Справа № 734/3611/15-к
1-кп/729/42/18 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі:секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за № 0000099 від 09.09.2015 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця військове звання «сержант», одруженого, на утриманні має малолітню дитину , із неповною вищою освітою, учасника бойових дій , раніше судимого - 21.06.2006 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 189 КК України, призначено покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс.; 24.12.2007 року Харківським районним судом Харківської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді штрафу 510 грн.; 07.12.2010 року Фрунзенським районним судом м. Харків, за ч. 1 ст. 121 КК України, призначено покарання 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком З роки; 31.01.2013 року Московським районним судом м. Харків, за ч. 2 ст. 189 КК України, призначено покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до новопризначеного покарання частково приєднано, покарання за вироком від 07.12.2010 року Фрунзенського районного суду м. Харкова, за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено остаточне покарання 5 років 1 міс. позбавлення волі; 30.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова на підставі ст. 82 КК України не відбуте покарання у виді 2 р. 5 міс. 9 дн. замінено на той же строк обмеження волі; 12.03.2015 року Харківським районним судом Харківської обл. на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно- достроково, не відбутий строк - 1 р. 7 міс. 17 дн.

за участі : прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 07.08.2015 року ОСОБА_3 призваний Харківським ОРВК на військову службу у зв`язку з мобілізацією на особливий період, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VІІ, розпочався 17.03.2014року
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1
від 08.08.2015 №159, сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового
складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види
забезпечення та призначено на посаду курсанта.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, курсант 3 роти
військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 9,
11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,
4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого,
свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, виконувати
службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за
посадою, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України,
бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки,
утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків і
стримувати від них інших військовослужбовців, а також виявляти повагу до
командирів (начальників) і старших за військовим званням, шанувати честь і
гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та
поведінки.
Згідно вимог ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за
своїм військовим званням, старші офіцери у військовому званні підполковник,
капітан 2 рангу, майор, капітан 3 рангу є начальниками для прапоршиків і
мічманів, сержантів і старшин, рядових і матросів. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України»
Військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне
правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для
забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців
Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових
навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях
і в громадських місцях.
Разом з тим військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1
сержант ОСОБА_3 , порушуючи встановлені державою вимоги 09.09.2015 року близько 14 год. 30 хв., знаходячись на території 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України, біля контрольно-пропускного пункту № 7, розташованого в сел. Десна Козелецького р-ну. Чернігівської обл., достовірно знаючи про те, що майор ОСОБА_6
являється начальником по відношенню до нього за своїм службовим становищем і
військовим званням, маючи на меті порушити статутні правила взаємовідносин
між військовослужбовцями, пред`явив ОСОБА_6 надумані претензії з
приводу належного виконання ним обов`язків з військової служби. З метою
показати свою уявну перевагу і вплинути на правомірну службову діяльність
майора ОСОБА_6 , провчити останнього за його вимогливість до служби,
наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 , а саме в ділянку верхньої
та нижньої губи, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.
Так, начальник відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_6 о 14 годині 20 хвилин пересуваючись на службовому автомобілі,помітив двох військовослужбовців, які придбавши спиртні напої були з порушенням форми одягу та знаходились в стані алкогольного сп`яніння. У свою чергу майор ОСОБА_6 являючись представником правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки, підійшов до даних військовослужбовців, відрекомендувався та попросив іх пред`явити документи. Так як документи були відсутні ОСОБА_6 запросив їх сісти в службовий автомобіль і проїхати до Військової служби правопорядку для встановлення їх особи.
Під час руху в автомобілі, затримані військовослужбовці зателефонували ОСОБА_3 та сказали, що їх затримали представники Військової служби правопорядку.
Зупинившись на службовому автомобілі біля контрольно-пропускного пункту № 7, до майора ОСОБА_6 приблизилось ряд військовослужбовців, серед яких був сержант ОСОБА_3 , останній почав відкривати двері службового автомобіля для того щоб випустити затриманих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
ОСОБА_6 будучи одягнутий у військову форму одягу з розпізнавальними знаками, маючи на собі пагони майора і нашивки Військової служби правопорядку, пред`явив ОСОБА_3 посвідчення військовослужбовця Військової служби правопорядку, відрекомендувався, назвав причину затримання військовослужбовців.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що, майор ОСОБА_9 є по відношенню до нього начальником, як за військовим званням так і за посадою, останній є військовослужбовцем Військової служби правопорядку та виконує обов`язки з військової служби, наніс йому один удар кулаком в обличчя, чим заподіяв майору ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку верхньої та нижньої губи, які відповідно до висновку судово- медичного експерта № 79 від 1 1.09.2015 року відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав повністю та зазначив , що дійсно 09.09.2015 року приблизно о 14 год. 30 хв. за вказаних в обвинувальному акті обставин, тобто намагаючись звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на КПП № 7 в с. Десна Козелецького району Чернігівської області , наніс потерпілому ОСОБА_6 удар в щелепу , в ділянку верхньої та нижньої губи , розуміючи , що останній є по відношенню до нього начальником. В скоєному щиро кається , просить не карати його суворо.
В судовому засіданні потерілий ОСОБА_6 показав , що 09.09.2015 року він в.о. начальника відділення Військової служби правопорядку , під час виконання службових обов"язків помітив двох військовослужбовців , які мали вигляд не по формі та купували алкогольні напої. Даним військовослужбовцям було запропоновано пройти до автомобіля та проїхати до КПП № 7 , де потерпілий мав намір передати їх патрулю. Коли під"їхвали до КПП № 7 , то затримані ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зателефонували до когось і через певний час підійшла група військовослужбовців чоловік 5 чи 6 , серед яких був і обвинувачений- сержант ОСОБА_3 , який зразу пішов до автомобіля , щоб випустити затриманих . Потерпілий пред"явив своє посвідчення , проте ОСОБА_3 не реагував , а навпаки забрав затриманих, погрожував, почалося з"ясування , в ході якого ОСОБА_3 ударив потерпілого в нижню щелепу.
На даний час потерпілий бачить , що обвинувачений щиро розкаявся, попросив у нього пробачення , відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду , позитивно характеризується , тому він просить призначити йому покарання не пов"язане з ізоляцією від суспільства.
В судовому засіданні було досліджено також висновок експерта № 79 від 11.09.2015 року , відповідно до якого у громаянина ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи , які могли виникнути внаслідок дії тупого предмету , по механізму удару , в тому числі могли бути заподіяні від нанесення одного удару рукою(кулаком) в обличчя в строк 09.09.2015 року , не могли виникнути при падінні потерпілого з висоти власного зросту і відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень , що не спричинили короткочасний розлад здоров"я .
Оцінивши всі докази в їх сукупності , суд прийшов до висновку , що на підставі зізнавальних показів обвинуваченого, які повністю узгоджуються з обставинами скоєного , викладеними в обвинувальному акті та з показами потерпілого, показів потерпілого, даних , що містяться в дослідженому в судовому засіданні висновку експерта та повністю узгоджуються з показами обвинуваченого , потерпілого та фактичними обставинами , викладеними в обвинувальному акті, вина ОСОБА_3 в заподіянні тілесних ушкоджень начальнику , в зв"язку з виконанням ним обов"язків з військової служби в умовах особливого періоду , який розпочався 17.03.2014 року , тобто в скоєнні злочину , передбаченого ч.3 ст. 405 КК України доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.

ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне та повне відшкодування шкоди , що підтвердив і потерпілий.

Обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

За місцем служби обвинувачений характеризується з позитивної сторони , має постійне місце проживання , сім"ю, на утриманні має малолітню дитину, є учасником бойових дій , що підтверджується даними посвідчення , потерпілий просить не позбавляти волі обвинуваченого , так як він враховуючи його поведінку після скоєного , позитивні характеристики , попросив щиро пробачення , тобто довів своє виправлення .

За вказаних обставин суд вважає , що обвинуваченому можливо призначити покарання , передбачене санкцією ч.3 статті 405 КК України в виді позбавлення волі з застосуванням ст.69 КК України , враховуючи пом"якшуючі обставини та позитивну характеристику обвинуваченого, характеристику обвинуваченого надану потерпілим , які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , та призначити покарання нижче нижчої межі встановленої в санкції статті. Остаточне покарання обвинуваченому необхідно визначити відповідно до ст.71 КК України , частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком .

Запобіжний захід на час ухвалення вироку не застосовувався , підстав для його застосування не має.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Обвинувачений з 09.10.2011 року по 05.04.2013 року перебував під вартою , тому даний строк необхідно зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день під вартою за один день позбавлення волі , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції, що діяла на той час , з 09.09.2015 року по 19.03.2016 року обвинувачений перебував під вартою , тому даний строк необхідно зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день під вартою за два дні позбавлення волі , відповідно до ч.5 ст.72 КК України , в редакції, що діяла на той час та з урахуванням положення ч.1 ст.5 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі нижче нижчої межі передбаченої санкцією статті на строк 2 ( два) роки
Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання по вироку Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2013 року та ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12.03.2015 року в виді позбавлення волі строком 2 ( два) роки 6 ( шість) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання весь строк утримання під вартою - з 09.10.2011 року по 05.04.2013 року ( 1 рік 5 місяців 28 днів) з розрахунку один день під вартою за один день позбавлення волі , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції статті , що діяла на той час та з 09.09.2015 року по 19.03.2016 року ( 1 рік 20 днів) з розрахунку один день під вартою за два дні позбавлення волі , відповідно до ч.5 ст.72 КК України , в редакції, що діяла на той час та з урахуванням положення ч.1 ст.5 КК України , всього 2 роки 6 місяців 18 днів та вважати ОСОБА_3 таким , що повністю відбув покарання.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобровицький районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :