ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1660/18
Провадження № 1-кс/210/1876/18

"31" серпня 2018 р. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу клопотання слідчого слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про проведення тимчасовий доступ до речей та документів та їх вилучення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000299 від 13.03.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
27 серпня 2018 року слідчий СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старший капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів та їх вилучення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 13.03.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме до документів виписки по особових рахунках ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 12.03.2018 по 09.08.2018 із зазначенням сум, дат трансакцій, отримувачів та платник, вказана інформація перебуває у відданні уповноважених осіб АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (МФО НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване такими обставинами.
У провадженні СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 13.03.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

13.03.2018 до Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП звернулась уповноважена особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із заявою про те, що 16.02.2018 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з м. Кривий Ріг було укладено договір поставки маргаринової продукції, згідно якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » постачає і передає у власність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » маргаринову продукцію, у свою чергу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » приймає її та оплачує згідно замовлення та товаросупровідною документацією.

12.03.2018 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » поставило та передало ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » маргаринову продукцію у кількості 20000 кг на загальну суму 611520 гривень. Продукцію було відвантажено на склад за адресою: АДРЕСА_2 . У свою чергу від представника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на електронну пошту уповноваженої особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » надійшов лист зі скан-копією платіжного доручення банку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (Криворізьке відділення № НОМЕР_2 ) №15 від 12.03.2018 з дебетового рахунку № НОМЕР_3 на перерахунок обумовленої суми грошових коштів на рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у сумі 611520 гривень.

Згідно відповіді АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з вих. №19/207 від 14.03.2018 надісланої на адресу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » платіжне доручення №15 від 12.03.2018 року у сумі 611520 гривень від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » до банку не надходило.

Станом на теперішній час на рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не надходило грошових коштів від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за поставлену продукцію, відповідного платіжного доручення про перерахунок коштів банк не отримував. Вказаними діями ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було завдано майнової шкоди на вищевказану суму.

Допитана як свідок директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 показала, що ніякої діяльності, пов`язаної з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не здійснювала, а лише підписувала господарські документи, які надавав їй чоловік на ім`я ОСОБА_7 , який і має фактичний контроль над діяльністю підприємства та його банківським рахунком.

При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як чоловіка, який має фактичний контроль над діяльністю ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та його банківським рахунком.

Допитаний як свідок ОСОБА_8 показав, що у березні 2018 року він разом зі ОСОБА_5 , за його проханням декілька разів перевозив маргарин виробництва підприємства з Волинської області на підприємства харчової промисловості розташовані у м. Кривий Ріг.

Під час обшуку житлового приміщення за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) було виявлено та вилучено 4 банківські картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З огляду на викладене, для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а саме факту збуту продукції ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та встановлення суб`єктів господарювання, які придбали у ОСОБА_5 незаконно отриману ним продукцію ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » першочергове значення мають документи щодо руху грошових коштів по банківських рахунках ОСОБА_5 у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Статтями 91-93 КПК України визначено, що обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Документи, які перебувають у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » містять конфіденційну інформацію, в тому числі комерційну та персональні дані осіб, але самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Як вбачається із змісту п. 4, 5, 8 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належить конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю, відомості, які можуть становити банківську таємницю, та персональні дані особи.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення такої інформації, розгляд даного клопотання необхідно проводити без виклику представників АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у володінні яких знаходиться інформація, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження №0000299 від 13.03.2018 року вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі і документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до вказаних речей і документів та можливість вилучити їх копії, які перебувають у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та становлять банківську таємницю, з метою всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Слідчий вказує, що без отримання доступу до такої інформації неможливо встановити обставини скоєного кримінального правопорушення. В інший спосіб довести обставини, які передбачається перевірити за допомогою зазначених документів, на думку слідчого, не є можливим.
Слідчий ОСОБА_3 був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду клопотання, для участі в судовому засіданні не прибув; надав до суду заяву, в якій просила здійснити розгляд клопотання без його участі.
Дослідивши у судовому засіданні клопотання та додані до нього матеріали, надавши їм належну оцінку, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Чинний КПК України допускає застосування заходів забезпечення кримінального провадження із значними обмеженнями. Не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ст. 132 КПК).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299 від 13.03.2018 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, 16.02.2018 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з м. Кривий Ріг було укладено договір поставки маргаринової продукції, згідно якого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » постачає і передає у власність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » маргаринову продукцію, у свою чергу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » приймає її та оплачує згідно замовлення та товаросупровідною документацією.
Слідчим допитана як свідок директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 показала, що ніякої діяльності, пов`язаної з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не здійснювала, а лише підписувала господарські документи, які надавав їй чоловік на ім`я ОСОБА_7 , який і має фактичний контроль над діяльністю підприємства та його банківським рахунком.

При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як чоловіка, який має фактичний контроль над діяльністю ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та його банківським рахунком.

Допитаний як свідок ОСОБА_8 показав, що у березні 2018 року він разом зі ОСОБА_5 , за його проханням декілька разів перевозив маргарин виробництва підприємства з Волинської області на підприємства харчової промисловості розташовані у м. Кривий Ріг.

Під час обшуку житлового приміщення за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) було виявлено та вилучено 4 банківські картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З огляду на викладене, для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а саме факту збуту продукції ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та встановлення суб`єктів господарювання, які придбали у ОСОБА_5 незаконно отриману ним продукцію ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » першочергове значення мають документи щодо руху грошових коштів по банківських рахунках ОСОБА_5 у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Будь-яких інших матеріалів на підтвердження необхідності вилучення у уповноважених осіб АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (МФО НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 інформації слідчим не надано.
Оцінюючи допустимість застосування пропонованих слідчим заходів забезпечення кримінального провадження, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Нормами ст. 31 Конституції України гарантується кожному таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції; винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.
Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Україною 17.07.1997 року ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ст. 8 зазначеної Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд у рішенні по «Бельгійській мовній справі» (« ІНФОРМАЦІЯ_6 ») від 23.07.1968 року зазначив, що ст. 8 Конвенції «має в основному на меті захист індивіда від свавільного втручання органів державної влади в його приватне і сімейне життя» що дало підстави для трактування «права на повагу», передбаченого п. 1 ст.8, перш за все як обов`язку невтручання держави у приватну сферу громадян.
У п.56 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» («Panteleyenko v. Ukraine») від 29.06.2006 року,заява № 11901/02, Суд зазначив, що «…як зберігання державними органами інформації про особисте життя людини, так і її використання є порушенням права на повагу до особистого життя, гарантованого п. 1 ст. 8 Конвенції…».
З аналізу ст. 8 Конвенції, здійсненого в рішеннях Європейського суду по справах «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 року та «Кемпбелл Крісті проти Сполученого Королівства» від 27.06.1994 року, випливає, що «поняття кореспонденції включає телефонні та телеканальні зв`язки», телефонні розмови входять в поняття «приватне життя» і кореспонденція», таємниця кореспонденції особи має такий самий ступінь правового захисту, як і особисте та сімейне життя та недоторканість житла.
Вимоги здійснення процесуального заходу «згідно із законом» і щодо його «необхідності в демократичному суспільстві» повинні виконуватись сукупно,а здійснюваний захід має переслідувати лише ту мету, яка згадана в п.2 ст. 8 Конвенції.
Зокрема, Європейський суд у пп.49-54 рішення у справі «Волохи проти України» від 02.02.2007 року, заява № 23543/02, відзначив,що «…втручання не може розглядатись як таке, що було здійснено «згідно із законом», оскільки законодавство… не визначає з достатньою чіткістю межі та умови органами влади дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, і не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля…». Поняття «необхідності» втручання передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (п.44 рішення Суду у справі «Кемпбелл проти Сполученого Королівства» від 25.03.1992 року,заява № 13590/88). Європейський суд не давав чіткого визначення вислову «необхідний у демократичному суспільстві», він дозволяє державам у межах власного розсуду визначати, що є необхідним за певних обставин; питання того, чи вийшла держава за межі розсуду, досліджується тією мірою, яка залежить від права, порушення якого стверджується, і серйозності втручання.
Також Конституційний Суд України в рішенні від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 відзначив, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї… Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Слідчий не зміг належним чином обґрунтувати необхідність вилучення у уповноважених осіб АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (МФО НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 виписки по особових рахунках ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 12.03.2018 по 09.08.2018 із зазначенням сум, дат трансакцій, отримувачів та платників, зокрема досудовим розслідуванням не встановлено та слідчим не надано жодних доказів того, що у ПАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наявні рахунки відкритті на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таке втручання в права та свободи невизначеної кількості громадян не є пропорційним переслідуваній меті здобуття доказів по одному лише кримінальному провадженню.
За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.159, 163-164 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого відділення Металургійного ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про проведення тимчасовий доступ до речей та документів та їх вилучення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000299 від 13.03.2018 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1