Суддя ОСОБА_1
Справа № 627/1072/15-к
Провадження № 1-кп/644/717/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2018 року Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м.Харкова у складі головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
Потерпілої- ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11
представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13
законних представників обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16
Обвинувачених- ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв*язку в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000203 та №0000503 у відношенні:
- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи Т-38 Краснокутського ПАЛ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч.2, ст. 187 ч.3, 185 ч.3 КК України-
- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Костянтинівка, Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи Т-39 Краснокутського ПАЛ зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України-
- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи П-36 Краснокутського професійного аграрного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України -
- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Любівка Краснокутського району Харківської області, громадянину України, маючому середню-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 , 185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И ЛА :

В провадження Орджонікідзевського районного суду м.Харкова відповідно до ухвали АСХО від 07.08.2018 року надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_21 за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч.2, ст. 187 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України, ОСОБА_18 , ОСОБА_20 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, ОСОБА_19 за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 , ст. 289 ч.2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні адвокати обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_19 заявили про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, не може бути призначений до судового розгляду та просили суд повернути його прокурору.
Зазначили, що в обвинувальному акті за фактом крадіжки з магазину не зазначена дата, час скоєння кримінального правопорушення, який був встановлений органом досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого Гуртового ОСОБА_8 також заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, в частині неконкретного обвинувачення за фактом заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_22 , пред*явленого його підзахисного, що порушує право на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Захисники обвинувачених , законні представники обвинувачених та обвинувачені підтримали заявлені клопотання про неможливість призначити судовий розгляд справи та необхідність повернути обвинувачений акт прокурору.

Прокурор вважав, що обвинувальні акти відповідають вимогам ст.291 КПК України, підстав для повернення обвинувальних актів прокурору не вбачається, оскільки всі недоліки обвинувального акту прокурор має право виправити шляхом уточнення.

Представник потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_13 заперечував проти повернення обвинувальних актів прокурору, потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 покладалися на думку суду.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту викладені в ст.291 КПК України, відповідно до ч.2п.5 якої обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно містити в собі посилання на всі обставини, які у відповідності до ст.91 КПК України підлягають доказуванню і входять до предмету доказування, а саме подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, а також інші обставини, як то, вид та розмір шкоди, обставини, що впливають на ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та таке інше.

Як встановлено судом, в обвинувальному акті№0000503 зазначено, що ОСОБА_21 , будучи неповнолітнім 24 вересня 2014 року вступив в попередню змову з ОСОБА_19 з метою вчинення крадіжки гшових коштів із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Так, ОСОБА_19 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_21 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, на автомобілі ГАЗ 24 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_21 , прибули до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташований за адресою АДРЕСА_3 .
За вказаною адресою, продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи таємно, неповнолітній ОСОБА_21 за допомогою плоскої викрутки пошкодив внутрішній замок на вхідних дверях, після чого разом з ОСОБА_19 незаконно проник до приміщення магазину, що належить ОСОБА_23 .
Далі, користуючись зручними обставинами, а саме тим, що приміщення магазину не охороняється, та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, неповнолітній ОСОБА_21 за допомогою ключа, який він знайшов в приміщенні магазину, відкрив сейф в якому зберігались грошові кошти.
Виконавши перелічені дії, ОСОБА_21 та ОСОБА_19 таємно, із корисливих мотивів, викрали гроші в сумі 10000 грн. та 5000 доларів США, згідно курсу Національного Банку України станом на 24.09.2014 року в сумі 64721 гривень 13 коп., які належать ОСОБА_10 .
Після цього ОСОБА_19 та неповнолітній ОСОБА_21 з місця скоєння злочину з викраденими грошовими коштами зникли, обернувши їх у свою користь, і розпорядились ним за своїм розсудом, чим завдали ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 74721 гривень 13 коп.
Як видно, в обвинувальному акті не зазначено коли саме ОСОБА_19 та ОСОБА_24 ( дата, час хоча б приблизно) вчинили кримінальне правопорушення, яке їм інкримінується.
За даним обвинуваченням був постановлений вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 07.04.2017 року.

Скасовуючи даний вирок та направляючи справу на новий розгляд Апеляційний Суд Харківської області в своїй ухвалі від 21.11.2017 року звернув увагу саме на цю обставину, як на підставу для скасування вироку.

Доводи прокурора про те, що в цій частині обвинувачення може бути уточнене прокурором не може братися судом до уваги з тих підстав, що відповідно до ст.338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Тобто зміна обвинувачення можлива на стадії судового розгляду ( глава 28 судовий розгляд) і змінені( уточнені) і стосується саме зміни зазначених в обвинувальному акті фактичних обставин.

Отже уточнення обвинувального акту прокурором було б можливо, якщо в ньому була б зазначена дата, час ( хоча б приблизно) скоєння інкримінованої крадіжки обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_25 .

Не можливо уточнити те, що не зазначено взагалі.

Не зазначення дати та часу інкримінованого кримінального правопорушення порушує право обвинувачених на захист, неможливість зазначити про своє алібі в цей день та час, оскільки дата та час ( хоча б приблизно) в обвинувальному акті не зазначено.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вказані колегією суддів обставини перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує, що розумність строків судового розгляду є однією з засад здійснення судочинства, однак вимушена акцентувати увагу на наступному:
Як заначив Апеляційний суд Харківської області в своїй ухвалі від 21.08.2018 року при скасуванні ухвали Дергачівського районного суду Харківської області про повернення обвинувального акту прокурору, то висновки суду першої інстанції, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, містять твердження про неконкретність формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті №0000203, стосовно лише одного епізоду злочинних дій ОСОБА_21 за ч.2 ст. 289 КК України, мають формальний характер, а з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

З цього випливає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору Дергачівсський районний суд Харківської області не зазначив ті суттєві недоліки обвинувального акту№ 0000503, а послався лише на неконкретне обвинувачення за обвинувальним актом №0000203, що й призвело до скасування ухвали Дергачівського районного суду Харківської області.

Разом з тим, Апеляційний суд Харківської області в своїй ухвалі від 21.08.2018 року зазначив, що Дергачівський районний суд Харківської області прийняв передчасне і неефективне процесуальне рішення щодо об`єднання матеріалів кримінального провадження № 00000203 та № 0000503, оскільки воно прийнято без урахування та дотримання судом положень Глави 27 КПК України Підготовче провадження.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції, в силу норм ст.ст.314 ч.1 та 217 ч.6 КПК України, процесуально позбавлений можливості приймати своє рішення щодо ухвали районного суду від 01 червня 2018 року про об`єднання матеріалів кримінального провадження № 00000203 та № 0000503.

При таких обставинах, Орджонікідзевський районний суд м.Харкова, якому в провадження була передана вже об*єднана кримінальна справа з двома обвинувальними актами також позбавлений процесуальної можливості в підготовчому судовому засіданні без вирішення питання про можливість призначити справу до судового розгляду вирішити питання про роз*єднання матеріалів кримінального провадження№ 00000203 та № 0000503, оскільки воно було б прийнято без урахування та дотримання судом положень Глави 27 КПК України Підготовче провадження.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в обох обвинувальних актах № 00000203 та № 0000503 зазначені тільки прізвища та ініціали слідчого та прокурора, які підписали обвинувальні акти, хоча ст.291ч.2п4 КПК України вимагає зазначення в обвинувальному акті не тільки прізвища, а також ім*я та по-батькові цих осіб.
Так як колегія суддів прийшла до висновку про повернення обвинувального акту прокурору у зв*язку з тим, що вони не відповідають вимогам ст.291 КПК України, то підготовчі дії та розгляд поданих клопотань захистом ОСОБА_17 не проводився.
Так як у ОСОБА_19 та ОСОБА_17 11 вересня 2018 року спливають строки тримання під вартою, то колегія суду вирішувала клопотання прокурора про доцільність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
В обгрунтування своїх клопотань прокурор посилається на те, що М*якенький обгрунтовано підозрюється в скоєнні особливо тяжкого та тяжких злочинів, ніде не працює, не має джерела доходів, раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може впливати на потерпілих та свідків, може переховуватися від суду.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_19 послався на те, що він обгрунтовано підозрюється в скоєнні двох тяжких злочинів, , не працює, по місцю реєстрації не проживає, раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може впливати на потерпілих та свідків, може переховуватися від суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та подав клопотання про зміну своєму підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з 22-00 год до 06-00 год.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_24 за його розрахунками відповідно до ст.72ч.5 КК України вже утримується під вартою понад 5 років. За цей час були допитані потерпілі та свідки, досліджені докази, а тому відсутні ризики, що наведені прокурором в клопотанні. При відсутності інших ризиків сама по собі обґрунтована підозра не може слугувати виправданням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 проти клопотання прокурора заперечувала та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу своєму підзахисному з тримання під вартою на особисте зобов*язання.
Зазначає, що ОСОБА_19 було взято під вартою за вироком суду від 07.04.2017 року, який було скасовано ухвалою Апеляційного суду Харківської області, а тому підстави для тримання ОСОБА_19 під вапртою відсутні.
Представник потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , потерпіла ОСОБА_26 та її представник ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора та заперечував проти клопотань захисників обвинувачених.
Інші потерпілі в судове засідання не з*явилися.
Обвинувачені ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , законний представник ОСОБА_17 підтримали клопотання своїх захисників.
Інші обвинувачені, їх законні представники та захисники підтримали клопотання захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , проти клопотання прокурора заперечували.
Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступмного висновку:
Відповідно до частини першої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані та переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_17 , колегією суддів встановлено, що ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 29.06.2016 року відносно ОСОБА_17 був змінений запобіжний захід з особистої поруки на тримання під вартою при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням за ст.185ч.3 КК України. 08.06.2016 року Дергачівським райсудом Харківської області відносно ОСОБА_17 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за обвинуваченням за ст.187ч.3, 289ч.2 КК України. В подальшому обраний відносно нього запобіжний захід було продовжено судом та Апеляційним судом Харківської області при скасуванні вироків відносно цього обвинуваченого.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 закінчується 11 вересня 2018 року.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_24 , тяжкість покарання за особливо тяжкий та тяжкі злочини, у вчиненні якого в тому числі обвинувачується останній, який не працевлаштований, не має законних джерел для існування, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
З приводу заявленого захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_27 клопотання про зміну ОСОБА_28 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом у клопотанні є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_21 , а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_28 обраного раніше запобіжного заходу.
Щодо клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відноснообвинуваченого ОСОБА_19 , колегією суддів вказано наступне.
Так, досліджуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_19 , колегією суддів встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому обрано для забезпечення виконання вироку Краснокутського райсчуду Харківської області від 07.04.2017 року, яким його було засуджено за ст.185ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі.
В подальшому вказаний вирок було скасовано Апеляційним судом Харківської області, однак запобіжний захід не був змінений.
Наразі, об*єм обвинувачення відносно ОСОБА_19 збільшився, оскільки в Дергачівському райсуді Харківської області роглядалося криміналшьнеи провадження за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_19 за ст.289ч.2 КК України.
Ухвалою АСХО від 21.06.2018 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_19 був продовжений до 14.08.2018 року.
Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м.Харкова строк тримання під вартою продовжений до 11.09.2018 року.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не має джерела доходів, схильний до скоєння кримінальних правопорушень.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та приведені на їх противагу сторонами кримінального провадження доводи, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_19 , тяжкість покарання за тяжкі злочини, в яких обгрунтовано підозрюється обвинувачений, а також дані про особу обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання та продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших співучасників скоєння даних злочинів, а також вчиненння інших кримнальних правопорушень..
З приводу заявленого захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_7 клопотання про зміну ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наособисте зобов*язання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи викладені адвокатом у клопотанні є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі судупри його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу адвокатом доведено не було.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно статей 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на приведене, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особи обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема одне з яких віднесено згідно статті 12 КК України до особливо тяжких злочинів.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкціями статей Кримінального кодексу України, які інкриміновані обвинуваченим, останні можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинувачених строком на 60 днів.
Колегією суддів вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку колегії суддів, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
Керуючись ст.ст.177-178, 314ч.3п.3, 376ч.2 КПК України колегія суду, -

УХВАЛИЛА :

Обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000203 та №0000503 за обвинуваченням ОСОБА_21 за ст. 289 ч.2, ст. 187 ч.3, 185 ч.3 КК України,, ОСОБА_18 за ст.187ч.3 КК України, ОСОБА_20 за ст.187ч.3 КК України, ОСОБА_19 за ст.ст.289ч.2,185ч.3 КК України повернути прокурору Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_27 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_21 з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_19 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовитии.
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 2 листопада 2018 року кожному.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом протягом 7 днів з дня оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_29

Суддя ОСОБА_3