"24" липня 2018 р. Справа № 363/3150/17
УХВАЛА

24 липня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000495 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

в суді захисник клопотав про повернення обвинуваченому документів, вилучених у нього під час затримання й особистого обшуку, арешт на які судом не накладався, зокрема: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль «Мітсубісі Лансер 1,6», шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_7 .

Заслухавши заперечення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.
Так, згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 16 КПК України однією із засад кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
На підставі ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208 КПК України.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину тощо. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.
За змістом вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасово вилучене майно негайно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі не подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Отже за змістом вказаних вимог Закону в їх системному зв`язку тимчасове вилучене майно під час особистого обшуку особи під час її затримання згідно вимог ст. 208 КПК України підлягає негайному, безумовному поверненню особі, в якої вилучено, якщо арешт на таке майно судом не накладено.
Встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про накладення арешту слідчим суддею на вказане в клопотанні адвоката майно.
Не згадується це майно і в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4.03.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку із дозволом на його вилучення, що в такому випадку не потребувало б його арешту в передбаченому Законом порядку.
Згідно постанови слідчого прокуратури Київської області від 25 травня 2016 року вказане майно виявлено та вилучено у ОСОБА_5 під час особистого обшуку, визнано речовим доказом і зберігається в Прокуратурі Київської області.
Твердження прокурора про те, що вилучене майно є речовим доказом згідно цієї постанови слідчого і може бути повернене тільки власнику, на викладених вимогах Закону не ґрунтується. Насамперед згадане майно вилучено у ОСОБА_8 , (правомірного на той час його володільця в розумінні п. 2.2 ПДР України, коли протилежне по справі не встановлено), а тому підлягає негайному поверненню цій особі, у якої вилучено.

За таких обставин подане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 167-173, 350, 371-372 КПК України;

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого прокурора в цьому кримінальному провадженні повернути ОСОБА_5 тимчасове вилучене майно, зокрема: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль «Мітсубісі Лансер 1,6», шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя