Справа № 523/2205/18
Провадження №1-кс/523/2011/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

05 липня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000184 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 02.07.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
02 липня 2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, за яким невстановлена особа в жовтні місяці 2017 року проникла до гаражу, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Шкодова гора 1, та незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_4 , тим самим спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 14000 гривень.

Як слідує з клопотання, за заявою ОСОБА_5 , СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється кримінальне провадження №0000184 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а у розглядуваному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на вилучене в ході огляду службового кабінету №55 за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського Козацтва 31, майно скло заднього стопу автомобіля марки «ВАЗ» червоно-жовто-помаранчевого кольору, а в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що вказане майно є доказом злочину.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а за ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проте, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у розглядуваному клопотанні взагалі не викладено відповідне обґрунтування, в контексті зазначених норм закону, щодо необхідності накладення арешту на майно у конкретному випадку та значення цього майна для потреб кримінального провадження, не наведені посилання на документи, які до того ж до суду не надані та які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або на конкретні факти і докази у межах цього кримінального провадження, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи третіми особами зазначеною річчю.

Опріч викладене, з наданого до суду клопотання й додатків до нього слідує, що в порушення ч.ч.2-5 ст.170, ч.1 ст.171 КПК України, слідчий ОСОБА_2 , обґрунтовуючи необхідність арешту майна у розглядуваному випадку належністю вилученого предмету до доказу злочину, до розглядуваного клопотання на підтвердження цих обставин взагалі не додав жодного процесуального документу в розумінні ст.ст.99, 104, 110 вказаного Кодексу, зокрема, постанови про визнання речовим доказом та долучення до кримінального провадження, протоколу огляду речових доказів, що свідчить про недоведеність зазначеної частини клопотання.

Аналогічні роз`яснення містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим ОСОБА_2 й погоджене прокурором ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 02.07.2018 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000184 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1