири та квартири, де проживав обвинувачений, з урахуванням працюючого перфоратора, почути спілкування потерпілого та ОСОБА_13 , які стояли навпроти квартири ОСОБА_5 , чітко передавши її суть.
Вказаний висновок посилюється і тим, що обвинувачений під час проведення слідчого експерименту за участі захисника заперечував присутність інших сусідів, окрім свідка ОСОБА_13 , яка в свою чергу заперечувала присутність свідка ОСОБА_12 . Враховуючи вище вказані очевидні та неспростовні суперечності в показаннях свідка ОСОБА_26 , колегія суддів в цій частині ставиться до них критично та не враховує при обґрунтуванні у вироку.
Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , незважаючи на певні протиріччя наданих ними показань, узгоджуються як і з даними протоколу огляду місця подій щодо виявлення слідів речовини бурого кольору на стіні, підлозі та дверях квартири АДРЕСА_3 , так і показаннями експерта ОСОБА_27 , висновком судово-трасологічної експертизи № 92, згідно якого сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, виявлені на стіні у коридорі під`їзду біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_9 , зображення яких надані на дослідження, є бризками, які утворились при зіткненні капель речовини з поверхнею стіни зверху-вниз під кутом від 20 градусів до 40 градусів, та які могли набути додаткової кінетичної енергії внаслідок від удару (ударів) по поверхні вкритій (просоченій) речовиною чи по частині тіла вкритій речовиною тощо /т.1 а.с.129-134/.
Твердження сторони захисту щодо утворення вище вказаних слідів виключно через струшування потерпілим, беручи до уваги показання свідка ОСОБА_13 , а також кількості та їх місця розташування, є непереконливими.
Згідно висновку експерта № 478 від 17.11.2017 року, у обвинуваченого ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець із садном на нижній губі справа зі сторони слизової оболонки, синець потиличної ділянки. Вказані тілесні ушкодження по давності можуть відповідати 16.11.2017 року та могли утворитись від удару кулаком в ділянку нижньої губи справа з наступним падінням та ударом потиличною ділянкою голови /а.с.71-73 т.2/.
Відповідно до висновків експерта № 763,768, та показань експерта-імунолога ОСОБА_28 , в змивах з ікони, вхідних дверей, поверхні стіни, фрагменту лінолеуму, вилучених під час огляду місця події, а також в слідах на штанах, вилучених у громадянина ОСОБА_5 , знайдено кров людини, яка може належати потерпілому. Належність крові обвинуваченому не виключена за умови наявності в останнього джерела зовнішньої кровотечі /а.с.78,84 т.2/.
Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого зовнішньої кровотечі, з урахуванням виявлених у нього лише легких тілесних ушкоджень в результаті проведеного експертного дослідження, з огляду на відсутність на стадії досудового слідства жодних клопотань щодо проведення повторної судово-медичної експертизи, участі захисника на початковому етапі досудового слідства та показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 на думку колегії суддів, свідчить про певну тенденцію моделювання позиції захисту з врахуванням і осмисленням фактичних обставин справи, що не заборонено законом.
Наявність виявленої речовини бурого кольору в квартирі ОСОБА_5 пояснюється тим фактом, що у потерпілого була значна втрата крові і обвинувачений контактуючи з ним або ж умисно, або ж з необережності міг її перемістити до власного житлового приміщення. Даний висновок підтверджується власне і показаннями обвинуваченого, який стверджував, що обтирав ганчіркою закривавлену голову потерпілого, змочуючи її попередньо в ванній кімнаті. Окрім того, на палиці також було виявлено сліди крові, яку після удару обвинувачений переніс до квартири.
Більше того, навіть кількість виявлених краплин речовини бурого кольору на вертикальних поверхнях в квартирі та в коридорі беззаперечно свідчить про факт нанесення удару за межами помешкання ОСОБА_5 . Окремо колегія суддів звертає увагу і на неможливість обвинуваченим логічно пояснити обставини появи речовини бурого кольору на предметах в квартирі, зокрема іконі, що вказує на певне інсценування ним обставин скоєного злочину.
Аналіз показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , незважаючи на окремий незбіг незначних деталей цих свідчень, що пояснюється тим, що кожен з них спостерігав подію в різний період розвитку ситуації, вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно завдав потерпілому удари дерев`яною палицею в голову поза межами власної квартири, а саме в коридорі під`їзду.
Показання вказаних свідків узгоджуються як між собою, так і з іншими ретельно перевіреними судом письмовими доказами, які зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, і відповідно є допустимими, а відтак вважає їх достовірними та покладає в основу обвинувального вироку.
Аналізуючи показання ОСОБА_5 щодо його перебування в стані необхідної оборони, беручи до уваги дані висновку судово-медичної експертизи № 478 від 17.11.2017 року, згідно якої у останнього виявлені лише легкі тілесні ушкодження, колегія суддів приходить до переконання, що з боку потерпілого не було такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого шляхом нанесення декількох ударів дерев`яною палицею по голові. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що потерпілий перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і об`єктивного не міг чинити фізичного опору, навіть незважаючи на фізичну перевагу про що неодноразово зазначав обвинувачений. Вказаний висновок підтверджується і даними висновку експерта № 295 від 16.11.2017 року, достовірність та науково-обгрунтованість якого сумнівів не викликає ані в колегії суддів, ані в сторони захисту /т.2 а.с.67/.
Безпідставними є посилання як обвинуваченого так і його захисника про начебто заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, оскільки в судовому засіданні з показань свідка ОСОБА_13 встановлено, що потерпілий під час нанесення ударів обвинуваченим не створював жодної загрози, більше того спокійно стояв біля стіни в коридорі, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.
Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений для заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обрав дерев`яну палицю, а не молоток, який лежав поруч з нею, свідчить про відсутність намірів у ОСОБА_5 позбавити життя ОСОБА_11 є необґрунтованим та спростовується фактичними обставинами справи, зокрема і показаннями свідка ОСОБА_13 .
Враховуюче викладене та показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він діяв в межах самозахисту, суд оцінює критично та розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання за вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення.
З висновків судово-психіатричних експертиз № 13,14 вбачається, що у ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, не виявлено клінічних ознак психічного захворювання, підтверджено здатність усвідомлення своїх дій та керувати ними, чим спростовуються показання обвинуваченого щодо начебто швидкоплинності конфлікту і неможливості адекватно сприймати обстановку. У обвинуваченого мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності /т.2 а.с.113-121/, проте доказів перебування в стані фізіологічного афекту в момент скоєння злочину в розпорядження суду не надано.
Оглянувши речові докази безпосередньо в судовому засіданні, зокрема дерев`яну палицю, що була вилучена 16.11.2017 року під час проведення огляду місця події, в співставленні з зображеннями на фото-таблиці /т.2 а.с.30/, з урахуванням висновку експерта № 17ц, який констатував, що виявлена на ній кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 / т.2 а.с.98 /, висновку експерта №762, який констатував, що вилучене волосся з дерев`яної палиці за більшістю морфологічних ознак схоже з волоссям з голови трупа ОСОБА_11 /а.с.89 т.2/, показання свідка ОСОБА_13 , незважаючи на позицію обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що саме вказаним предметом останнім 16.11.2017 року було нанесено удари по голові потерпілому ОСОБА_11 .
Сукупність досліджених судом доказів в їх взаємозв`язку об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_5 , наносячи декілька ударів дерев`яною палицею, з огляду на її геометричні та вагові показники, в життєво-важливий орган - голову потерпілому, чітко усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо допускав настання наслідків у виді смерті потерпілого, що беззаперечно вказує саме на наявність прямого умислу направленого на вбивство. Про наявність умислу на позбавлення життя свідчить і той факт, що нанесення удару відбулось після фактичного закінчення конфлікту, який на початку мав місце в квартирі обвинуваченого, що не позбавляло можливості ОСОБА_5 уникнути подальшого розвитку подій.
Колегією суддів також враховується і той факт, що потерпілий не мав з собою зброї чи інших заздалегідь приготовлених приладь, і завдавши обвинуваченому легкі тілесні ушкодження, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, очевидно не міг створити йому реальної та безпосередньої загрози для життя. Більше того, навіть після травмування потерпілого обвинувачений не вживав жодних невідкладних та адекватних заходів для збереження його життя.
Доводи ОСОБА_5 щодо начебто рішучих намірів викликати медичних працівників для надання допомоги потерпілому, з урахуванням показань свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила, що обвинувачений після падіння потерпілого повернувся до своєї квартири, на думку суду є абсолютно недолугими і спрямовані виключно на зменшення ступеня вини у скоєному злочині. Твердження останнього про неможливість віднайти мобільний телефон та незнання номеру карети швидкої допомоги, з огляду на той факт, що конфлікт відбувався в багатоквартирному житловому будинку, є непереконливими.
Подальші дії обвинуваченого, що виразились в волочінні тіла до дверей власної квартири, а також в змочуванні вологою ганчіркою голови потерпілого, свідчать про усвідомлення ОСОБА_5 власної відповідальності за скоєний злочин та бажання спробувати відвернути його наслідки, про що неодноразово вказувалось ним в судовому засіданні. Надаючи аналіз вказаної поведінки обвинуваченого, колегія суддів враховувала висновок щодо правозастосування, який міститься у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2015 року в справі № 5-24кс 15.
Оцінюючи зібрані по справі та ретельно перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, а саме кількість, локалізацію, силу та спосіб нанесених ударів потерпілому в життєво-важливий орган - голову, і виявлені тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого, стосунки між обвинуваченим та потерпілим, що передували вчиненню злочину, перебування останнього в стані сильного алкогольного сп`яніння та характер і протиправність попередніх дій стосовно обвинуваченого, беззаперечно підтверджують наявність у діях ОСОБА_5 в момент скоєння злочину прямого умислу направленого на вбивство ОСОБА_11 , а тому дії обвинуваченого, як умисне протиправне заволодіння смерті іншій людині, органами досудового слідства за ч.1 ст.115 КК України були кваліфіковані правильно.
Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості як доказів показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є непереконливими, оскільки останні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, надали послідовні показання, які узгоджуються між собою та не суперечать змісту досліджених письмових доказів. Окрім того, в розпорядження суду не надано доказів в підтвердження будь-якої зацікавленості вище вказаних свідків у вирішенні провадження, а деякі розбіжності та неточності в їх показаннях не мають суттєвого значення для правильного встановлення фактичних обставин справи.
Суд не враховує при обґрунтуванні обвинувачення у вироку та не бере висновки експерта №15-ц та 16-ц, наданих експертом-цитлогом ОСОБА_29 , як доказ по справі, оскільки їх підсумки не містять інформації щодо предмета доказування в даному кримінальному провадженні /а.с.105,110 т.2/
Відсутність постановлення в рамках іншого кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 про скоєння потерпілим злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, остаточного процесуального рішення жодним чином не впливає на винність обвинуваченого в інкримінованому йому злочині /т.2 а.с.223-224/.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого: вік, освіту та задовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, формально-позитивну характеристику за місцем проживання /т.2 а.с.171/, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-нарколога /т.2 а.с.182/, відсутність відомостей про перебування на обліках у лікаря психіатра /т.2 а.с.180/, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , що передувала нанесення йому тілесних ушкоджень, в тому числі і його характеризуючи дані, добровільне відшкодування обвинуваченим матеріальних збитків потерпілим та неодноразові висловлювання їм співчуття /т.2 а.с.248/ та одночасне свідоме та умисне відчуження нерухомого майна, з метою уникнення конфіскації в рахунок відшкодування цивільного позову, позицію прокурора та думку потерпілих, які наполягали на призначенні покарання ближче до максимальної межі, і вважає про необхідність призначення покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення ним злочину не в повній мірі узгоджуються з як з показаннями свідків, так і з висновками судово-медичних експертиз, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивних факторів, а відтак підстав для визнання ним вини та щирого каяття, як пом`якшуючих обставин, з огляду на відсутність критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не вбачає.
Розглядаючи заявлений потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_17 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4 825 грн, представником позивачів було заявлено клопотання про залишення позову в цій частині без розгляду в зв`язку з добровільним відшкодування ОСОБА_5 понесених збитків на поховання потерпілого /т.1 а.с.9/.
При вирішенні вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає, що характер, ступінь та глибина моральних страждань позивачів, пов`язаних зі смертю батька та відповідно сина, вимушеність зміни способу їх життя, що спричинені протиправними кримінально-караними діями ОСОБА_5 , беручи до уваги протиправну поведінку самого потерпілого, яка передувала злочину, свідчать про заподіяння цивільним позивачам моральної, еквівалент якої має становити по 100 000 грн. кожному, що відповідатиме принципам справедливості, виваженості та розумності.
Незважаючи на накладений 08.02.2018 року арешт на майно, що беззаперечно належало обвинуваченому станом на застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою /а.с.161-162 т.2/, проте яке в подальшому, окрім мотоцикла марки «ІЖ 611301» 1989 р., було відчужене за невстановлених обставин, що підтверджується, зокрема і висновком службового розслідування /а.с.1-6 т.3/, колегія суддів позбавлена можливості його звернути в рахунок погашення заявленого цивільного позову потерпілими та вважає за необхідне його скасувати.
Негативно-характеризуючі дані потерпілого ОСОБА_11 , що були надані в розпорядження суду стороною захисту /т.2 а.с.211-222/, не є виправданням протиправних дій обвинуваченого, оскільки посягання останнього на життя - одне з найцінніших благ людини, в кінцевому результаті призвело до непоправимих безповоротних наслідків - свавільного позбавлення життя іншої особи.
Питання про речові докази по справі, з урахуванням позиції власників майна, - вирішити за правилами ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі, що пов`язані з проведенням трасологічної експертизи, в розмірі 2 860 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 /т.1 а.с.131/.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 год. 30 хв. 16.11.2017, зарахувавши до відбуття весь час перебування під вартою /т.1 а.с.214/.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 /дев`яти/ років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 20 год. 30 хв. 16.11.2017 року, зарахувавши до відбуття весь час перебування під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_17 до ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду, а в частині моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_17 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази у кримінальному провадженні у вигляді:
-зразки піднігтьового вмісту рук трупа ОСОБА_11 , зразки волосся з голови трупа ОСОБА_11 , зразки відбитків пальців рук трупа ОСОБА_11 , зразки піднігтьового вмісту рук ОСОБА_5 , дерев`яна палиця, мікрооб`єкти схожі на волосся, килимок, змив РБК на фрагмент марлі з поверхні стіни, змив РБК на
-фрагмент марлі з зовнішньої поверхні вхідних дверей квартири, фрагмент лінолеуму зі слідами РБК, змив РБК на фрагмент марлі з поверхні ікони, зразок крові ОСОБА_5 знищити як таке майно, що не має цінності і не може бути використане;
-одяг вилучений у ОСОБА_11 - труси, підтяжки, шкарпетки (дві пари), куртка коричневого кольору, светр, джинсові штани, шапка, футболка, туфлі, а також мобільний телефон марки «Fly» imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 з сім картами операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Київстар» передати потерпілим по справі;
-одяг вилучений у ОСОБА_5 - кофта коричневого кольору з капюшоном, джинсові штани, футболка червоного кольору, пара шкарпеток чорного кольору - знищити;
-електронний носій флеш карта пам`яті 8 гб з відеозаписом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 , відеокасету «Panasonic mini DV» зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігів від 08.02.2018 року, а саме квартиру АДРЕСА_10 , та гараж № НОМЕР_3 , що розташований в автогаражному кооперативі «Залізничник» в м. Прилуки скасувати.
Мобільний телефон марки «Fly» imei 1 НОМЕР_4 , imei 2 НОМЕР_5 та мотоцикл марки «ИЖ 611301» д.н.з. НОМЕР_6 1989 року випуску конфіскувати в рахунок погашення цивільного позову.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_5 2 860 грн процесуальних витрат на залучення експертів для проведення експертиз.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3