ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4295/18
провадження № 1-кс/753/1277/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курськ, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, колишнього заступника директора з правових та комерційних питань філії "Логістик-Центр" Концерну "Техвоєнсервіс", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 370, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що військовою прокуратурою Дарницького гарнізону розслідується кримінальне провадження № 0000505 по підозрі ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 370, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що в період серпня вересня 2011 р. він вчинив дії з підбурювання військового прокурора ОСОБА_5 до прийняття пропозиції та отримання неправомірної вигоди, щоб викрити останнього.

Він же підозрюється у поданні 17.09.2011 до ГВ БКОЗ УСБ України у м. Києві завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_5 , поєднаним з його обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину.

Він же підозрюється у поданні 21.09.2011 завідомо неправдивих показань при допиті слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України щодо обставин наче б-то вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину .

Клопотання мотивоване наявністю достатніх доказів, які обгрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, та свідчать про його переховування від органу досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор просила слідчого суддю обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій раніше судимого ОСОБА_6 , що тривалий час переховується від правоохоронних органів жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , який відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак після умовно-дострокового звільнення у вересні 2010 році продовжив свій злочин шлях, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою потрібний для виконання з ним процесуальних рішень та спробам останнього перешкоджати кримінальному провадженню.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання, оскільки надані прокурором докази щодо ризиків є недостовірні, також кримінальне провадження не є тяжким, а підозра необґрунтованою, разом з тим, має зареєстроване постійне місце проживання в м.Києва та на утримання малолітню дитину. Також захисником до матеріалів справи долучено документи, що підтверджуються стан здоров`я ОСОБА_6 .

Потерпілий та його представник в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону розслідується кримінальне провадження № 0000505 по підозрі ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 370, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районний суду м.Києва від 16.03.2018 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курськ, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, колишнього заступника директора з правових та комерційних питань філії "Логістик-Центр" Концерну "Техвоєнсервіс", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Київському СІЗО №13.

13.05.2018 року ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 370, ч.2 ст. 370, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384, ч.1 ст.364 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні.
Прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_6 тривалий час переховується від правоохоронних органів та раніше судимий, може перешкоджати кримінальному провадженню.
Однак прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбаченихст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину середньої тяжкості. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Доводи клопотання прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними в судовому засіданні не доведені.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавленнясвободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальнихвимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка сталапідставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання.
Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавленнясвободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілямивзяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри тацілі, що стоять за ними.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки не має постійного місця проживання на території міста Києва; впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22-00 год. до 07-00 год., та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними, а саме: продовження злочинної діяльності, вплив на інших учасників провадження.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком на 2 місяці.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 год. до 07-00 год.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування у провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження;

-не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_7