АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/49/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/110/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001065 від 16.08.2014 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, у шлюбі не перебуває, раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, у шлюбі не перебуває, раніше судимого 01.09.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
яких було визнано невинуватими у пред`явленому обвинувачені, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_8
Прокурор - ОСОБА_9 .
Обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вироком суду, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано невинуватими та виправдано у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.
Органом досудового слідства ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачувалися у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України , в тому, що вони 15 серпня 2014 року приблизно о 22 год. ОСОБА_6 , знаходячись разом із ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , побачили будинок АДРЕСА_4 , у якому не горіло світло, після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося на обгородженій по периметру території вказаного будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 скоїти крадіжку чужого майна з території домоволодіння АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_7 погодився з пропозицією ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , який діяв повторно, за попередньою змовою групою осіб через паркан проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно, умисно, із корисних спонукань викрали наступне: арматуру рифлену, діаметром 8 мм, в кількості 6 штук, довжиною по 1,5 м, та арматуру рифлену, діаметром 10 мм, в кількості 4 штук, довжиною по 2,5 м, труби, діаметром 20 мм, в кількості 7 штук, довжиною по 2 м, діаметром 50 мм, довжиною по 2 м, в кількості 3 штук, кутники в кількості 6 штук, діаметром 75 мм, довжиною по 1,5 м, що належать ОСОБА_10 , загальною вартістю 1421 грн. Після чого з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь.
Суд першої інстанції проаналізувавши докази з точки зору їх законності, допустимості і достатності, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржуваний вирок суду вважає незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та не відповідають фактичним обставинами справи, так як факт вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, всебічно та повно підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також вказує на те, що судом першої інстанції при винесенні виправдувального вироку не враховано те, що в судовому засіданні було повністю спростовано дані твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , про не вчинення ним крадіжки, показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні вказав, що крадіжку майна потерпілої ОСОБА_10 він вчинив разом з ОСОБА_6 , показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Окрім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування щодо нього недозволених методів досудового розслідування, через які він під тиском дав слідчому показання про вчинення злочину спростовано, оскільки слідчим СУ прокуратури Дніпропетровської області 30.10.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, та дана постанова не оскаржувались і не скасовувалась. У зв`язку з чим не визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення є способом захисту обвинуваченого з метою уникнути покарання.

Вважає висновок суду в частині того, що потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що в ніч вчинення крадіжки, приблизно о 03:00 годині, у дворі належного їй будинку вона бачила обвинуваченого ОСОБА_7 . Факт перебування ОСОБА_7 0 03:00 годині на території домоволодіння ОСОБА_10 не доводить факт вчинення останнім крадіжки вказаного майна необґрунтованим та безпідставним, оскільки судом не прийнято до уваги покази потерпілої ОСОБА_10 , яка неодноразово надавала однакові пояснення під час судового розгяду.

Також звертає увагу на те, що в оскаржувальному вироку суд посилається на покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 як на докази, що спростовують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєному злочину,однак суд не надав їм належної оцінки.

Не взято до уваги те, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Не врахував як доказ визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , при цьому суд посилається на те, що ОСОБА_7 неодноразово змінював свої покази, що свідчить про однобічність дослідження доказів судом.
Посилається на те, що висновок суду про те, що протокол слідчого експерименту складено з порушенням вимог ст. 240 КПК України є не вірним, оскільки ст. 240 КПК України передбачає, що участь у проведенні слідчого експерименту може приймати участь підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник, та потерпіла ОСОБА_10 була присутня при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, слідчий вписав її до протоколу проведення слідчого експерименту.

Заслухавши суддю-доповідача: думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції з викладених у ній підстав, на її задоволення наполягали; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її необґрунтованість; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 409, 410, 411, 412, 413 КПК України підставою для скасування вироку є: невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 411 КПК України за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було у зв`язку із чим, на думку суду апеляційної інстанції, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені докази у судовому засіданні, допитані свідки та потерпіла, однак ухвалюючи виправдувальний вирок суд не надав їм належної оцінки відповідно до ст. 94 КПК України, обмежившись лише посиланням на те, що вказані докази не доводять вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину.
Так, під час розгляду провадження судом першої інстанції була допитана потерпіла ОСОБА_10 , яка пояснила що в ніч з 15.08.2014 року на 16.08.2014 року, вона вийшла на двір в туалет. Коли вона вийшла з туалету, то побачила ОСОБА_14 зі спини, який йшов до місця, де була арматура. Вона закричала та побігла до будинку. Потім вона разом з чоловіком та сином вийшли на подвір`я і побачили, що викрадено майно металеві вироби. Капінуса вже не було. Потім вони утрьох пішли на пункт приймання металобрухту, який розташований на «Повишеній», де побачили викрадену у них арматуру, але арматура була порізана на частини. Приймальник металобрухту відмовився їм говорити, хто приніс ці речі. Про крадіжку вони повідомили в міліцію. Арматуру, яка була у них викрадена та яку вони побачили на пункті приймання металобрухту, їм не повернули.

Суд апеляційної інстанції вважає, що пояснення потерпілої ОСОБА_10 , які є послідовними та не змінювалися, спростовують висновок суду про недовідність вини ОСОБА_7 .

Окрім того, під час розгляду провадження судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що не пам`ятає чи приносили ОСОБА_7 та ОСОБА_6 металеві вироби на пункт прийому металобрухту, де він на той час працював, у зв`язку з чим у судовому засіданні були оголошені покази даного свідка, які були дані ним під час досудового розслідування. Згідно протоколу його допиту, останній пояснив, що працював в ПП «Костюков» охоронцем території, що розмішена в м. Апостолове по вул. Лесі Українки 16.08.2014 року, приблизно о 06:10 годині на територію прийшли раніше знайомі йому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які запропонували придбати металеві труби, арматуру, кутники. Дані вироби він зважив на вагах, які показали 60 кг. ОСОБА_7 він дав гроші в кількості 150 гривень. Цього ж дня до них на територію приїхала жінка з чоловіком та сином, які повідомили, що у них викрали металеві вироби.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що він працював на погрузочній території, що належить ПП «Костюкову», розташований в м. Апостолове по вул. Лесі Українки. 16.08.2014 року приблизно о 10:00 годині він приїхав на вказану територію, де побачив незнайомі йому металеві труби, арматуру та кутники. Коли він запитав охоронця звідки ці речі, останній повідомив, що вранці цього ж дня їх принесли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які раніше працювали у них. Цього ж дня до них на територію приїхала жінка, яка представилась ОСОБА_17 з чоловіком та сином. Вони впізнали свої труби, арматуру та кутники і сказали, що вони були сьогодні вночі викрадені у неї з подвір`я.

При цьому суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів,які мають істотне значення для висновків суду, не зазначив у рішенні, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, не навів достатніх мотивів, чому суд першої інстанції не взяв їх до уваги.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викладати у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути вмотивовано.
Зазначене порушення позбавляє суд апеляційної інстанції можливості підтвердити чи спростувати в ході апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції.
На переконання колегії суддів, допущені судом порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, суд вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам провадження у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок суду першої інстанції з зазначених підстав, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги прокурора, які необхідно ретельно перевірити при новому судовому розгляді і дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції - задовольнити.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001065 від 16.08.2014 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких було визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4