Справа №359/691/18
Провадження №1-кп/359/271/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
3 серпня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду кримінального провадження з обвинувальним актом №0002659, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Бородянського району Київської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

вирішуючи питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою, -

в с т а н о в и в :
Під час судового засідання було встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 10.09.2018 року (включно), а судовий розгляд до цієї дати завершити неможливо, оскільки розгляд призначено на 14.00 год. 24.09.2018 року, - тому суд поставив перед сторонами питання про доцільність продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому, зважаючи на те, що відповідні ризики, визначені ст. ст. 177, 178 КПК України, не зникли та продовжують існувати.
Обвинувачений та його захисник заперечили з цього приводу, зважаючи на те, що всі свідки та потерпілий в ході судового розгляду були допитані, а лише тяжкість злочину не може бути підставою для постійного продовження дії найсуворішого запобіжного заходу. Тому просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку сторін провадження, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою визначається судом з урахуванням обставин, викладених в ст.ст.177, 178 цього Кодексу.
Так, згідно з п. 1, п. 4, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.
Встановлено, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не перестали існувати. З огляду на ці обставини у суду є підозри, що після звільнення обвинуваченого з-під варти він буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.
Належні докази можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою суду не надано.
З цього приводу, суд також враховує, що у ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше притягався до кримінальної відповідальності, немає постійного доходу та у останнього відсутні можливості матеріального забезпечення, що свідчить про ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень - злочинів.
Таким чином, суд не має підстав, визначених КПК України, для застосування іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки указані вище ризики не змінились та продовжують існувати і на даний час.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Встановлено, що забезпечення кримінального судочинства та правопорядку становить суспільний інтерес, який має превалююче значення та виправдовує обрання, у цьому зв`язку, підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеному вище ризику, з урахуванням встановлених судом обставин та особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, та необхідністю доставки обвинуваченого до суду першої інстанції, суд вважає, що обвинуваченому доцільно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 24.00 год. 01.10.2018 року.
На підставі викладеного, та керуючись п.2, п.5 ст.178, ст. 181, ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24.00 год. 01.10.2018 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 07.08.2018 року.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_8
ОСОБА_3