УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 липня 2018 року

м. Київ
справа № 392/1788/14-к

провадження № 51-7290ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вирокомМаловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу зазначених злочинів.

Апеляційний суд Кіровоградської області ухвалою від 28 березня 2018 року вказаний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та надану неправильну оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону. Зокрема, у поданій скарзі стороною обвинувачення не наведено обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412, 413 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.

Крім того, стверджуючи про необхідність скасування ухвали апеляційного суду, прокурор не зазначив, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури за аналогічними доводами та чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування рішення апеляційного суду касаційним судом.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також слід зазначити, що обґрунтовуючи свою позицію про незаконність оскаржуваних судових рішень, прокурор фактично посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановитисемиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3