Провадження № 1-кс/638/4131/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0006074 від 20.12.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
08.10.2018 р. ОСОБА_4 в порядку передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова, зі скаргою на рішення слідчого, а саме на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0006074 від 20.12.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Піддавши правовому аналізу постанову про закриття кримінального провадження потерпіла прийшла до висновків, що зазначена постанова прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм процесуального і матеріального права ст.ст. 2, 3, 7, 9, 91-94, 110, 223, 284 КПК України, ст. ст. 1, 2, 11, ч.1 ст.13, ч.1 ст.125 КК України, в наслідок чого підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернулася до суду з метою скасування вказаної постанови. Потерпіла також зазначала, що постанова слідчого не мотивована, а її зміст не відповідає фактичним обставинам, які були встановлені матеріалами справи.

Копія вказаної постанови представником потерпілої ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_6 , була отримана 28.09.2018р., що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, останньою датою для подачі скарги потерпілої є 08.10.2018р. у відповідності положень ч. 7 ст. 115 КПК України. Тому Слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0006074 від 20.12.2017р. подана нею у встановлений КПК України строк.

Кримінальне провадження № 0006074 надійшло до суду 16.10.2018р.

До початку розгляду скарги представник потерпілої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 , подав до суду заяву в якій просив розглядати скаргу потерпілої без її участі та без його участі, а також просив задовольнити скаргу потерпілої ОСОБА_4 у повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності зазначених осіб.

Суд вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження вказаної скарги та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга потерпілої ОСОБА_4 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно до ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що в провадженні старшого слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0006074 від 20.12.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7

20 липня 2018 р. старшим слідчим СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області майором поліції ОСОБА_5 не обґрунтовано була винесена постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Суд з таким неправильним висновком слідчого погодитися не може, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

На аркуші 3 постанови про закриття кримінального провадження від 20 липня 2018 року слідчій неправильно вказує, що: «Встановити прямих свідків конфлікту, який відбувся між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування не виявилось можливим, оскільки події відбувались в приміщенні тамбуру.»

Однак це кримінальне провадження стосується тільки ОСОБА_4 як потерпілої, а кримінальне провадження стосовно її сестри за її окремою заявою розслідувалося окремо, і в кримінальному провадженні за № 0006074 від 20.12.2017р. її сестра ОСОБА_8 є свідком, яку і допитано як свідка. Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, протиправні дії які відбувалися 06.12.2017 р. в процесі конфлікту, бачило три свідка, а саме: ОСОБА_8 , син потерпілої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька її сестри ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому нехтуючи нормами КПК України, слідчий не допитав у якості свідків в присутності педагогів дітей.

Також свідками зі слів є ще два свідки, допитані в ході проведення розслідування по цьому кримінальному провадженню, а саме, свідок ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 .

Доказами по кримінальному провадженню згідно ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно положень ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

У відповідності до положень ст.97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Як зазначено в ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Суд також вважає, що в матеріалах кримінального провадження № 0006074 від 20.12.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, було зібрано достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Такими доказами у кримінальному провадженні № 0006074 від 20.12.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України є:

Показання свідка ОСОБА_12 , зафіксовані в протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 26.12.2017р. яка пояснила що 06.12.2017г. вона виходила вигулювати собак, поверхом вище почула гучні нецензурні слова, погрози фізичної розправи, вимовлені чоловічим голосом. Далі послідував гуркіт і крики ОСОБА_13 і її сестри ОСОБА_4 . Далі Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона зателефонувала ОСОБА_14 и та повідомила їй, що до неї прийшов колишній чоловік сестри ОСОБА_15 і що він наніс їй та ОСОБА_4 тілесні ушкодження і вона вже викликала поліцію. Показання потерпілої ОСОБА_4 , зафіксовані в протоколі допиту потерпілої від 25.12.2017р. де вона конкретно пояснювала, що ОСОБА_15 вдарив її долонею правої руки вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови про дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Далі ОСОБА_16 обхопив шию правою рукою і почав її душити .

Показання потерпілої ОСОБА_4 , зафіксовані в додатковому протоколі допиту потерпілої від 15.01.2018р. де вона пояснювала, що ОСОБА_7 став ображати її нецензурною лайкою, що не сподобалося синові і на що син зробив ОСОБА_17 зауваження, але ОСОБА_17 не реагував на зауваження сина і продовжував свої образи. Потім він вдарив потерпілу долонею правої руки і вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови об дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Після цього ОСОБА_17 бив її ногами по її ногам. Далі ОСОБА_7 загорнув її ліву руку за спину, обхопив її шию правою рукою і почав душити потерпілу. Тільки за допомогою сестри вона змогла звільнитися від ОСОБА_17 . Все відбувалося при відкритих дверях квартири і це все бачили діти мій син і дитина моєї сестри ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_8 , зафіксовані в протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13.03.2018р. де вона пояснювала, що ОСОБА_7 став ображати ОСОБА_4 нецензурною лайкою, що не сподобалося її синові і на що син зробив ОСОБА_17 зауваження, але ОСОБА_17 не реагував на зауваження її сина і продовжував свої образи. Потім ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_4 долонею правої руки, вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови об дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Після цього ОСОБА_17 бив ОСОБА_4 ногами по її ногам. Далі ОСОБА_7 загорнув сестрі її ліву руку за спину і почав душити ОСОБА_4 . Все відбувалося при відкритих дверях квартири і це все бачили діти син ОСОБА_4 і її дитина ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_11 , зафіксовані в протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 26.12.2017р. в ході якого він надав показання в яких зазначив, що 06.12.2017р. йому зателефонувала ОСОБА_8 , яка проживае з ним в одному тамбурі. Він вийшов у тамбур і побачив там ОСОБА_8 , ОСОБА_4 які плакали, а також розбиту тумбу для обуві. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 повідомили йому що ОСОБА_7 наніс їм тілесні ущкодження і що ОСОБА_18 викликала поліцію .

Протокол проведення слідчого експеременту від 25.12.2017р. з участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого вона вказувала що ОСОБА_7 вдарив її долонею правої руки, вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови про дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Далі ОСОБА_7 загорнув її мою ліву руку за спину, обхопив її шию правою рукою і почав її душити

Протокол проведення слідчого експерименту від 13.03.2018р. з участю потерпілої ОСОБА_4 та з участю судо-медичного експерта ОСОБА_19 в ході якого потерпіла вказувала що ОСОБА_7 став ображати мене нецензурною лайкою, що не сподобалося їхньому синові і на що син зробив ОСОБА_17 зауваження, але ОСОБА_17 не реагував на зауваження сина і продовжував свої образи. Потім він вдарив мене долонею правої руки, вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови об дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Після цього ОСОБА_17 бив потерпілу ногами по її ногам. Далі ОСОБА_7 загорнув її ліву руку за спину, обхопив її шию правою рукою і почав душити потерпілу.

Протокол проведення слідчого експеременту від 13.03.2018р. з участю свідка ОСОБА_8 та з участю судо-медичного експерта ОСОБА_19 в ході якого вона вказувала, що ОСОБА_7 став ображати ОСОБА_4 нецензурною лайкою, що не сподобалося її синові і на що син зробив ОСОБА_17 зауваження, але ОСОБА_17 не реагував на зауваження її сина і продовжував свої образи. Потім ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_4 долонею правої руки, вона втратила рівновагу і впала на спину при цьому вдарилася потиличної областю голови об дерев`яну тумбу яка стояла в тамбурі. Після цього ОСОБА_17 бив ОСОБА_4 ногами по її ногам. Далі ОСОБА_7 загорнув сестрі її ліву руку за спину і почав душити ОСОБА_4 .

Висновок судової медичної експертизи № 8236-ая/17 від 27.12.2017р. відносно потерпілої ОСОБА_4 в висновках якої експерт зазрачив, що у ОСОБА_4 мали місце багаточисельні тілесні ушкодження і за тупенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Також експерт зазначив у висновку, що; «Свідчення потерпілої ОСОБА_4 про обставини та механізм отримання нею тілесних ушкоджень про які вона вказує в протоколі допиту від 25.12.2017р. та протоколі слідчого експеременту від 25.12.2017р. відповідають судово-медичним даним .

Висновок додаткової судової медичної експертизи № 09-1652/2018 від 26.03.2018р. відносно потерпілої ОСОБА_4 в висновках якої експерт зазрачив, що у ОСОБА_4 мали місце багаточисельні тілесні ушкодження і за тупенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження.

Також експерт зазначив у висновку, що; «Свідчення потерпілої ОСОБА_4 надані нею 25.12.2017р. та 15.01.2018р. під час допитів у якості потерпілої та слідчих експерементів за її участю від 25.12.2017р. та 13.03.2018р. в частині характеру, локалізації, механізму та строку давності спричинення встановлених в неї тілесних ушкоджень взагалі відповідають об`єктивним судово-медичним даним.

Показання свідка ОСОБА_8 надані нею під час допитів 25.12.2017р. та 15.01.2018р. в у якості свідка та слідчого експеременту за її участю від 13.03.2018р. в частині характеру, локалізації, механізму та строку давності спричинення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень взагалі відповідають об`єктивним судово-медичним даним.

З огляду на наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в різних анатомічних частинах та площинах тіла утворення всієї групи ушкоджень у неї в результаті одноразового падіння з висоти власного зросту на тумбу та площину, можна виключити.
Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 слід відзначити, що тупий твердий предмет діяв не менше як по одному разу в ділянку тулуба, правої та лівої руки, правого та лівого колінногосуглоба, та не менш як два рази в ділянку правої гомілки.

Між встановленими у ОСОБА_4 та подіями 06.12.2017 року, як зазначено в постанові про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 13.03.2018 року, при яких їй були нанесені удари в ділянку верзніх та нижніх кінцівок з пошкодженням в дянці тулуба при падінні, є причинно-наслідковий зв`язок.»

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Згідно п. п. 1 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.
В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені встановлені під час досудового розслідування та зазначені доводи, що виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Вказаним критеріям постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 20 липня 2018 року не відповідає.

За викладених обставин, вбачається, що висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними, ґрунтуються на неповному досудовому розслідуванні, слідчим не вчинено повний обсяг слідчих дій, достатніх для встановлення об`єктивної істини по справі, а тому постанову слідчого про закриття кримінального провадження належить скасувати, а матеріали даного кримінального провадження повернути до Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області для проведення подальшого досудового розслідування.

Виходячи з приписів ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», суди у процесі здійснення правосуддя повинні за відповідними правилами керуватися нормами, зазначених документів, ратифікованих законами України. Одночасно, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150). Враховуючи, що слідчий під час досудового слідства по кримінальному провадженню № 0006074 від 20.12.2017р. не провів всіх слідчих дій: не були допитані всі особи, які могли бачити, знати обставини справи, тобто не проведені всі слідчі дії, необхідні для усестороннього, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, вочевидь оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм з порушенням норм процесуального і матеріального права ст.ст. 2, 3, 7, 9, 91-94, 110, 223, 284 КПК України, ст. ст. 1, 2, 11, ч.1 ст.13, ч.1 ст.125 КК України, в наслідок чого постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 93, 94, 303-307 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0006074 від 20.12.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0006074 від 20 грудня 2017 року.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .