Ухвала
Іменем України
01 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 163/1176/17
провадження № 51-7648 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 червня 2018 року,
встановив:
За вироком Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
Ухвалено стягнути зі ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 3930, 90 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 6000 грн моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17 квітня 2017 року приблизно о 22:00, перебуваючи біля сільського магазину, що на вул. Центральна в с. Гупали Любомльського району Волинської області, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно вкусив її зубами за нігтьову фалангу 5 пальця правої кисті, чим заподіяв потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 06 червня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без зміни, а його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 без задоволення.

У касаційній скарзі захисник зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі, не є згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд під час перевірки матеріалів провадження за скаргою встановив, що суди дотрималися вимог зазначеного закону.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 та доведеності його вини у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд обґрунтовано послався на: показання самого ОСОБА_4 , який не заперечував, що 17 квітня 2017 року був присутній на місці події, за обставин викладених в обвинувальному акті; показання потерпілої ОСОБА_6 про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які є послідовними та логічними і узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вказують, що саме ОСОБА_4 вкусив потерпілу за палець; показаннями свідка ОСОБА_9 , який підтвердив той факт, що укус пальця потерпілої мав місце саме в день та час, на які вказали потерпіла та свідки; висновком експерта від 24 квітня 2017 року № 59 підтверджується наявність у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме «вкушена інфікована рана нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті».
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 125 КК. При цьому кожному наявному доказу у кримінальному провадженні суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору щодо належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вирок суду за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК.
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідно з вимогами ст. 65 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, відповідно до ст. 419 КПК належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим немає.
У процесі перевірки матеріалів провадження за скаргою колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та правильність кваліфікації його дій.
Підстав, передбачених ст. 284 КПК, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, касаційна скарга не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 червня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3