Справа № 635/6480/18
Провадження № 1-кс/635/2352/2018
У Х В А Л А

11 жовтня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна, -

встановив:

08 жовтня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області, після усунення недоліків визначених ухвалою слідчого суддів Харківського районного суду Харківської області від 14.09.2018 (справа №635/6480/18, провадження №1-кс/635/2098/2018), поштою надійшло клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна, в якому слідчий просить накласти арешт на наступне майно, а саме: автомобіль Opel Omega д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , та ключі від вказаного транспортного засобу, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено в клопотанні слідчого, 10 вересня 2018 року до Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшов рапорт співробітника Липецького ВП, про те, що 10.09.2018, з 7-30 до 7-50 годин, в ході огляду автомобіля за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Слобожанське, біля буд 1, був зупинений Opel Omega д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , 1952 р.н. з ознаками підробки номеру кузова.

10 вересня 2018 року вказаний факт внесено до ЄРДР під № 0000654 за фактом складу злочину передбаченого ст. 290 КК України.

10 вересня 2018 року, з 7-30 до 7-50 годин, в ході огляду автомобіля за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Слобожанське, біля буд 1, в автомобілі Opel Omega д.н. НОМЕР_1 були виявленні ознака зміни або підробки номеру кузова автомобіля. Вказаний автомобіль разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , були вилучені.

В обґрунтування вимог клопотання, з посиланням на положення статті 170 КПК України, слідчий вказав, що враховуючи вищевикладене, відповідно до положення ст. 98 КПК України а/м Opel Omega д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від зазначеного автомобіля є речовими доказами, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання не з`явився.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 направила до суду заяву, де вказала, що просить розглядати справу у відсутність процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Згідно положень частини першої статті 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

За пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з вимогами частин першої статті 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до пункту 1 частини першої статі 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судці або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Пунктом 2 частини першої статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).
Відповідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статі 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до частин другої 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, як вбачається з клопотання, яке було повторно направлено до суду після усунення недоліків на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14.09.2018, слідчим не було виконано вимоги частини другої статті 171 КПК України, а саме, не додано документів, які б підтвердили право власності на майно, що належить заарештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпоряджання підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У зв`язку з викладеним та з огляду на відсутність будь-яких доказів, які б підтвердили обставини, що викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання слідчого.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись статтями 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 10.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1