Справа № 171/1916/18
Ухвала

Іменем України

20 вересня 2018 року м. Апостолове
Слідчий суддя Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні № 0000952 від 18.09.2018 року слідчим слідчого відділення Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 клопотання про арешт майна, -
встановив:
18.09.2018 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке обґрунтовано тим, що 17.09.2018 року о 18.00 годині, працівниками СРПП Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНПв Дніпропетровській області, перебуваючи на 190 км. автодороги Н-23 поблизу м. Апостолове Дніпропетровської області, в ході перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено ознаки підробки вказаного посвідчення.

Під час досудового розслідування, 17.09.2018 року слідчим СВ Апостолівського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 проведено огляд посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 котре в ході огляду було вилучено до Апостолівського ВП в якості речового доказу.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони володіння, користування, розпорядження вилученими речами, призведе до їх приховування, пошкодження, псування, продовження використання у протиправний спосіб, продовження вчинення з їх використанням інших злочинів.

В загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, та неможливості досягнення мети кримінального провадження в подальшому.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення майна.

Правова підстава арешту майна (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи переважання інтересів суспільства у розкритті кримінального правопорушення над негативними наслідками арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном підлягає тимчасовому обмеженню на підставі відповідної ухвали слідчого судді, тому звернулись до суду з вказаним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просилив задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в судовому засіданні, в провадженні СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000952 від 18.09.2018 року.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

18.09.2018 року постановою слідчого ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 25.07.2018 року Центром ДАІ 1204, був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000952 від 18.09.2018 року.

Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно відповідає вказаним вище критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на таке майно.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний транспортний засіб та кусачки можуть бути доказами злочину у даному провадженні, а також необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, чому і має сприяти застосування таких заходів, суд погоджується з доводами прокурора, що для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризиками приховування та відчуження даних речових доказів, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим та доцільним.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 369, 370,371, 372, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 25.07.2018 року Центром ДАІ 1204, з метою подальшого проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Ухвалу суду направити Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Апостолівського районного суду ОСОБА_1