Провадження №: 1-кс/752/8085/18
У Х В А Л А
Досудовим розслідування попередньо встановлено, що 11.10.2017, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом вчинення шахрайських дій заволоділа правом власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .
Земельну ділянку ОСОБА_5 придбав у кредит. За умовами Іпотечного договору №33/30/157/06 від 13.04.2006, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ «Кредитпромбанк» до моменту погашення кредиту земельна ділянка знаходилась в іпотеці банку. 13.04.2006 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 було накладено заборону на відчуження земельної ділянки до припинення дії іпотечного договору.
27.02.2007 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки на ім`я ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на землю серії ЯД №916724.
24.02.2008 року ТОВ «ІП «Промгеопроект» було складено Акт виносу в натуру земельної ділянки (з додатками). На підставі цього, 04.03.2008 року ОСОБА_5 було надано Витяг з бази даних Державного земельного кадастру відповідно до якого належна йому земельна ділянка позначена як така, межі якої перенесено в натуру.
21.12.2012 у зв`язку з повним виконанням кредитного договору та відповідно припиненням Іпотечного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було знято заборону відчуження земельної ділянки шляхом виконання напису на Іпотечному договорі, про що в реєстрі зроблено запис за № 921.
23.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 право власності зареєстровано за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» на підставі договору купівлі-продажу №НМХ639861-ре639862, укладеного між ОСОБА_9 як продавцем та Компанією «Глоунер Трейд ЛП» як покупцем.
Проте, згідно висновку експерта №8-4/1267 від 05.07.2018 підписи у реєстраційній справі ТОВ «Лайтс Компані» виконані не ОСОБА_12
27.03.2018 державний реєстратор ОСОБА_13 вніс відомості до Державного земельного кадастру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змінивши власника вказаної земельної ділянки з ТОВ «Лайтс Компані» на ОСОБА_5 .
На адресу СУ ГУНП у м. Києві надійшла заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_5 та цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди.
В судове засідання сторона кримінального провадження прокурор ОСОБА_14 не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати клопотання у її відсутність.
Вивчивши клопотання слідчого, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є джерелом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У силу ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою недопущення незаконного розпорядження майном та з метою збереження майна.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.
Слідчий суддя: