АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/795/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/71/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

cуддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городок Заліщицького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 1700 грн. штрафу в дохід держави, що становить 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вироком, 04 березня 2017 року близько 20 години на вулиці села Касперівці Заліщицького району, неподалік сільської ради зустрілись ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в ході словесної суперечки, що виникла на фоні неприязних відносин ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_9 три удари кулаком правої руки в обличчя, з них один удар в ніс, другий в ліву сторону обличчя, третій у ліву скроневу ділянку. Намагаючись ухилитися від вказаних ударів ОСОБА_9 зробив декілька кроків назад та впав на землю спиною на лівий бік. В той час, як ОСОБА_9 перебував в горизонтальному положенні ОСОБА_7 наніс йому три удари правою ногою по спині та один удар правою ногою у праву волосисту ділянку голови, від чого ОСОБА_9 втратив свідомість. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно рану волосистої частини голови, три синці на обличчі, синець у лівій скроневій ділянці, два синці на спині та синець в правій поперековій ділянці, крововилив під кон`юнктивальну оболонку лівого ока, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі

обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким виправдати його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за відсутністю в його діях складу злочину і закрити кримінальне провадження. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у вироку суд послався як на доказ його вини, на покази потерпілого та його родичів, однак не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які доводили його непричетність до інкримінованого правопорушення. Також судом не було враховано, що з потерпілим у нього з 2009 року неприязні стосунки, які неодноразово переходили в конфлікти, а тому вважає, що потерпілий його обмовив з метою нашкодити.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведений у ній підстав, прокурора, який підтримав відмову державного обвинувача від його апеляційної скарги та вважає вирок законним і обґрунтованим, потерпілого, який пояснив, що обвинувачений заподіяв йому тілесні ушкодження, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши його обставини, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що оскаржений вирок повністю відповідає вказаним вимогам закону, а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікація його дій є вірними.

Так, свій висновок про доведеність вини обвинуваченого місцевий суд вірно обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_9 , з яких слідує, що тілесні ушкодження потерпілому наніс саме обвинувачений ОСОБА_7 , а також показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтвердили показання потерпілого про його побиття обвинуваченим.

Покази потерпілого і вказаних свідків узгоджуються між собою, є послідовними та об`єктивно підтверджуються даними висновку експертизи №86 від 29.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, утворення яких в час та при повідомлених потерпілим обставинах не виключається.

Як вбачається з матеріалів справи показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , є послідовними, не мають суперечностей по обставинах кримінального правопорушення, були перевірені органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих експериментів, в ході яких потерпілий детально розповів та показав, як обвинувачений ОСОБА_7 заподіював йому тілесні ушкодження.

Дані показань потерпілого і свідків, висновки судово-медичної експертизи та слідчих експериментів узгоджуються між собою, а тому колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що потерпілий обмовив його є безпідставними.

Суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання обвинуваченого на неврахування судом першої інстанції його показів та показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки покази цих свідків у вироку детально описані та проаналізовані, а свідчення ОСОБА_11 відхилені з тих мотивів, що останній є другом обвинуваченого, а тому його показання вірно розцінювати як спрямовані на сприяння уникненню ОСОБА_7 відповідальності

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_12 спростовують його причетність до побиття потерпілого є безпідставними, оскільки з їх показань вбачається, що вони бачили потерпілого, який лежав побитий, але хто його бив вони особисто не бачили.

Отже, їх показання не спростовують показань потерпілого, що його побив обвинувачений ОСОБА_7 , про що як вбачається з матеріалів провадження потерпілий послідовно стверджував відразу після його побиття, під час проведення судово-медичної експертизи, при відтворенні обставин події під час досудового розслідування та в ході судового розгляду.

Будь-яких об`єктивних даних, які би давали підстави обґрунтовано сумніватися в наведених судом першої інстанції та детально проаналізованих у вироку доказах під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження, як про це просить обвинувачений.

При призначенні покарання місцевий суд вірно визначив його у виді штрафу, обґрунтовано врахувавши відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення і відомості про особу обвинуваченого.

Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.404-419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИла:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2018 року відносно нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2