Справа №463/5765/16-к
Провадження №1-кп/463/302/18
В И Р О К
іменем України

13 червня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

адвокатів : ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши об`єднані в одне судове провадження кримінальні провадження №0003844 від 09 листопада 2016 року та №0004095 від 30 листопада 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, із незакінченою вищою освітою, не працює, не одруженого, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , - за ч.2 ст.185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Львова, громадянина України,українця, із неповною середньою освітою, раніше судимого: 18 серпня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України Шевченківським районним судом міста Львова до покарання у виді одного року обмеження волі, покарання відбув, судимість не погашена, не одруженого, не працює, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

обвинувачені ОСОБА_7 за попередньою змовою, групою осіб з ОСОБА_6 , 08 листопада 2016 року приблизно о 18 годині, на зупинці громадського транспорту по вулиці Личаківський, 52 у м. Львові, під час посадки у маршрутне таксі потерпілої ОСОБА_8 , таємно викрали чуже майно потерпілої, ОСОБА_7 повторно. Так, обвинувачений ОСОБА_7 під час посадки у громадський транспорт, коли потерпіла заходила в маршрутне таксі № 50, наблизився в притул до неї, таємно викрав із кишені верхнього одягу мобільний телефон «Huawei TIT V02» вартістю 4500 грн., який передав ОСОБА_9 , а той отримавши телефон пішов з місця події.

Таким чином скоїли злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому злочині визнав частково, суду показав, що у той день біля 18 год. зустрівся із ОСОБА_7 , якого раніше знав, на зупинці громадського транспорту по вул. Личаківській у м. Львові. Вони декілька хвилин переговорили і коли під`їхала маршрутка підійшли до дверей разом. ОСОБА_10 сів у салон маршрутки, а він намагався сісти в маршрутку за жінкою, яка була перед ним і випадково, хапаючись за поручень, заліз рукою у її кишеню і відчув там телефон. Він його викрав, після чого розвернувся і пішов по вулиці. Через деякий час його догнали працівники поліції і при встановленні його особи зізнався, що має у кишені викрадений телефон, який погодився видати працівникам поліції у присутності слідчої та понятих. Ствердив, що вказаний злочин скоїв сам, обвинувачений ОСОБА_7 участі у крадіжці не брав. У скоєному розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому злочині не визнав, пояснив, що у той день зустрівся із ОСОБА_6 на зупинці по вулиці Личаківській у м. Львові. Вони привіталися, поговорили і вирішили сідати у маршрутку, яка під`їхала. Він зайшов у салон, а де був ОСОБА_9 не бачив. На зупинці біля церкви ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у маршрутку зайшли невідомі особи, які повідомили, що вони працівники поліції і поросили його та невідому дівчину вийти із маршрутки. Згодом його стали підозрювати у крадіжці мобільного телефону тієї дівчини. Пояснив, що участі у крадіжці телефону він не брав, вважає, що працівники поліції умисно його оговорюють, т.я. хочуть довести участь у скоєнні злочину групою осіб.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому злочині визнав частково, а обвинувачений ОСОБА_7 не визнав повністю, суд вважає, що їх винуватість обох у скоєнні інкримінованого злочину доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка ствердила, що 08 листопада 2017 року вона поговорила по телефону і перед посадкою у маршрутне таксі біля Винниківського ринку на вулиці Личаківській у м. Львові поклала телефон у праву кишеню куртки і сідала у маршрутне таксі, за нею заходив невідомий мужчина, який при посадці підштовхував її. Чи це був ОСОБА_13 , вона точно сказати не може. Проїхавши одну зупинку на зупинці «церква ОСОБА_11 і ОСОБА_12 » до неї звернувся мужчина повідомив, що він працівник поліції і просив подивитися чи є в неї мобільний телефон. Вона дійсно перевірила кишеню і виявила, що був відсутній телефон «Huawei TIT V02», вартістю 4500 грн. Перед нею із маршрутки на цій же зупинці вийшов мужчина, якого також затримали працівники поліції. Працівники поліції повідомили, що мужчину, який викрав телефон затримано і попросили проїхати у відділок поліції написати заяву.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що працює оперуповноваженим карного розшуку поліції. 08 листопада 2017 року в кінці робочого дня він зі своїми колегами працювали та виявляли осіб, які вчиняють крадіжки чужого майна у громадському транспорті. Він перебував на зупинці громадського транспорту по вулиці Личаківській у м. Львові біля Винниківського ринку. На зупинці були люди, серед них ОСОБА_7 , якого він знав як особу, яка притягувалася до кримінальної відповідальності за крадіжки майна. Коли під`їхала маршрутка, він та його колега, як зараз вияснилося ОСОБА_13 , підійшли на передні двері і ОСОБА_7 став за невідомою дівчиною і сідаючи у маршрутку витягнув її телефон, який передав ОСОБА_13 , який поклав телефон у кишеню і пішов по вулиці Личаківській у м. Львові. ОСОБА_7 з потерпілою поїхали тим маршрутним таксі, в яке сідали. Він та працівник поліції ОСОБА_15 побігли за маршруткою, а інші два за ОСОБА_13 . На вулиці Личаківській біля церкви ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , коли зупинилася маршрутка, з неї вийшов ОСОБА_16 , якого він зупинив. Інший працівник поліції зайшов у маршрутку і запитався у дівчини, чи в неї нічого не пропала, потерпіла оглянувши речі і повідомила, що в неї викрадено телефон. Всі разом повернулися назад до Винниківського ринку, де був також ОСОБА_17 з працівниками поліції, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що працює оперуповноваженим карного розшуку поліції. 08 листопада 2017 року біля 18 години, несучи службу із своїми колегами, на зупинці громадського транспорту по вулиці Личаківській у м. Львові біля ринку Винниківський, вони побачили двох підозрілих осіб, серед них був ОСОБА_7 , якого він знав, як особу, яка раніше скоювала крадіжки майна. Вони заховалися та стали спостерігати за цими особами. Обвинувачені оглядали людей, які сідали у громадський транспорт. Коли під`їхало маршрутне таксі № 50, на передні двері сідала невідома дівчина і в цей момент за нею став сідати ОСОБА_7 , поруч з ним знаходився інша особа, як згодом встановлено - ОСОБА_6 . ОСОБА_7 витягнув у невідомої жінки телефон, передав ОСОБА_6 , який з телефоном став відходити в сторону, а ОСОБА_7 поїхав у маршрутці. Він та працівник поліції ОСОБА_19 наздогнали ОСОБА_6 показали службові посвідчення, представилися і запиталися, чи має він якісь заборонені предмети чи не свої речі. Він одразу зізнався, що має викрадений мобільний телефон та погодився його видати. Інші працівники поліції побігли доганяти маршрутку, після чого зняли ОСОБА_7 та потерпілу і повернулися назад. Після чого на місце події було викликало слідчо-оперативну групу.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що є працівником поліції і разом з іншими 08 листопада 2017 року несли службу в Личаківському районі м. Львова. Біля 18 годин, перебуваючи на зупинці громадського біля ринку Винниківський, вони побачили обвинувачених, яких він знав раніше по роботі. Коли під`їхала маршрутка № 50 до передніх дверей підійшла невідома жінка, щоб сісти у салон. Як тільки вона стала на передню сходинку ОСОБА_7 став за нею, почав підштовхувати, просив швидше сідати і в цей час він у жінки вийняв предмет схожий на телефон і передав ОСОБА_13 , який був за ним. ОСОБА_13 з телефоном став відходити в сторону, а ОСОБА_16 поїхав у маршрутці. За ним побігли два працівники поліції. Він із працівником поліції ОСОБА_21 догнали ОСОБА_13 , представилися, на їх запитання про наявність заборонених речей та предметів, той відразу зізнався, що має викрадений мобільний телефон. Після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 08 листопада 2017 року (а.с.28-30) в цей день під час огляду місця події - ділянки тротуару по вулиці Личаківській у місті Львові поряд з аптекою «Знахар» виявлено невідомого чоловіка, який назвався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На запитання слідчого він зізнався, що має при собі мобільний телефон «Huawei TIT V02», який він щойно викрав у невідомої жінки, яка сідала у маршрутне таксі. При цьому обвинувачений добровільно видав мобільний телефон «Huawei TIT V02», золотистого кольору, IMEI -1- НОМЕР_1 ; IMEI НОМЕР_2 .

Як вбачається із оглянутого мобільного телефону Huawei TIT V02», він має дві сім карти,та флеш карту пам`яті на 512 МБ, знаходиться у чохлі, IMEI -1- НОМЕР_1 ; IMEI НОМЕР_2 . (а.с.34)

З наданих потерпілою документів (а.с.32-33) вбачається, що нею підтверджено наявність коробки та документів на вказаний телефон, при цьому номери IMEI на коробці та документах співпадають із IMEI на телефоні. Вартість та приналежність телефону сторонами провадження не оспорюється.

З копії вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 18.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином суд вважає, що винуватість обвинувачених у скоєному є доведена повністю зібраними доказами.

Оцінивши зібрані докази у кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що є доведеним факт скоєння даного злочину за попередньою змовою групою осіб обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_22 .

Суд приходить до такого висновку виходячи із наступних обставин, які підтверджені такими доказами.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що коли сідала у маршрутне таксі, позаду неї знаходився невідомий мужчина, який потім вийшов біля церкви ОСОБА_11 і ОСОБА_12 але був затриманий працівниками поліції.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 суду показали, що перебуваючи неподалік місця події слідкували за поведінкою обвинувачених і бачили, як ОСОБА_7 сідав за потерпілою у маршрутне таксі, таємно викрав телефон, відразу передав його ОСОБА_23 , який з телефоном відійшов у сторону, але був затриманий. Під час огляду місці події він сам добровільно видав викрадений телефон потерпілої. Окрім цього, два працівники поліції, після викрадення мобільного телефону у потерпілої, переслідували маршрутку і на наступній зупинці, коли з неї виходив ОСОБА_7 , затримали його та повідомили потерпілу про викрадення її телефону. Окрім того, свідок ОСОБА_18 суду показав, що знає ОСОБА_7 тривалий час, як особу, яка наділена певним умінням непомітно для громадян вчиняти крадіжки майна з кишень та сумок. При цьому, ОСОБА_6 такого вміння не має і він лише допомагає вчиняти крадіжки, отримуючи майно та його переховуючи.

Обвинувачені не заперечують той факт, що у той день біля 18 години зустрілися разом на вулиці Личаківській у м.Львові, разом сідали у маршрутне таксі, але за їх версією телефон викрав саме ОСОБА_6 діючи самостійно.

Разом з тим, суд вважає, що переліченими вище належними та допустими доказами підтверджено скоєння вказаного злочину за попередньою змовою групою осіб, а показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він скоїв крадіжку майна один та показання обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи і є їх формою захисту від висунутого обвинувачення.

Суд вважає, що дії обох обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки вони за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 повторно, 08.11.2016 року скоїли крадіжку чужого майна потерпілої на суму 4500 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченим, судом враховується характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинувачених.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховується, що він по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, не працює, скоїв корисливий злочин, який належить до середньої тяжкості, раніше судимий, на даний час за вироком Галицького районного суду м. Львові від 31.07.2017 року його засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 роки 3 місяці обмеження волі.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що хоч скоєний злочин і не належить до тяжких, разом з тим ОСОБА_7 скоїв корисний злочин, через короткий термін після звільнення після відбуття покарання, що вказує на те, що він не став на шлях виправлення, враховуючи положення ч.2 ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до висновку, що йому слід обрати покарання у виді обмеження волі, оскільки інші більш м`які покарання не будуть сприяти його виправленню та перевихованню. Також не вбачає суд підстав для обрання йому більш суворішого покарання.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховується, що він скоїв злочин середньої тяжкості, разом з тим вважається не судимий, позитивно характеризується, працює, має на утриманні батьків-пенсіонерів. А тому суд переконаний, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання. А тому суд призначає йому покарання у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбуття покарання з випробуванням.

Крім цього, судом встановлено, що на даний час обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2018 року, який не набрав законної сили. При цьому, вказаним вироком, відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, покарання обрано з врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2017 року. Таким чином, на даний час суд не може обрати покарання з врахуванням положень ст.70 ч.4 КК України, а отже ці питання можливо буде вирішити в порядку п.11 ч.1 ст.537 КПК України після вступу вироків в законну силу.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрати йому покарання у виді двох років шести місяців обмеження волі із відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення нагляду із обов`язковим залученням до праці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрати йому покарання у виді двох років обмеження волі із відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення нагляду із обов`язковим залученням до праці.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий термін два роки.

У відповідності до положень ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий термін для засудженого ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку суду.

Речовий доказ: мобільний телефон «Huawei TIT V02» вважати повернутим потерпілій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд, який ухвалив судове рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1