Справа № 1-5/2006
Провадження № 1/592/13/18

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м. Суми матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України,-
Постановою Верховного Суду України від 23.10.2017 року вирок Апеляційного суду Сумської області від 12.05.2006 року та ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 17.08.2006 року відносно ОСОБА_6 були скасовані, а кримінальна справа була направлена на новий розгляд до компетентного суду першої інстанції.
Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 17.05.2018 року постанова Ковпаківського районного суду м.Суми від 11.04.2018 року щодо повернення прокурору прокуратури Сумської області кримінальної справи для організації додаткового розслідування, була скасована і кримінальна справа направлена на новий судовий розгляд в іншому складі суду зі стадії попереднього розгляду справи.
В ході попереднього розгляду справи прокурор просила призначити справу до судового розгляду, вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження в справі, повернення справи прокуророві, направлення справи за підсудністю, закриття справи чи повернення справи на додаткове розслідування.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 вважає, що є всі підстави для призначення справи до судового розгляду.
В ході попереднього розгляду справи ОСОБА_6 зазначив, що він заперечує проти призначення справи до судового розгляду і просить повернути справу на додаткове розслідування, оскільки під час досудового слідства були порушення вимог КПК України 1960 року, порушено його право на захист, застосовано до нього катування. Обвинувачення у справі грунтується на доказах, отриманих у порушення його процесуальних прав, під примусом, внаслідок катування. Захисник підтримала думку обвинуваченого ОСОБА_6 , просить справу направити на додаткове розслідування. Також зазначила, що є порушення вимог ст.ст.228-232 КПК України 1960 року, складений обвинувальний висновок не відповідає фактичним обставинам справи, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В обвинувальному висновку повинні бути викладені належні та допустимі докази з врахування рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимченко проти України».
Згідно з ст.246 КПК України 1960 року перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним. Згідно з п.3 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи і провадження досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси.
При розгляді справи суд першої інстанції не позбавлений у передбачений законом спосіб можливості самостійно усунути процесуальні порушення прав обвинуваченого шляхом більш ретельного допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення експертиз, витребування документів, давання судових доручень, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу.
Обвинувальний висновок був складений відповідно до вимог ст.223 КПК України 1960 року. Саме під час безпосереднього розгляду справи в суді визначаються всі обставини вчинення злочину, досліджуються докази у справі, в тому числі і з врахуванням прецедентної практики Європейського Суду з прав людини.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування чи прокуророві.
Стосовно усного клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, яке обвинувачений ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що на даний час відсутні ризики для такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Він утримується в місцях позбавлення волі протягом 13 років, має ряд захворювань, які потребують і медичного, хірургічного втручання. Він не отримує медичну допомогу на належному рівні, перебуваючи в Сумському СІЗО. Також він має літніх батьків, дружину, дитину, які потребують його допомоги. Захисник підтримала клопотання ОСОБА_6 .
Прокурор, представник потерпілих заперечували щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Постановою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 17.05.2018 року продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 17 липня 2018 року.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, за які законом визначено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15-ти років або ж довічне позбавлення волі.
Вирішуючи питання доцільності зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , дотримуючись вимог ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України 2012 року, дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що ризики не зменшилися, зокрема ризики, передбачені у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України (2012 року). Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_6 через тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки обізнаний з їх показаннями та адресами проживання, перешкоджаючи таким чином розгляду справи. ОСОБА_6 є особою, яка має судимість за вчинення ряду умисних злочинів, яка не була погашена чи знята в установленому порядку.
Згідно з правовою позицією Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Отже, на цей час ризики, передбачені ст.177 КПК України (2012 року) не зменшилися і суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
Судом встановлено, що кримінальна справа підсудна Ковпаківському районному суду м.Суми, підстав для її закриття чи зупинення провадження у справі, повернення справи прокуророві чи повернення справи на додаткове розслідування, не має. Обвинувальний висновок складено відповідно до вимог КПК України 1960 року. Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачається.
Керуючись ст.ст.237, 241, 244, 245, 273 КПК України 1960 року, ст.ст.177, 177, 183, 194, 197, 331 КПК України (2012 року),-
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів за ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, п.6 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, прийняти до провадження Ковпаківського районного суду м.Суми та призначити до судового розгляду у складі колегії суддів (головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) на 10-00год. 25 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м.Суми з участю прокурора, захисника, потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не змінювати залишити тримання під вартою.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1