Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 р.

м. Київ
Справа №635/4106/15-к
Провадження № 51-6618 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуХарківської області від 10 квітня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, всупереч приписам процесуального закону у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та явної несправедливості призначеного засудженому покарання через м`якість, а також необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 413, 414 цього Кодексу.

Крім того, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор не наводить конкретних доводів та мотивувань у чому, відповідно до ст. 412 КПК України, полягають такі порушення.

Також, вказуючи на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, прокурор лише наводить диспозицію цього положення, у той же час не зазначаючи, які доводи прокурора апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Окрім того, до касаційної скарги не додано копій додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3