Справа № 369/9532/17
Провадження № 1-кп/369/294/18
В И Р О К
іменем України
14.05.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, працює старшим менеджером в ТОВ «Укрвтормет», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості відповідно до ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час та при невстановлених слідством обставинах, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, а саме металобрухтом шляхом обману, розмістив в Інтернет-мережі на електронному ресурсі «OLX» оголошення про придбання за вигідною ціною металобрухту, його зважування та вивезення, при цьому вказавши номер свого телефону НОМЕР_1 .

03.10.2016 року приблизно о 16:55 год., до ОСОБА_7 за вказаним оголошенням зателефонувала ОСОБА_8 , зі свого номеру телефону НОМЕР_2 , щоб домовитись про продаж та вивезення металобрухту, належного її матері ОСОБА_5 , який тривалий час накопичувався останньою та знаходився по АДРЕСА_2 . У ході даної телефонної розмови ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, приховуючи свої дійсні анкетні дані представився ОСОБА_8 ОСОБА_9 та повідомив ОСОБА_8 , неправдиву інформацію, про те що ним здійснюється завантаження, зважування та вивезення металобрухту до пункту прийому, що в Шевченківському районі м. Києва, де здійснюється його придбання за ціною 4,10 грн./кг. При цьому, ОСОБА_7 , для переконливості своїх незаконних дій, запропонував ОСОБА_8 надати йому можливість оглянути вказаний металобрухт на що ОСОБА_8 , повідомивши ОСОБА_5 , погодилась.

Так, 04.10.2016 року ОСОБА_7 , в період часу з 13:00 год., до 13:30 год., продовжуючи свої злочинні дії, на власному автомобілі марки «Renault Clio» днз. НОМЕР_3 , прибув за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 для огляду металобрухту, де зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

При цьому, ОСОБА_7 , з метою приховування своїх злочинних намірів, повідомив останнім неправдиві відомості про те, що його ім`я ОСОБА_9 , що він є директором підприємства, що займається придбанням металобрухту. Оглянувши металобрухт (який являв собою різного розміру вироби із заліза: ковш від трактора, ванна, коробка від воріт, двері, хвіртки, решітки, труби, східці тощо), ОСОБА_7 вирішив шляхом обману заволодіти вказаним майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння металобрухтом, належним ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи за вказаною адресою, у ході спілкування з ОСОБА_5 , відразу після огляду металобрухту, вводячи в оману останню, повідомив їй неправдиві відомості про вигідність продажу металобрухту за ціною 4,10 грн./кг, та перевезення ним разом з ОСОБА_5 , металобрухту до пункту прийому, що розташований в Шевченківському районі м. Києва, зважування металобрухту і негайної передачі ОСОБА_5 грошових коштів, отриманих за продаж металобрухту, з розрахунку 4,10 грн./кг., металобрухту, при цьому заздалегідь не маючи наміру розраховуватись з ОСОБА_5 за отриманий металобрухт. На що ОСОБА_5 , будучи введеною в оману ОСОБА_7 , та не усвідомлюючи його справжніх злочинних намірів, погодилась.

Так, ОСОБА_7 , 06.10.2016 року в період часу з 07 год. по 09 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, отримав від ОСОБА_5 , металобрухт належний останній, вагою 4 930 кг., вартість якого станом на 06.10.2016 становить 22 185 грн., який він завантажив на автомобіль марки «МАН» днз. НОМЕР_4 , та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме відвантажив на металобазу ТОВ «Дніпромет», що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Визволителів, 5, а отриманими від продажу металобрухту грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 22 185 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що раніше з потерпілою він знайомий не був, ніколи її не бачив, ніякої домовленості з потерпілою в у нього не було, він не приїжджав до неї додому, металобрухт не відвантажував, гроші потерпілій не винен. В інтернет-мережі не розміщував реклами, телефоном, зазначеним в інтернеті-мережі не користувався, потерпіла його обмовляє. Пам`ятає, що у 2016 році здавав в оренду свою машину чоловіку на ім`я ОСОБА_9 . Вважає, що надані суду прокурором записи з камери відео спостереження не можуть бути доказом, оскільки там нічого не видно.

Просить виправдати його, оскільки злочину, в якому його обвинувачують, він не вчиняв.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні злочину підтверджується доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.

Із показань потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що вона проживає по АДРЕСА_2 . Оскільки у неї у дворі накопичився металобрухт, тому вони з дочкою ОСОБА_8 вирішили здати його. Дочка знайшла об`яву через інтернет - сайт, по телефону, вказаному в інтернеті, зв`язалася з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 . Вперше обвинувачений, який представився ОСОБА_9 , приїхав до неї додому 04.10.2016 року для того, щоб оглянути металобрухт, та його кількість, оглянувши погодився його придбати. В цей день домовилися щодо самовивозу металобрухту, що покупець забезпечить завантаження, зважування та по факту віддасть кошти, металобаза, як зазначив обвинувачений, знаходиться на лівому березі. Наступного разу обвинувачений приїхав близько 06.00 год. ранку 06.10.2017 року з двома помічниками (вантажниками), на вантажній машині МАН з водієм, самі завантажили металобрухт, обіцяв, що відвезуть на металобазу, зважать і вже на металобазі віддадуть кошти. З самого початку обвинувачений тягнув час, і вже тоді вона відчула щось не ладне, оскільки з двору вони виїхали вдвох на його машині, але хвилин на 20 пізніше ніж машина з металобрухтом, їхали повільно, обвинувачений постійно гальмував, наче провокував її на те, щоб вона вийшла сама, вже коли проїхали метро Житомирська, обвинувачений наказав їй вийти з машини, вона вийшла, нічого не запитавши. Обвинувачений поїхав далі, за кошти нічого не сказав. Після цього вона поїхала додому. Приїхавши додому розповіла дочці за цю ситуацію, дочка телефонувала дуже багато разів обвинуваченому, але на телефон вже ніхто не відповів. Письмовий договір про купівлю-продаж металобрухту з обвинуваченим не заключали, домовленість була усна. Стверджує, що обвинувачений є тим чоловіком з яким у неї була домовленість про продаж металобрухту, саме він із двома особами завантажили та вивезли з її подвір`я металобрухт. Просить цивільний позов задовольнити у повному обсязі, стягнути із обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду у сумі 22185 грн, призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що потерпіла її мама з якою вони проживають по АДРЕСА_2 . Після певних ремонтних робіт у них на подвір`ї за вказаною адресою назбиралася певна кількість металобрухту, тому вони вирішили здати цей металобрухт, а оскільки потерпіла не дуже розбирається в інтернеті, вона попросила її знайти фірму, яка займеться цим. Вона, передивившись декілька сайтів оголошень та ОЛХ, знайшла особу, яка займалась металобрухтом та представилася ОСОБА_9 . Вони оговорили всі умови, а саме, що ОСОБА_9 , так представився обвинувачений, сам приїде та забере металобрухт, разом відвезуть на базу, зважать, і на металобазі він розрахується. Домовленість була за 4,10 грн./кг. Через якийсь період часу їй зателефонував обвинувачений, попросив приїхати для того, щоб подивитися який метал та яка його кількість. Вперше він приїхав з жінкою, вона сиділа в машині, обвинувачений оглянув металобрухт, домовилися на певну дату та час, коли обвинувачений приїде за ним. Обвинувачений приїхав на ту дату про яку домовлялися, дати вона не пам`ятає, рано вранці, з ним було двоє вантажників та був ще водій машини, який постійно сидів в машині. Обвинувачений з вантажниками погрузили металобрухт, завантажена машина поїхала вперед, а потерпіла з обвинуваченим поїхали пізніше. Потім їй зателефонувала перелякана потерпіла, сказала, що обвинувачений пригрозив їй вийти з машини і вона вийшла. Яка була вага металу точно не знає, приблизно до 10 тон. Колір авто на якому приїжджав обвинувачений був темно - болотний. Особа, яка приїжджала за металобрухтом був обвинувачений, пізніше в поліції вона впізнала його по фотографії. Ні вона, ні потерпіла не отримували гроші за металобрухт.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він надає послуги вантажоперевезення по Україні. Одного разу ввечері, точної дати не пам`ятає, до нього зателефонували та він домовився за вантажоперевезення. Запитували за перевезення вагою більше 5 тонн. Він зателефонував ОСОБА_11 , передав йому замовлення, номер телефону та інформацію про перевезення металобрухту. Він виїжджав за адресою, забирав хлопців на Ленінградській площі. В протоколі впізнання він вказав на особу, яку забирав на Ленінградській площі. Це не має ніякого відношення до подій, які були в с. Музичі. Протокол допиту його в якості свідка не читав. Обвинуваченого не бачив, з ним не знайомий, стосунків з ним не має. Має у власності вантажний автомобіль білого кольору. В той день він передав автомобіль своєму товаришу ОСОБА_11 для перевезення металобрухту. ОСОБА_11 повинен був зустрітися із замовником на Ленінградській площі. За вказане замовлення він у ОСОБА_11 нічого не запитував.

Крім показань потерпілої, свідка ОСОБА_8 , винність обвинуваченого у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме:

-заявою потерпілої про вчинення злочину від 07.10.2016 року, в якій вона зазначила, що 06.10.2016 року близько 07 год. по АДРЕСА_2 , особа на ім`я ОСОБА_9 в подальшому вона дізналась, що це ОСОБА_7 , заволодій її майном металобрухтом (а.с.30-32 т.1);

-відповіддю директора ТОВ «Дніпромет» ОСОБА_12 вих. № 23/01-17 від 23.01.2017 року на запит проте, що 06.10.2016 року на виробничий майданчик ТОВ «Дніпромет» була здійснена поставка брухту чорних металів автомобілем марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_4 , згідно акту зважування вага брухту складала 4930 кг, протягом зазначеного дня інших поставок металобрухту вказаним автомобілем не здійснювалось (а.с.33 т.1) та актом зважування ТОВ «Дніпромет» від 06.10.2016 року відповідно до якого вага брухту склала 4930 кг (а.с.34 т.1);

-листом ПП «Талекс» про те, що підприємство станом на 06.10.2016 року здійснювало прийом чорного металу по ціні 04 грн. 50 коп. за 1 кг. (а.с.35 т.1);

- роздруківка із Інтернет сторінки про купівлю металобрухту, контактний номер телефону НОМЕР_5 та маршрут, де мав бути зданий металобрухт (а.с.36-38 т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2016 року відповідно до якого потерпілій ОСОБА_5 було пред`явлено чотири фотокартки із зображенням чоловіків, на фотокартці під № 1 вона впізнала за рисами обличчя особу, яка 06.10.2016 року заволоділа належним їй металобрухтом. Відповідно до довідки до протоколу на фотокартці № 1 зображений ОСОБА_7 (а.с.39-41 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2016 року відповідно до якого свідку ОСОБА_8 було пред`явлено чотири фотокартки із зображенням чоловіків, на фотокартці під № 2 вона впізнала за рисами обличчя особу, яка 06.10.2016 року заволоділа належним її матері металобрухтом. Відповідно до довідки до протоколу на фотокартці № 2 зображений ОСОБА_7 (а.с.42-44 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2016 року відповідно до якого свідку ОСОБА_10 було пред`явлено чотири фотокартки із зображенням чоловіків, на фотокартці під № 1 він впізнав особу, яка 06.10.2016 року, а до цього неодноразово, замовляла у нього автомобіль для перевезення вантажу та телефонував з телефону НОМЕР_6 . Відповідно до довідки до протоколу на фотокартці № 1 зображений ОСОБА_7 (а.с.45-47 т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2016 року відповідно до якого свідку ОСОБА_11 було пред`явлено чотири фотокартки із зображенням чоловіків, на фотокартці під № 4 він впізнав особу на замовлення якої 06.10.2016 року здійснював перевезення металобрухту. Відповідно до довідки до протоколу на фотокартці № 4 зображений ОСОБА_7 (а.с.48-50 т.1);

-протоколом огляду документів від 23.08.2017 року та таблицею телефонних з`єднань відповідно до якої мали місце телефонні з`єднання 04.та 06.10. 2016 року номерів НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ,останнім користується ОСОБА_8 ; 04., 05. та 06.10.2016 року номерів НОМЕР_6 та НОМЕР_8 ,останнім користується власник автомобіля МАН д.н.з НОМЕР_4 (а.с.71-76 т.1).

Суд визнає, що потерпіла, свідок ОСОБА_8 , частково свідок ОСОБА_10 дали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 , в частині, що обвинуваченого раніше не бачив і ніколи з ним не зустрічався, що обставин пред`явлення йому фотокарток для впізнання чітко не пам`ятає, суд визнає їх неправдивими, які спростовуються протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.12.2016 року відповідно до якого свідок без будь-яких скарг та зауважень під час проведення вказаної слідчої дії впізнав на пред`явленій йому фотокартці обвинуваченого, як особу з якою зустрічався 06.10.2016 року о 05-30 год. щодо перевезення металобрухту, а також отримував грошові кошти за здійснення вказаного вище перевезення (а.с.48-50 т.1).

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, показання про те, що він ніколи не бачив потерпілої, металобрухт у неї не брав, не має ніякого відношення до інтернет-сайту про придбання металобрухту та телефону, який там зазначений, свій автомобіль він передавав в оренду знайомому ОСОБА_9 , суд визнає неправдивими, розцінює як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинений злочин, що спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , які стверджують, що за домовленістю по вказаному на інтернет-сайті телефону за місцем їх проживання приїхав обвинувачений, що саме обвинувачений разом із вантажниками відвантажив металобрухт з їх подвір`я.

Аналізуючи записи із камер відеоспостереження з магазину с. Музичі, суд вважає, що дані записи не можуть бути прийняті судом, як доказ вини обвинуваченого, оскільки людей та автомобілі, які знаходяться на записах неможливо ідентифікувати.

Аналіз досліджених та оцінених по справі доказів в їх сукупності свідчить про те, що вина обвинуваченого у вчиненні умисного злочину доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, судимостей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. Суд при призначенні покарання також враховує поведінку обвинуваченого, який у вчиненому не розкаявся, збитки потерпілій не відшкодував, не вчиняв ніяких дій для погашення збитків, що свідчить про те, що він не усвідомив суспільної небезпеки своїх дій, тяжкості наслідків, та призначає покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

Цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди, заподіяної злочином в сумі 22185 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн., в порядку ст. 128 КПК України підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілій було спричинено матеріальної шкоди на вказану суму.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370- 374,376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 22185 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речові докази по справі: DVD-R-диск фірми «Videx excellenti» ємкістю 85 GB з написом «Відео з камер спостереження с. Музичі»; CD-R-диск з написом «Videx excellent» ємкістю 700 MB з написом «вх.. № 9872 вих. № 5528/3/КТ 23.03.2017», які знаходять при матеріалах судового провадження, залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1