Справа № 703/2432/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000033 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, а жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, начальника відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Смілянської міськради, несудимого,

за ст. 366-1 КК України,

у с т а н о в и в :

Власенко, розпорядженням секретаря Смілянської міськради №191-к від 10 жовтня 2016 року, був прийнятий на службу в органи місцевого самоврядування та призначений на посаду начальника відділу державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Смілянської міської ради з 11 жовтня 2016 року з присвоєнням йому 10 (десятого) рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Будучи звільненим 30 грудня 2016 року з вказаної посади за згодою сторін і достовірно знаючи про спеціальні обмеження, встановлені законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування та «Про запобігання корупції», зокрема про обов`язок суб`єктів декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, ОСОБА_10 , в порушення положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2016 року, діючи умисно, достовірно знаючи про обов`язок подання декларацій, будучи попередженим щодо необхідності декларування і маючи реальну можливість та всі необхідні технічні умови заповнити та подати таку декларацію, шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за 2016 рік не подав.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винуватим себе не визнав і пояснив, що після звільнення з посади начальника відділу державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Смілянської міської ради він, неодноразово, в кінці березня 2017 року намагався заповнити декларацію та зареєструвати її на сайті НАЗК. Цілий тиждень, в різні години доби намагався зареєструватись, вважав, що подав декларацію, але, з невідомих йому причин, декларація зареєстрована не була. Уже під час розгляду справи в суді 24 травня 2018 року, він заповнив декларацію за 2016 рік її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Крім того ОСОБА_9 просив винести відносно нього виправдувальний вирок, оскільки своїми діями він не вчинив жодного злочину, не наніс нікому ніякої шкоди, в його діях відсутня суспільна небезпека в розумінні ч.2 ст. 11 КК України

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, його винуватість повністю доведена доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування та дослідженими судом, а саме:

- даними протоколу огляду офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції від 26 червня 2017 року, згідно якого знайдено файл формату «PDF» із декларацією ОСОБА_9 із зазначенням дати публікації: 25.10.2016, час 17:23. Декларація (щорічна). Посада Виконавчий комітет Смілянської міської ради, охоплює 2015 рік (а.п.60-68);

- даними копії розпорядження секретаря Смілянської міськради №191к від10 жовтня 2016 року, згідно якого ОСОБА_9 прийнятий на службу в органи місцевого самоврядування та призначений на посаду начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю (а.п.39);

- даними попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби ОСОБА_9 (а.п.86);

- даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», згідно якої до ОСОБА_9 не застосовуються заборони, передбачені ч.3,4 ЗУ «Про очищення влади» (а.п.92);

- даними присяги посадової особи місцевого самоврядування ОСОБА_9 ( а.п.91);

- даними довідки №192 «Д» від 9 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_9 (а.п.95);

- даними копії повідомлення уповноваженої особи НАЗК, згідно якого ОСОБА_9 декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій місцевого самоврядування за 2016 рік, не подав (а.п.118).

Обов`язковою ознакою складу цього злочину є предмет, яким є декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і з об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення характеризується вчиненням таких діянь, як подання завідомо недостовірних відомостей у декларації та умисне неподання декларації.

Статтею 28 Конвенція Організації Об`єднаних Націй проти корупції, ратифікованою Україною 18 жовтня 2006 року зазначено, що усвідомлення, намір або умисел, які необхідні, як елементи будь-якого злочину, визначеного цією Конвенцією, можуть бути встановлені з об`єктивних фактичних обставин справи.

Обвинувачений, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на який поширюється дія цього Закону, особою, яка зобов`язана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначені особи, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з ч.1 ст.47 цього Закону подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.

Доказів того, що обвинувачений звільнений від обов`язку подання декларації в порядку, визначеному в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та що для нього визначено інший порядок подачі декларації, ніж передбачено в цій статті, суду не надано. Діюче законодавство не передбачає подачу суб`єктом декларування письмової декларації.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Докази надані стороною захисту та досліджені в судовому засіданні (копії запитів захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 до НАЗК та його департаментів, відповіді на них ) суд вважає неналежними доказами, оскільки ці документи прямо чи опосередковано не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та не спростовують доказів наданих стороною обвинувачення.

Зокрема надана копія рішення Національного агентства від 8 червня 2027 року № 224 «Про визначення періодів, протягом яких спостерігалися перебої у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» свідчить лише про те, що ІТС Реєстр функціювала неналежно лише в певні періоди часу з 1 березня по 1 травня 2017 року, а саме: 2 березня 2017 року - з 09:00 до 12:00; 12 березня - з 02:00 до 07:00; 15 березня з 22:00 до 24:00; 16 березня з 00:00 до 03:00, з 07:00 до 08:00; 19 березня з 08:00 до11:00; 24 березня з 06:00 до 08:00; 26 березня з 12:00 до 24:00; 27 березня - з 00:00 до 08:00; 28 березня з 01:00 до 01:00.

В інші дні доступ до ІТС був неускладнений і нарікань не викликав, про що свідчить, повідомлення ДП «Українські спеціальні системи», що лише 13 по 31 березня 2017 року було подано 1402300 декларацій, що спростовує показання Власенка про те, що він не міг подати декларацію із-за неналежної роботи ІТС Реєстр.

Також суд вважає, що доводи обвинуваченого, що в його діях відсутній склад злочину, не може бути підставою для ухвалення виправдувального вироку, про що просить обвинувачений, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Обвинувачений був попереджений про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та знав про необхідність декларування майна, доходів, витрат і зобов`язань фінансового характеру та мав можливість і час, як на отримання ЕПЦ так і подачі декларації в електронній формі.

В судовому засіданні адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 надав суду ксерокопію декларації про те, що його підзахисний 24 травня 2018 року заповнив декларацію за 2016 рік та подав її шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Суд вважає, що відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст. 11 КК України, оскільки хоча обвинувачений на даний час і подав декларацію в електронній формі, що підтверджується його особистими показами в судовому засіданні та наданою ксерокопією декларації ОСОБА_9 але зробив це в порушення строків, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції».

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 366-1 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне неподання суб`єктом декларування декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доведена в суді.

Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, характеризуючі дані досудової доповіді органу пробації і обставин, що пом`якшують його відповідальність та відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, суд вважає за можливе, з урахуванням принципу доцільності покарання, призначити йому покарання у виді штрафу і таке покарання є достатнім для його виправлення та перевиховання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно господарських функцій строком на 1 рік;

Речові докази залишити у справі.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1