У Х В А Л А
Іменем України
17 серпня 2018 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004519 від 25.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 16.08.2018 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 використовуючи паспорт громадянина України на власне ім`я та підроблений договір дарування на об`єкт нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа вказаним об`єктом нерухомого майна, зареєструвавши на себе право власності на зазначений об`єкт, після чого уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уявного створення статусу добросовісного покупця, яка в свою чергу уклала ще один договір купівлі-продажу вказаної квартири із реальними покупцями.

В ході розслідування від приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_7 отримано копії договору купівлі-продажу №456 від 12.08.2017, де предметом виступає кв. АДРЕСА_1 , а також усіх супутніх до нього документів, що стали підставою для його укладання. Відповідно до вказаних документів встановлено, що продавцем вищевказаної квартири виступав ОСОБА_5 , який при укладанні вказаного правочину надав свій паспорт громадянина України (серії НОМЕР_1 від 13.05.2005), а також Договір дарування квартири (кв. АДРЕСА_1 ) зареєстрований в реєстрі за №1664 від 23.01.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , відповідно до якого вказана квартира нібито була подарована йому попереднім власником ОСОБА_9 , який відповідно до відомостей із вказаного договору мав право власності на дану квартиру, однак згідно показів свідка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , який повідомив, що 23.01.2018 він не посвідчував договір дарування квартири АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), який зареєстровано у реєстрі за №1664, та викладено на нотаріальному бланку серії ВКС №239717.

Крім того, встановлено, що згідно відповіді з БТІ замовлення на виготовлення довідки на кв. АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ) до БТІ не надходило, до того ж вказана квартира перебуває у комунальній власності м. Києва, а проживаючий у ній громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлений померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 у стані гнильних змін.

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана - право власності на кв. АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ) зареєстровано за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

З огляду на все вищевикладене у слідства виникли всі підстави вважати, що укладання правочину, а саме договору купівлі-продажу №1664 від 23.01.2018, де предметом виступає кв. АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбувся на підставі підроблених документів, в результаті чого особа, що назвалась ОСОБА_5 шахрайським шляхом набула права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, після чого відчужила його ОСОБА_6 .

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в їх сукупності, у слідства є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 не є добросовісним покупцем вказаного об`єкту нерухомого майна, оскільки не володіє елементарною інформацією щодо здійснення правочину як придбання квартири, так і підготовки до його реалізації, а свідчить лише про фіктивність вказаного правочину.

На думку слідства всі вище перелічені факти дають всі підстави вважати, що невстановленими особами за попередньою змовою, здійснено шахрайське заволодіння об`єктом нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_1 , за допомогою підроблених документів, з метою подальшої реалізації вказаного майна та отримання грошових коштів добросовісних покупців.

Постановою слідчого від 13.08.2018 у даному кримінальному провадженні вищезазначене нерухоме майно у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши думку слідчого, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004519 від 25.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 24.9 кв. м.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1