Справа № 308/5404/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором, про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідує, що 04 липня 2015 року слідчим відділом Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152. Підставою для реєстрації даного кримінального провадження стали відомості зазначені в заяві ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 від 05.06.2015, про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме гр.. ОСОБА_5 , мешканець с.Грушово, Тячівського району, на основі підроблених документів, що посвідчують право власності, приватизував земельну ділянку ОСОБА_4 площею 0,2549 га. та земельні ділянки ще декількох осіб, які розташовані в урочищі «Ромашиці», після чого здійснив їх перепродажу третім особам.

Слідчий вказує, що вивченням матеріалів досудового розслідування встановлено, що в 2015 році ОСОБА_6 звернулася до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Тячівському районі із заявою про реєстрацію земельної ділянки площею 0,2549 га., яка їй належить відповідно до акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №035245, але відповідно до рішення Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Тячівському районі №РВ-015 від 06.08.2015 ОСОБА_4 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з тим, що земельна ділянка ОСОБА_4 перетинається із земельною ділянкою під кадастровим номером :04:001:0002 (площа співпадає на 95,6399%) та земельною ділянкою під кадастровим номером :04:001:0001. (площа співпадає на 4,3601%).

Разом з цим встановлено, що невстановленими особами було підроблено Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №013522 який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку площею 1,4 га. ОСОБА_7 . Підставами вважати що даний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_7 може бути підробленим є те, що відповідно до Державного акту право приватної власності на дану земельну ділянку у ОСОБА_7 виникло на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2001 №2265 посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , проте на запит слідчого ОСОБА_9 нотаріус ОСОБА_8 повідомила, що нею даний договір купівлі-продажу земельної ділянки не посвідчувався. Разом з цим начальником архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації ОСОБА_10 на запит слідчого було повідомлено, що в протоколах сесій та засідань виконавчого комітету Грушівської сільської ради за 2001 рік відсутні відомості про закріплення земельної ділянки площею 1,40 га. за гр. ОСОБА_7 , колишньою мешканкою АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_7 та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі під №1-1808 від 13.12.2013 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі під №1-1807 від 13.12.2013, виданих державним нотаріусом ОСОБА_11 , було посвідчено, що спадкоємцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до даних свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_12 успадкувала від ОСОБА_7 земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,8606 га. яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер даної земельної ділянки :04:001:0002 та земельну ділянку площею 0,5394 га. яка розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер даної земельної ділянки :04:001:0001, (загальна площа земельних ділянок становить 1,4 га.) дані земельні ділянки належали ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №013522 виданого Грушівською сільською радою. ОСОБА_12 , в свою чергу довіреністю від 11.12.2013 посвідченою державним нотаріусом ОСОБА_11 , уповноважила здійснювати будь-які правочини від її імені - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після отримання довіреності, ОСОБА_13 19.12.2013 відповідно до договору купівлі продажу продає вище зазначені земельні ділянки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який відповідно до договору дарування від 23.10.2014 передає дані земельні ділянки у спільну часткову приватну власність ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що до даного злочину можуть бути причетні посадові особи Управління Держгеокадастру у Тячівському районі, у зв`язку з тим, що відповідно до вище зазначених свідоцтв про право на спадщину, договорів купівлі-продажу та договорів дарування які стосуються даних двох земельних ділянок площею 0,8606 га. та 0,5394 га. значаться присвоєні їм кадастрові номери :04:001:0002 та :04:001:0001 відповідно, хоча на запит слідчого, про надання копії матеріалів технічної документації на земельні ділянки під вище вказаними кадастровими номерами, начальник Управління Держгеокадастру у Тячівському районі, повідомив що в управлінні Держгеокадастру у Тячівському районі технічна документація на земельні ділянки під кадастровими номерами :04:001:0002 та :04:001:0001 відсутня.
На даний момент відповідно до публічної кадастрової карти України на АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_3 , на місці розташування попередніх двох земельних ділянок під кадастровими номерами :04:001:0002 та :04:001:0001 знаходяться три земельні ділянки під кадастровими номерами :05:001:0051 площею 0,2168 га., :05:001:0053 площею 0,4143 га. та :05:001:0057 площею 0,7689 га. загальна плоша даних трьох ділянок складає 1,4 га. Загальна площа і місцезнаходження на публічній кадастровій карті України земельних ділянок під кадастровими номерами :04:001:0002 та :04:001:0001 співпадає з загальною площею та місцезнаходженням на кадастровій карті з земельними ділянками під кадастровими номерами :05:001:0051, :05:001:0053 та :05:001:0057. Кінцевими власниками земельних ділянок в обох випадках є ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Таким чином, внаслідок вказаного кримінального правопорушення, відбулося вибуття з приватної власності ОСОБА_4 земельної ділянки в урочищі «Ромашиця», за межами населеного пункту с.Грушово, Тячівського району, площею 0,2549 га., чим самим останній спричинено матеріальну шкоду.

16.05.2018 земельні ділянки під кадастровими номерами :05:001:0051 площею 0,2168 га., :05:001:0053 площею 0,4143 га. та :05:001:0057 площею 0,7689 га. було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001152 від 04.07.2018. Так, дані земельні ділянки - є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являється об`єктом вчиненого злочину та набуті кримінально протиправним шляхом. У зв`язку з чим до них може застосовуватись дія, пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу, тобто накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів.
З метою позбавлення можливості ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , розпоряджатись незаконно придбаними земельними ділянками шляхом подальшого укладення нотаріально-завірених правочинів, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення їх законним власникам, беручи до уваги що вище зазначені земельні ділянки мають значення речового доказу в кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку під кадастровим номером :05:001:0057 загальною площею 0,7689 га., яка розташована в АДРЕСА_3 та згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві спільної приватної сумісної власності належить ОСОБА_16 , мешканцю АДРЕСА_4 та ОСОБА_15 , мешканці с.Нижня Апша.

Слідчий на розгляд даного клопотання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить розгляд даного подання провести за його відсутності.
Власник майна на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0001152, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в рамках якого досліджуються обставини того, шо ОСОБА_5 , на основі підроблених документів, що посвідчують право власності, приватизував земельну ділянку ОСОБА_4 площею 0,2549 га. та земельні ділянки ще декількох осіб, які розташовані в урочищі «Ромашиці», після чого здійснив їх перепродажу третім особам.

Постановою слідчого від 16.05.2018 року земельні ділянки під кадастровими номерами :05:001:0051 площею 0,2168 га., :05:001:0053 площею 0,4143 га. та :05:001:0057 площею 0,7689 га., було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001152 від 04.07.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим доведено, що вказані земельні ділянки, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001152 та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаних у клопотанні речей, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження на земельну ділянку під кадастровим номером :05:001:0057 загальною площею 0,7689 га., яка розташована в с.Грушово, по вул. Народна, Тячівського району та згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві спільної приватної сумісної власності належить ОСОБА_16 , мешканцю АДРЕСА_4 та ОСОБА_15 , мешканці АДРЕСА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1