ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4595/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону, лейтенанта юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00000482, внесеного до ЄРДР від 11.06.2018, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ніжин, Чернігівської області, українки, громадянки України, освіта вища, не працює, розлучена, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитина - інвалід), не інвалід, не депутат, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва із даним клопотанням, звернувся прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону, лейтенант юстиції ОСОБА_3 (далі прокурор). В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 застосованозапобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

По даному кримінально провадженню було проведено ряд слідчих дій, які вказують на обґрунтовану підозру ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні. Проте, у визначені строки закінчити досудове розслідування не представляється можливим, через відсутність висновків по призначених експертизах та виконанням вимог передбачених ст. 290 КПК України. Строк досудового розслідування продовжено військовим прокурором Дарницького гарнізону до трьох місяців, тобто до 22.09.2018.

Враховуючи наявність ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваній запобіжного заходу, а також те, що останні продовжують мати місце і ступень їх не зменшився, а строк дії попередньої ухвали закінчився є необхідність в обраннізапобіжного заходу у вигляді цілодобовогодомашнього арешту.

ОСОБА_5 та захисник останньої проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що для застосування запобіжного заходу підстави відсутні через відсутність доказів обґрунтованої підозри, а також ризиків. Так, ОСОБА_5 та захисник пояснили, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні службового злочину, спеціальним суб`єктом якого може бути виключно службова особа. Разом з тим, на час інкримінованих дій у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , остання не була наділена та не здійснювала ні постійно ні тимчасово чи за спеціальним повноваженням функції представника влади, а також не обіймала ні постійно ні тимчасово в органах державної влади, на підприємстві, в установі чи організації посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, не виконувала такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом, оскільки була звільнена з роботи у зв`язкуз відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Таким чином підозра не може вважатися обґрунтованою, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , у зв`язку відсутністю суб`єкта злочину.

ОСОБА_5 та захисник останньої пояснили, що про зазначені обставини неодноразово повідомляли прокурора, просили перевірити зазначені факти та надати їм належну правову оцінку, проте такі доводи стороною обвинуваченнябули залишені поза увагою. Крім того ОСОБА_5 та захисник останньої зазначили, що про вказані обставини повідомляли і слідчого суддю під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, оцінка яких не знайшла своє відображення у відповідній ухвалі. Проте, в подальшому при розгляді клопотання про забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення ОСОБА_5 від посади остання та захисник звернули увагу слідчого судді та прокурора на вказані обставини, надали трудову книжку із записом про звільнення ОСОБА_5 з роботи, у зв`язку з чим відповідне клопотання прокурором було відкликано, про що слідчим суддею постановлена ухвала.

Що стосується ризиків про які зазначає прокурор, то останні є також необґрунтованими. Так ризики впливу на свідків та знищення документів, обумовлені тим, що ОСОБА_5 будучи службовою особою, маючи значний стаж та авторитет на підприємстві може впливати на осіб та має доступ до документів, які мають суттєве значення для кримінального провадження. Разом з тим, ОСОБА_5 не є службовою особою, оскільки була звільнена з займаної посади. За таких обставин вказані ризики не мають місця. Що стосується ризику втечі, то ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за цими місцями, раніше до кримінальної та будь якої іншої відповідальності не притягувалась, на утриманні має двох дітей, зокрема одну дитину інваліда дитинства, є розлученою і основний тягар утримання та виховання покладений саме на ОСОБА_5 . Відомості про те, що підозрювана має значні статки, нерухомість або родичів поза межами країни, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_5 може залишити територію держави, матеріали справи не містять, а отже зважаючи на спосіб її життя ї цей ризик про який зазначає прокурор не є спроможнім.

Вислухавши думку прокурора, який просив клопотання задовольнити з підстав зазначених в останньому, проте після оголошення перерви в судове засідання не з`явився, просив завершувати розгляд клопотання в його відсутність, підозрюваної та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні СВ Дарницького УПГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000048, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.06.2018 за ч. 3 ст. 368 КК України.

22.06.2018 по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вимагання та отримання за попередньою змовою з ОСОБА_8 , неправомірної вигоди у сумі 10000 грн., будучи службовою особою.

23.06.2018 стосовно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період часу до 22.08.2018.

Слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу було встановлено, що ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а її вина підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика ЄСПЛ, у рішеннях, що будуть наведені далі свідчить, що рішення суду про обрання запобіжного заходу є тимчасовим (умовним, попереднім). Особливість рішення про застосування тимчасових заходів полягає в тому, що з часом його легітимність зменшується і наближається до нуля, що вимагає періодичного перегляду обґрунтованості тимчасового заходу. Установлений законом строк чинності рішення є відображенням цієї закономірності. Але це не означає, що до цього часу обґрунтованість рішення залишається незмінною, вона поступово слабне.

Як вбачається із змісту підозри, виникнення умислу на вчинення інкримінованих дій у яких підозрюється ОСОБА_5 та підготовка до їх вчинення мали місце на початку червня але не пізніше 06.06.2018, реалізація (вчинення) інкримінованих дій, у яких підозрюється ОСОБА_5 мала місце 21.06.2018. Отже, точнийчас вчинення інкримінованих дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 , досудовим розслідуванням не встановлена.

Як вбачається з копій наказу від 05.01.2018 № 2-к виданого Т.в.о директора ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» ОСОБА_8 , наказу від 04.06.2018 № 56 - К виданогоВ.о директора ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» ОСОБА_8 та копії трудової книжки ОСОБА_5 , остання з 05.01.2018 була увільнена від виконання своїх посадових обов`язків на період перебування на військовій службі за контрактом з 28.12.2017, а з 04.06 2018 звільнена у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи зі зміною умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.Обґрунтована не залишається у незмінному вигляді протягом часу, оскільки залежить від інших обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

25.06.2018 прокурором було відкликано клопотання про відсторонення ОСОБА_5 від посади, у зв`язку з тим, що остання з 04.06.2018 звільнена з посади.

У кримінальному провадженні проведено ряд слідчих дій, разом з тим у клопотанні про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, а також матеріалів клопотання не вбачається, які заходи були вжиті та які дії були виконані органом досудового розслідування направлені для встановлення доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 з злочином передбаченим ч. 3 ст. 368 КК України і виправдовують подальше розслідування за відповідною кваліфікацією.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, на час розгляду клопотання прокурором не встановлено чи мала ОСОБА_5 , перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, ознаки службової особи, що пов`язані з виконанням нею організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконувала такі функції за спеціальним повноваженням, будучи увільненою від виконання своїх обов`язків, у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом і чи мали місце інкриміновані ОСОБА_5 дії до або під час її звільнення з підприємства. Встановлення даних обставин беззаперечно необхідно з метою з`ясування чи мала ОСОБА_5 статус спеціального суб`єкту, для того щоб підозрювати її у вчиненні службового злочину.

Крім того, заперечуючи те, що підозрювана була звільнена з роботи та перебувала з підприємством у трудових відносинах, прокурор зазначив, що накази та записи у трудовій книжці могли бути підробленими, проте протягом трьох місяців досудовим розслідуванням така обставина у будь який спосіб перевірена не була. Так, досудове розслідування за фактом підробки документів не проводиться, відомості про те чи отримувала ОСОБА_5 заробітну плату та/бо інші виплати на підприємстві після дати її звільнення, що зазначена у трудовій книжці та наказі відсутні. Натомість ОСОБА_5 в судовому засіданні надала копію індивідуальної відомості про застраховану особу з пенсійного фонду України, з якої вбачається, що з червня місяця 2018 року ОСОБА_5 не мала будь яких доходів та не отримувала на підприємстві заробітну плату, хоча згідно ст. 62 Конституції України не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованому їй злочині.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слід зазначити, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь застосування заходів забезпечення кримінального провадження, завжди несе держава; будь-які обставини, щодо доведеності або значення яких для вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення; тягар доведення завжди лежить на обвинувачі, а сумніви мають тлумачитися на користь захисту.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на час розгляду даного клопотання має достатня кількість сумнівів, які виключають можливість дійти переконання, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, що виправдовує подальше розслідування вчинення нею злочину, як службовою особою з відповідною кваліфікацією.

За наведених вище обставин, обґрунтування ризиків передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є неспроможними, оскільки наявність таких ризиків обумовлюється тим, що ОСОБА_5 на даний час є службовою особою, що як зазначено вище не підтвердилось під час розгляду даного клопотання. Зокрема прокурором також не підтверджено, що ОСОБА_5 мала контакти з особами, які продовжують працювати на вказаному підприємстві, має вплив на вказаних осіб або доступ до документів, що мають значення для кримінального провадження особисто або через працівників підприємства, намагалась вчинити дії направлені на зміну показів свідками, а також на знищення, пошкодження, спотворення документів тощо.

Що стосується ризику втечі передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то при встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в цілодобовому домашньому арешті (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

З наданих ОСОБА_5 довідок з місця проживання та реєстрації, свідоцтв про народження, рішення про розірвання шлюбу, довідки з медичної установи вбачається, що остання позитивно характеризується за цими місцями, розлучена, на утриманні має двох малолітніх дітей, одна дитина має статус дитини - інваліда. Крім того, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має вищу освіту, що у сукупності свідчить про її позитивнурепутацію, моральність та міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_5 вже обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період часу, а отже протягом дня ОСОБА_5 мала можливість вчиняти дії, які б могли свідчити про наявність зазначених прокурором ризиків, проте такі дані слідчому судді не представлені.

Прокурор обґрунтовуючи ризик втечі зазначив про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що в свою чергу під час розгляду клопотання, не було підтверджено, про що зазначено вище, крім того інших обставин які б ймовірно вказували на зазначений ризик, зокрема наявність спроб залишити країну, достатність для цього статків, наявність родичів чи майна за межами країни прокурором також не було представлено слідчому судді, а тому твердження, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованим.

Окремо слід звернути увагу на те, що в період дії попереднього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період, будь які порушення з боку ОСОБА_5 не мали місця, проте прокурор звернувся з клопотанням про цілодобовий домашній арешт, однак підставу для цього слідчому судді не пояснив, обґрунтування цьому відсутні і у клопотанні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Беручи до уваги вище наведене, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193-199, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону, лейтенанта юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 00000482, внесеного до ЄРДР від 11.06.2018, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_9