АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1181/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 612/209/17
Категоріяст. 187, 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0000030 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимостей не має;
визнано винним у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання:
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, призначено ОСОБА_7 остаточно покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Садове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимостей не має,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання:
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточно покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишено раніше обраний - у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 02.02.2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 02.02.2017 року по 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 44173 гривні, в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 гривен на користь ОСОБА_11 .
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 01.02.2017 року, близько 21-30 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на розбій, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, з проникненням у житло, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, прийшли до домоволодіння ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_1 , де після того, як ОСОБА_16 відчинив їм вхідні двері будинку, збили його з ніг, одягнули на голову мішок з-під цукру та почали наносити руками та ногами удари потерпілому у різні частини тіла, чим спричинили йому згідно висновків судово-медичної експертизи №20-ЛЗт/17 від 27.03.2017 року тілесні ушкодження: тупу травму голови у вигляді синців в правій окологлазничній області (6х3,5см), в лівій окологлазничній області (5х3см), в правій скроневій області (6,5х6см), на правій щоці (5х3см), крововиливи під слизову правої щоки (3,5х3см), забиту рану на правій вушній раковині у верхній третині (2,1х0,1см), крововиливи в м`які покриви голови в правій скроневій області (6х5,5см), крововиливи під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, що не відобразили своїх індивідуальних особливостей, після чого відкрито заволоділи його грошима, приблизно в сумі 1000 грн. та трьома пляшками самогону об`ємом 0,5 л кожна, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму. За ступенем тяжкості вищевказана тупа травма голови з крововиливами під оболонки головного мозку - це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. В,Г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
В ході розбійного нападу 01.02.2017 року, близько 21-30 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, після того, як ОСОБА_16 відчинив їм вхідні двері будинку, збили його з ніг, одягнули на голову мішок з-під цукру та почали наносити руками та ногами удари ОСОБА_16 у різні частини тіла, після чого відкрито заволоділи грошима потерпілого в сумі приблизно 1000 грн. та трьома пляшками самогону об`ємом 0,5 л кожна, далі продовжуючи свої протиправні дії стали наносити потерпілому удари по голові та іншим частинам тіла від яких ОСОБА_16 помер, після чого, ОСОБА_7 облив потерпілого соняшниковою олією і підпалив останнього. З місця злочину зникли, викраденим розпорядились. Згідно висновків судово-медичної експертизи №20-ЛЗт/17 від 27.03.2017 року тілесні ушкодження: тупа травма голови у вигляді синців в правій окологлазничній області (6х3,5см), в лівій окологлазничній області (5х3см), в правій скроневій області (6,5х6см), на правій щоці (5х3см), крововиливи під слизову правої щоки (3,5х3см), забита рану на правій вушній раковині у верхній третині (2,1х0,1см), крововиливи в м`які покриви голови в правій скроневій області (6х5,5см), крововиливи під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, що не відобразили своїх індивідуальних особливостей. Встановлені на збережених м`яких частинах голови тілесні ушкодження утворилися не менше ніж шести травматичних впливів тупого (тупих) твердого предмета. За ступенем тяжкості вищевказана тупа травма голови з крововиливами під оболонки головного мозку - це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. В,Г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Є прямий причинно-наслідковий зв`язок між отриманою ОСОБА_16 травмою голови та настанням його смерті. Причиною смерті ОСОБА_16 є набряк набухання головного мозку, обумовлений тупою травмою голови з крововиливами під оболонки головного мозку.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити та пом`якшити призначене покарання на підставі норм ст.ст.69, 69-1 КК України. В своїх апеляційних доводах обвинувачений вказує на те, що у нього не було умислу на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_16 , він допомагав у розкритті злочину, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно;

- обвинувачений ОСОБА_8 , зі зміненими та доповненими апеляційними доводами і вимогою, просить вироку районного суду змінити, ухвалити новий вирок, яким пом`якшити призначено йому покарання відповідно до норм ст.69 КК України. Обґрунтовуючи свою вимогу апелянт вказує на те, що він визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має сім`ю та постійне місце мешкання, за яким характеризується з позитивної сторони та скарг від сусідів не надходило. Крім того, обвинувачений зазначає, що він має двох неповнолітніх дітей та мати похилого віку, які потребують в його допомозі та догляді.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вони надавали під час апеляційного розгляду, щодо відсутності у них умислу на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_16 та неправильної правової кваліфікації їх дій за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються доказами сторони обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні за участю сторін та надав їм належну оцінку у вироку (т. 2 а.с. 241-253).
Така версія сторони захисту повністю спростовується об`єктивними відомостями, які були досліджені та встановлені судом безпосередньо в судовому засіданні, внаслідок перевірки версій сторони обвинувачення та захисту, у відповідності до вимог чинного КПК України.

Зокрема, спрямованість умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вчинення вбивства потерпілого чітко вбачається з характеру та послідовності їх дій, пов`язаних з вчиненням розбійного нападу, під час якого обидва обвинувачених розуміли, що заподіють тілесні ушкодження, завдаючи удари по життєво важливим органам ОСОБА_16 , які також супроводжувалися одягненням на голову потерпілого мішка з-під цукру. При цьому обвинувачені один одного не стримували, в тому числі коли обвинувачений ОСОБА_7 без будь-якої підстави облив потерпілого соняшниковою олією і підпалив останнього.
Під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 01.02.2017 року його дружина ОСОБА_17 купила в магазині дві пляшки горілки, першу пляшку він випив сам, його дружина майже не пила, потім він зателефонував ОСОБА_8 , а коли той прийшов, вони випили разом другу пляшку горілки. На перекурі ОСОБА_8 запропонував сходити до ОСОБА_16 і забрати в нього гроші, оскільки йому відомо де ОСОБА_16 їх зберігає, він погодився. По дорозі вони домовилися про послідовність своїх дій, він повинен був штовхнути потерпілого, бо в нього була балаклава, яку він повинен був одягнути, щоб його не впізнали, а ОСОБА_8 повинен був знайти в будинку гроші. Відчинивши ворота та підійшовши до будинку ОСОБА_8 постукав у вікно і став за вхідними дверима, а коли ОСОБА_16 відчинив, він збив його з ніг на підлогу, відвернув голову потерпілого, щоб той не побачив ОСОБА_8 , який пішов в шукати гроші в будинку. Він тримаючи ОСОБА_16 , запитував чи є у нього гроші, і ОСОБА_16 відповідав, що є в сумі 2000 грн., які знаходяться в книжках. Потім він декілька разів намагався одягнути ОСОБА_16 мішок на голову, але в нього не виходило і він покликав ОСОБА_8 , та спробували це зробити разом, однак в них також нічого не вийшло. ОСОБА_8 залишися з ОСОБА_16 , а він пішов шукати гроші. На столі і у шафі була велика кількість книжок, які він розкидував по будинку, шукаючи гроші. Потім повернувшись, побачив, що тіло ОСОБА_16 знаходиться вже в іншому положенні і останній не виявляє ознак життя, піднявши мішок, він побачив кров і знівечене обличчя та почав сваритись з цього приводу з ОСОБА_8 , який стояв біля тіла померлого ОСОБА_16 . Далі вони пішли удвох шукати гроші, а коли через деякий час ОСОБА_8 знайшов гроші, вони забрали гроші, горілку і хотіли піти, але при виході з будинку він побачив ще пляшку коньяку, відкривши зрозумів, що всередині соняшникова олія, потім ОСОБА_8 пішов перевірити, щоб на дворі нікого не було та щоб вони могли непомітно піти, а він облив соняшниковою олією тіло ОСОБА_16 та підпалив його, після чого вийшов з будинку і вони з ОСОБА_8 пішли до нього додому, по дорозі у балці сховали горілку, а потім вдома у нього поділили викрадені гроші та розійшлися.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції надав показання про те, що 01.02.2017 року він прийшов додому до ОСОБА_7 де разом вживали спиртні напої. Під час перекуру він запропонував ОСОБА_7 забрати гроші у ОСОБА_16 , оскільки він бачив і знає де останній їх зберігає. В нічний час з 01.02.2017 року на 02.02.2017 року вони разом з ОСОБА_7 пішли до будинку ОСОБА_16 , по дорозі домовилися про хід їх подальших дій. Двері від воріт були відчинені, він постукав у вікно будинку ОСОБА_16 , і сховався, а ОСОБА_7 в цей час стояв за дверима, на обличчі у нього була маска (балаклава), щоб його не впізнали. Коли потерпілий відчинив двері, ОСОБА_7 повалив його на підлогу і тримав його сидячи зверху, він зайшов до кімнати і почав шукати гроші, через деякий час його покликав ОСОБА_7 , підійшовши до нього, він побачив у потерпілого одягнутий на голові мішок з під цукру, потерпілий ще дихав, піднявши мішок, він побачив знівечене обличчя ОСОБА_16 та опустив мішок залишившись поряд з ОСОБА_16 , а ОСОБА_7 пішов шукати гроші, в буфеті знайшов пачку чаю та сірники. Він почав потерпілому наносити удари - декілька раз по голові, а потім ногою близько 3-4 разів по спині. Потерпілий вже не захищався, а лежав на підлозі, після чого він його залишив і пішов шукати гроші у будинку, а коли знайшов гроші близько 1050 грн., поклав їх до кишені та взяв 3-4 пляшки горілки і повернувся до потерпілого і побачив, що тіло потерпілого лежить на підлозі, а ОСОБА_7 стоїть біля нього, далі він вийшов з будинку, приблизно через 3 хв. за ним вийшов ОСОБА_7 , вони пішли на пагорб у балку, де біля очерету сховали горілку і в той час він помітив з вікна будинку ОСОБА_16 дим, на його питання ОСОБА_7 відповів, що підпалив тіло потерпілого ОСОБА_16 . Також зазначив, що надані ним під час проведення слідчого експерименту показання він підтримує в повному обсязі.
Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги висновок судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_16 №2-ЛЗт/17 від 27.03.2017 року (т.2 арк.17-19), згідно якого причиною смерті потерпілого ОСОБА_16 є набряк-набухання головного мозку, обумовлений тупою травмою голови з крововиливом під оболонки головного мозку; в ході дослідження трупа ОСОБА_16 виявлена тупа травма голови у вигляді синців в правій окологлазничній області (6x3,5см), в лівій окологлазничній області (5x3см), в правій скроневій області (6,5x6см), на правій щоці (5x3см), крововиливи під слизову правої щоки (3,5x3см), забитої рани на правій вушній раковині у верхній третині (2,1x0,1см), крововиливи в м`які покриви голови в правій скроневій області (6x5,5см), крововиливи під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, яка утворилася від - тупих (тупого) твердих предметів що не відобразили своїх індивідуальних особливостей; за ступенем тяжкості вищевказана травма голови з крововиливом під оболонки головного мозку - це тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. В, Г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року); - є прямий причинно-наслідковий зв`язок між отриманою гр. ОСОБА_16 травмою голови та настанням його смерті.
Крім того, згідно цього висновку судово-медичної експертизи, в ході дослідження трупа виявлені ознаки впливу на тіло термічного фактора (полум`я) з обуглюванням на більшому протязі шкірних покривів, підлягаючих м`яких тканин, термічним руйнуванням тулуба. При мікроскопічному (гістологічному) дослідженні шматочків шкіри з місць опікових поверхонь встановлено, що є деякі ознаки прижиттєвості утворення опіків і були вони заподіяні або в процесі настання смерті або незадовго (не більше 30 хвилин) після настання смерті гр-на ОСОБА_16 , що пов`язане з переживаїмостю тканин людського тіла після настання біологічної смерті організму.
Відсутність карбоксигемоглобіна в крові трупа гр-на ОСОБА_16 може також свідчити про те, що на момент дії полум`я на його організм він уже не дихав (не вдихав продукти горіння), що може бути пов`язано з настанням його біологічної смерті.

Тобто, обвинувачені, після нанесення потерпілому ОСОБА_16 значної кількості ударів по життєво важливим органам та заволодівши грошовими коштами, не намагалися надати йому первинну медичну допомоги, привести його до тями або викликати швидку допомогу, а навпаки обвинувачений ОСОБА_7 не пересвідчившись у тому, що чи помер потерпілий, знайшов соняшникову олію, облив цією рідиною потерпілого і підпалив його, демонструючи таким чином узгодженість умислу обох нападників щодо заподіяння смерті потерпілому.
Колегія суддів враховує, що обвинувачені під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції не оспорювали таку послідовність своїх дій, про що надали відповідні показання.
При цьому, колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило
смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
На думку колегії суддів, зазначені обставини, тобто поведінка обвинувачених, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, а також вік потерпілого, який об`єктивно не міг вчинити достатній опір двом нападникам та безпосередньо вказував під час розбійного нападу, де знаходяться гроші, що підтвердив ОСОБА_7 в суді першої інстанції та не оспорював під час апеляційного розгляду, беззаперечно свідчать про безпідставність апеляційних доводів обвинувачених щодо відсутності у них умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_16 та неправильної правової кваліфікації їх дій за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Судом першої інстанції також були досліджені інші докази по справі, що підтверджують вину ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст.115 КК України, та зазначені ним в оскаржуваному вироку, а саме в мотивувальній його частині.

Обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх захисниками не зазначено в їх апеляційних скаргах та не надано при апеляційному розгляді будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування відомостей, зазначених у вироку щодо обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Сукупність вищенаведених об`єктивно досліджених судом доказів чітко, логічно та послідовно доводять винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, та в повному обсязі спростовує версію сторони захисту щодо невірної правової кваліфікації дій обвинувачених за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, внаслідок відсутності у них умислу на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_16 , у зв`язку з чим апеляційні доводи обвинувачених, які вони надавали під час апеляційного розгляду, підтримуючи свої вимоги, - є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо оцінки достовірності, належності та допустимості доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, тобто у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, а також умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Разом з цим, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах апеляційних доводів обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вони підтримали під час апеляційного розгляду, щодо необхідності пом`якшення остаточного призначеного покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 призначено остаточне покарання кожному на підставі ч.1 ст.70 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 15 років, шляхом поглинення менш суворого покарання (ч.4 ст.187 КК України) більш суворим призначеним за ч.2 ст.115 КК України. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів - за ч.4 ст.187 та п.п.6,12 ч.2 ст. ст.115 КК України, які класифікуються, відповідно до ст.12 КК України, як особливо тяжкі злочини, а також правильно встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, - вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку, а їх апеляційні доводи повністю спростовується висновками суду, які зазначені в оскаржуваному вироку.
Крім того, суд першої інстанції також об`єктивно врахував дані про особи обвинувачених, а саме те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 хоча в силу ст.89 КК України судимостей не мають, але раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебувають, офіційно не працевлаштовані, одружені, мають на утриманні неповнолітніх дітей та постійне місце мешкання, за яким характеризуються задовільно, наслідки вчиненого ними злочину смерть людини.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинувачених щодо можливості пом`якшення їм покарання із застосуванням норм ст.ст.69,69-1 КК України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на протязі тривалого часу вони не вчинили жодних спроб на примирення з потерпілою або інших дій, спрямованих на істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину, що свідчить про нещирість каяття ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчинених злочинах, у зв`язку з чим їх апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Згідно відомостей кримінального провадження та поданих апеляційних скарг об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, а твердження обвинувачених та захисників щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання, за злочини, передбачені ч.4 ст.187 та п.п.6,12 ч.2 ст. ст.115 КК України.
Апеляційні доводи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що вони визнали свою вину у вчинених злочинах є лише способом уникнення обвинуваченими справедливого та належного покарання.
Отже, апеляційні вимоги обвинувачених про пом`якшення призначеного покарання та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених ними доводів під час апеляційного розгляду, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, оскільки не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочини, вчинені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№ 27), з 02.02.2017 року по 20.09.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 02.02.2017 року по 20.09.2018 року включно кожному, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4