Дата документу Справа № 334/2693/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/2693/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/413/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1, ч. 2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, який є приватним підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирком вирішені цивільні позови та долю речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

16 червня 2015 року ОСОБА_7 зареєстрований фізичною особою - підприємцем у Виконавчому комітеті Запорізької районної ради за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Миколай-Поле, вул. Безіменна, 21, та узятий на облік як платник єдиного податку в Державній податковій інспекції у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, ЄДРПОУ №.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 29 червня 2015 року, обвинувачений задекларував наступні види діяльності: 43.34 малярні роботи та скління, 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.31 штукатурні роботи, 43.91 покрівельні роботи, 43.33 покриття підлоги й облицювання стін, 43.39 інші роботи із звершення будівництва, 43.21 електромонтажні роботи, 43.32 установлення столярних виробів.

Відповідно до податкових декларацій єдиного податку фізичної особи-підприємця обвинувачений, займався господарською діяльністю з липня 2015 року по теперішній час.

Для ведення розрахунків з ПАТ «КБ «ПриватБанк» уклав договір про обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 (валюта гривня України).

В подальшому обвинувачений, для ведення господарської діяльності орендував нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_2 . Після цього розмістив оголошення в соціальних мережах Інтернет про прийняття на роботу консультантів, монтажників, штукатурів, різноробочих. Особи, які приходили до офісу, обвинувачений офіційно не працевлаштовував, роз`яснював останнім про отримання премії у розмірі 3% від укладання договору на виконання робіт. Також обвинувачений зобов`язав консультантів роз`яснювати, а при можливості укладати від імені обвинуваченого договори з громадянами, при цьому обов`язковою умовою було отримання передплати у розмірі 70 % від загальної суми вартості робіт. Перед отриманням передплати обвинувачений, або консультанти за його вказівкою повідомляли замовникам про направлення цих коштів на закупівлю товару, а інша частина коштів буде витрачена на послуги по виконанню ремонтно-будівельних робіт.

Крім цього, обвинувачений розробив типовий договір на виконання ремонтно-будівельних робіт, відповідно до якого п.2.1. договору передбачає загальну вартість робіт, п.2.2. договору передбачає задаток, п.2.3. договору передбачає борг, п.3.1 договору передбачає замовник зобов`язується виплатити вартість робіт на загальну суму, а п.3.2 договору передбачає після виконання п.3.1 виконавець зобов`язується виконати роботи протягом 21 робочого дня.

Відповідно до п.4.1 договору «у випадку невиконання замовником пункту 3.1. потягом 30 днів з дня укладання договору, цей договір вважається розірваним, та всі його додатки недійсними. В разі внесення замовником задатку, і в подальшому невиконанню п.3.1 цього договору, задаток замовнику не повертається»

Таким чином обвинувачений розробив договір та створив такі умови, за яких потерпіла особа замовник виплачує більшу частину грошових коштів, при цьому повідомляє замовнику про стовідсоткове виконання робіт протягом 21 робочого дня, а після закінчення строку обвинувачений повідомляє потерпілому, що він не зміг виконати договір, оскільки сам замовник не виконав умови договору а саме не виплатив всю суму, а відповідно до п.4.1 договору задаток залишається собі.

Після виконання деяких робіт замовникам жителям міста Запоріжжя, розрекламував свою підприємницьку діяльність, при цьому для деякої категорії осіб (пенсіонери, інваліди, ветерани війни) зазначав про знижки від 25 до 40 відсотків, але вартість була у двічі більшою. Також під час проведення державної програми енергозбереження, вказував, що саме відповідні особи підпадають під цю програму з відповідними знижками. У разі відсутності у громадян грошових коштів, пропонував отримувати в банку кредит.

В період часу, починаючи з серпня 2015 року по січень 2016 року, відповідно до розробленого злочинного плану, обвинувачений, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись у Ленінському районі м. Запоріжжя, уклав більш ніж 20 договорів з громадянами на виконання ремонтно-будівельних робіт, отримавши задаток на різні суми, які не оприбуткував як фізична особа підприємець, грошові кошти на закупівлю матеріалів та товарів не направив, а витратив на власні потреби, при цьому повідомивши замовника про цивільно-правові відносини, які виникли у разі невиконання умов договору або виникнення форс-мажорних обставин.

Він же 6 серпня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив ОСОБА_11 про 30 відсоткову знижку вартості 2 металопластикових вікон та загальна сума договору зі знижкою склала 7600 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000030. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 7 600 гривень. Частину грошових коштів у сумі 2000 гривень ОСОБА_11 відразу передала обвинуваченому, а щодо залишку суми, останній запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю 2 металопластикових вікон шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_11 направилась під супроводом обвинуваченого до відділення банку «Акцент-Банк», розташованого по вул. Лермонтова,6 м. Запоріжжя, де уклала договір кредиту з зазначеним банком, після якого грошові кошти у розмірі 5 824 гривні були перераховані на банківський рахунок обвинуваченому, крім того повідомив, що отримані кошти використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікна ОСОБА_11 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 824 гривень, але вікна не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 6 серпня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_12 про велику знижку вартості 2 металопластикових вікон та загальна сума договору зі знижкою склала 7400 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000031. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 7 400 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_12 , обвинувачений ввівши в оману останню, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю 2 металопластикових вікон шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_12 направилась під супроводом обвинуваченого до відділення банку «Акцент-Банк», розташованого по вул. Лермонтова,6 м. Запоріжжя, де уклала договір кредиту з зазначеним банком, після якого грошові кошти були перераховані на банківський рахунок обвинуваченому, крім того повідомив, що отримані кошти використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікна ОСОБА_12 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 400 гривень, але вікна не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 17 серпня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_13 , 27 відсоткову знижку вартості двох металопластикових вікон, та загальна вартість договору зі знижкою склала 5 300 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000046. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 5 100 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_13 , обвинувачений ввівши в оману останнього, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «КБ «ПриватБанк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю металопластикових вікон та будівельних матеріалів шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_2 ПАТ «КБ «ПриватБанк». Погодившись на пропозицію, ОСОБА_13 відразу після укладення зазначеного договору перерахував обвинуваченому за допомогою банківського терміналу на банківський рахунок останнього. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикового вікна та будівельних матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, вікно ОСОБА_9 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_13 шляхом обману грошові кошти у сумі 5100 гривень, але роботи відповідно до договору не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 26 серпня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_14 про знижку 37 відсотків вартості робіт по утепленню фасаду квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 7 960 гривень, оскільки ОСОБА_14 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 00003. У зв`язку з відсутністю грошових коштів у ОСОБА_14 , обвинувачений ввівши в оману останню, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю будівельних матеріалів шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_14 направилась під супроводом обвинуваченого до відділення банку «Акцент-Банк», розташованого по вул. Лермонтова, 6 м. Запоріжжя, де уклала договір кредиту з зазначеним банком, після якого грошові кошти були перераховані на банківський рахунок обвинуваченому, крім того повідомив, що отримані кошти використає на закупівлю вищезазначених будівельних матеріалів. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, роботи ОСОБА_14 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 960 гривень, але роботи не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 31 серпня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_15 про велику знижку вартості металопластикового вікна та загальна сума договору зі знижкою склала 7873 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 00007. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 7 873 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_15 , ОСОБА_7 ввівши в оману останнього, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю металопластикових вікон шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_15 направився під супроводом обвинуваченого до відділення банку «Акцент-Банк», розташованого по вул. Лермонтова, 6 м. Запоріжжя, де уклав договір кредиту з зазначеним банком, після якого грошові кошти були перераховані на банківський рахунок обвинуваченому, крім того повідомив, що отримані кошти використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікно ОСОБА_15 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 873 гривень, але вікно не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 5 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_16 про велику знижку вартості 2 металопластикових вікон та загальна сума договору зі знижкою склала 7668 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000011. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 7 668 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_16 , обвинувачений ввівши в оману останню, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю 2 металопластикових вікон шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_16 направилась під супроводом обвинуваченого до відділення банку «Акцент-Банк», розташованого по вул. Лермонтова, 6 м. Запоріжжя, де уклала договір кредиту з зазначеним банком, після якого грошові кошти були перераховані на банківський рахунок обвинуваченому, крім того повідомив, що отримані кошти використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікна ОСОБА_16 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 668 гривень, але вікна не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 13 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_17 про велику знижку вартості металопластикового вікна та загальна сума договору зі знижкою склала 5 500 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000016. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 7 910 гривень, які ОСОБА_17 відразу після укладення зазначеного договору перерахувала обвинуваченому за допомогою банківського терміналу на банківський рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7 910 гривень, крім того повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікно ОСОБА_17 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 7 910 гривень, але балкон не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 16 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_18 про велику знижку вартості встановлення металопластикового балкону, загальна сума договору зі знижкою склала 18 000 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000019. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 14 800 гривень, які ОСОБА_18 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеної металопластикової конструкції для балкона. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикової конструкції для балкона не направив, а витратив на власні потреби, металопластикову конструкцію для балкона в квартирі ОСОБА_18 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_18 шляхом обману грошові кошти у сумі 14 800 гривень, але металопластикову конструкцію для балкона не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 16 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_19 про знижку 37 відсотків вартості 2 металопластикових вікон та утеплення фасаду квартири, загальна сума договору зі знижкою склала 24 771 гривню, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 20. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 17 440 гривень, які ОСОБА_19 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю двох вікон та матеріалів для утеплення фасаду не направив, а витратив на власні потреби, вікна та утеплення фасаду в квартирі ОСОБА_19 у термін, передбачений договором, не поставив.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_19 , повідомив про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 7 331 гривень, які 21 вересня 2015 у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_19 , заволодів їх шляхом обману.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_19 шляхом обману грошові кошти у сумі 24 771 гривень, але вікна та утеплення фасаду не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, він же, 18 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_11 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав з ОСОБА_20 договір №ЗП 000022 на поставку металопластикового вікна в її квартиру. Загальна вартість договору складає 4300 гривень. Відповідно до договору, обвинувачений повідомив, що обов`язковою умовою є передплата у розмірі 2620 гривень, які ОСОБА_20 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеного металопластикового вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикових вікон не направив, а витратив на власні потреби, вікно в квартирі ОСОБА_20 у термін, передбачений договором, не поставив.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , повідомив про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 1 700 гривень, які 21 вересня 2015 року у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_20 , заволодів шляхом обману.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_20 шляхом обману грошові кошти у сумі 4300 гривень, але металопластикове вікно не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 24 вересня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_12 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_9 , оскільки він є пенсіонером, про 27 відсоткову знижку вартості металопластикового вікна та робіт з утеплення фасаду будинку напроти його квартири, та загальна сума договору зі знижкою склала 14 778 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000024. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 14 778 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_9 , обвинувачений ввівши в оману останнього, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «КБ «ПриватБанк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю металопластикового вікна та будівельних матеріалів шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_2 ПАТ «КБ «ПриватБанк». Погодившись на пропозицію, ОСОБА_9 відразу після укладення зазначеного договору перерахував обвинуваченому за допомогою банківського терміналу на банківський рахунок останнього. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикового вікна та будівельних матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, вікно ОСОБА_9 у термін, передбачений договором, не поставив та роботи з утеплення фасаду не виконав.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_9 шляхом обману грошові кошти у сумі 14 778 гривень, але роботи відповідно до договору не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 1 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_13 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_21 про знижку 30 відсотків вартості робіт по утепленню фасаду квартири, загальна сума договору зі знижкою склала 1 200 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000030. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 1 000 гривень, які ОСОБА_21 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю матеріалів для утеплення фасаду не направив, а витратив на власні потреби, утеплення фасаду в квартирі ОСОБА_21 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_21 шляхом обману грошові кошти у сумі 1 000 гривень, але утеплення фасаду не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 3 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_14 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_22 про знижку 37 відсотків вартості робіт по обшивці балкону квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 2 900 гривень, оскільки ОСОБА_22 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000036. Відповідно до договору, ОСОБА_22 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому стовідсоткову передплату у розмірі 2900 гривень, про які останній повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів для обшивки балкону. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, обшивку балкону квартири ОСОБА_22 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_22 шляхом обману грошові кошти у сумі 2 900 гривень, але обшивку балкону не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 6 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_15 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав договір №ЗП 000034 з ОСОБА_23 , відповідно до якого ОСОБА_23 передала 1 600 гривень передплати за встановлення ролетів у вказаній квартирі, при цьому обвинувачений повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю зазначених ролетів. Вартість договору склала 2100 гривень. Однак, ОСОБА_7 отримані грошові кошти на закупівлю ролетів не направив, а витратив на власні потреби, ролети ОСОБА_23 не поставив.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_23 , повідомив про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 500 гривень. 08 лютого 2015 року у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_23 , шляхом обману заволодів зазначеним коштами.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 2100 гривень, але ролети не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2 100 гривень.

Він же, 8 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_16 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_24 про велику знижку вартості ремонту покрівлі на будинку та загальна сума договору зі знижкою склала 17 472 гривні, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000035. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 13 500 гривень, які ОСОБА_24 відразу після укладення зазначеного договору перерахувала обвинуваченому за допомогою банківського терміналу на банківський рахунок № НОМЕР_2 , з банківської картки її родички ОСОБА_25 . Крім того, обвинувачений повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю будівельних матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, ремонт покрівлі ОСОБА_24 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_24 шляхом обману грошові кошти у сумі 13 500 гривень, які належать ОСОБА_25 , але ремонт покрівлі не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 10 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_17 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав з ОСОБА_26 договір №ЗП 000038 на поставку 2 металопластикових вікон в його квартиру. Загальна вартість договору складає 7600 гривень. Відповідно до договору, обвинувачений повідомив, що обов`язковою умовою є передплата у розмірі 7000 гривень, які ОСОБА_26 відразу після укладення зазначеного договору передав обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначених вікон. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікон не направив, а витратив на власні потреби, вікна в квартирі ОСОБА_26 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_26 шляхом обману грошові кошти у сумі 7000 гривень, але металопластикові не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 14 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_18 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_27 про знижку 37 відсотків вартості робіт по утепленню фасаду квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 6 480 гривень, оскільки ОСОБА_27 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000039. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 4 480 гривень, які ОСОБА_27 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів для утеплення фасаду. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, фасад квартири ОСОБА_27 у термін, передбачений договором, не утеплив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 4 480 гривень, але фасад квартири не утеплив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 14 жовтня 2015 року у денний час, обвинувачений, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_19 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_28 про знижку 37 відсотків вартості робіт по утепленню фасаду квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 7 600 гривень, оскільки ОСОБА_28 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000039. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 4 400 гривень, які ОСОБА_28 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів для утеплення фасаду. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, фасад квартири ОСОБА_28 у термін, передбачений договором, не утеплив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 4 400 гривень, але фасад квартири не утеплив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 15 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_20 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_29 про знижку 37 відсотків вартості робіт по ремонту стелі балкону квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 1 600 гривень, оскільки ОСОБА_29 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000040. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 1 120 гривень, які ОСОБА_29 відразу після укладення зазначеного договору передав обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів для ремонту стелі балкону. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, ремонт стелі балкону квартири ОСОБА_29 у термін, передбачений договором, не утеплив.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_29 шляхом обману грошові кошти у сумі 1 120 гривень, але ремонт стелі балкону не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 19 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_21 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав з ОСОБА_30 договір №ЗП 000042 на поставку вхідних металевих дверей в її квартиру. Загальна вартість договору складає 4300 гривень. Відповідно до договору, обвинувачений повідомив, що обов`язковою умовою є передплата у розмірі 2 000 гривень, які ОСОБА_31 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначених металевих дверей. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металевих дверей не направив, а витратив на власні потреби, двері в квартирі ОСОБА_31 у термін, передбачений договором, не поставив.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_31 , повідомив про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 2 300 гривень, які 22 грудня 2015 у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_31 , заволодів їх шляхом обману.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_31 шляхом обману грошові кошти у сумі 4300 гривень, але металеві двері не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 20 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_22 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_32 про знижку 27 відсотків вартості на ремонт покрівлі над її квартирою, загальна сума договору зі знижкою склала 2 500 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000043. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 1 750 гривень, які ОСОБА_33 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю матеріалів для ремонту покрівлі. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, ремонт покрівлі ОСОБА_34 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений отримав від ОСОБА_35 шляхом обману грошові кошти у сумі 1 750 гривень, але ремонт покрівлі не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, він же, 21 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_23 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_36 , 25 відсоткову знижку вартості утеплення фасаду квартири, та загальна вартість договору зі знижкою склала 1 900 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000044. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є стовідсоткова передплата у розмірі 1 900 гривень. У зв`язку з відсутності грошових коштів у ОСОБА_37 , обвинувачений ввівши в оману останнього, запропонував укласти кредитний договір з ПАТ «КБ «ПриватБанк», відповідно до якого цільове призначення кредиту передбачає закупівлю будівельних матеріалів шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_2 ПАТ «КБ «ПриватБанк». Погодившись на пропозицію, ОСОБА_37 відразу після укладення зазначеного договору перерахував обвинуваченому за допомогою банківського терміналу на банківський рахунок останнього. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю будівельних матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, роботи у утеплення фасаду ОСОБА_37 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав від ОСОБА_37 шляхом обману грошові кошти у сумі 1 900 гривень, але роботи відповідно до договору не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 22 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_24 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_38 про велику знижку на ремонт між панельних швів фасаду його квартири, загальна сума договору зі знижкою склала 4 450 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000043. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 3 700 гривень, які ОСОБА_39 відразу після укладення зазначеного договору передав обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю матеріалів для ремонту між панельних швів. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, ремонт зазначених швів фасаду квартири ОСОБА_40 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_40 шляхом обману грошові кошти у сумі 3 700 гривень, але ремонт між панельних швів фасаду не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, він же, 24 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_25 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_41 про знижку 27 відсотків вартості на ремонт між панельних швів фасаду її квартири, загальна сума договору зі знижкою склала 3 800 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких останній погодився на укладення договору №ЗП 000048. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 1 000 гривень, які ОСОБА_42 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю матеріалів для ремонту між панельних швів. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, ремонт зазначених швів фасаду квартири ОСОБА_43 у термін, передбачений договором, не виконав.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_43 шляхом обману грошові кошти у сумі 1 000 гривень, але ремонт між панельних швів фасаду не виконав та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 24 жовтня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_26 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_44 про знижку 27 відсотків вартості металопластикового вікна та загальна сума договору зі знижкою склала 4120 гривень, оскільки ОСОБА_45 є інвалідом, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000047. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 2 884 гривень, які ОСОБА_45 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеного вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікно ОСОБА_46 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 2 884 гривень, але балкон не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 26 жовтня 2015 року у денний час, обвинувачений, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_27 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав договір №ЗП 000049 з ОСОБА_47 , відповідно до якого ОСОБА_48 передав 3 500 гривень за встановлення металопластикового вікна у вказаній квартирі, при цьому обвинувачений повідомив, що отримані грошові кошти використає на закупівлю металопластикового вікна. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, металопластикове вікно ОСОБА_49 не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 3 500 гривень, але вікно не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 18 листопада 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_28 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_50 про знижку 30 відсотків вартості робіт по ремонту шафи в її квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 2 000 гривень, оскільки ОСОБА_51 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП000052. Відповідно до договору, ОСОБА_51 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому стовідсоткову передплату у розмірі 1400 гривень, про які останній повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю матеріалів, необхідних для ремонту шафи. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_52 , знаходячись за місцем мешкання останнього, повідомив їй про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 600 гривень, які 22 грудня 2015 року у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_53 , заволодів її вищезазначеними грошовими коштами шляхом обману.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_52 шляхом обману грошові кошти у сумі 2000 гривень, але ремонт шафи в її квартирі не здійснив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, він же, 18 листопада 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_29 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав з ОСОБА_54 договір №ЗП 000053 на поставку вхідних металевих дверей та 4 міжкімнатних дверей в її квартиру. Загальна вартість договору складає 9070 гривень. Відповідно до договору, обвинувачений повідомив, що обов`язковою умовою є передплата у розмірі 5950 гривень, які ОСОБА_55 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначених дверей. Наступного дня, ОСОБА_55 передала обвинуваченому залишок грошових коштів, відповідно до договору, в сумі 3120 гривень, у зв`язку з чим обвинувачений видав останній товарні чеки. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю дверей не направив, а витратив на власні потреби, двері в квартирі ОСОБА_56 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_56 шляхом обману грошові кошти у сумі 9070 гривень, але металеві двері та 4 міжкімнатні двері не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 26 листопада 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_30 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав з ОСОБА_57 договір №ЗП 000055 на поставку вхідних металопластикового вікна в її квартиру. Загальна вартість договору складає 3 500 гривень. Відповідно до договору, обвинувачений повідомив, що обов`язковою умовою є передплата у розмірі 2 500 гривень, які ОСОБА_58 відразу після укладення зазначеного договору передала обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначених дверей. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикового вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікно в квартирі ОСОБА_58 у термін, передбачений договором, не поставив.

Таким чином, обвинувачений отримав від ОСОБА_58 шляхом обману грошові кошти у сумі 2500 гривень, але металопластикове вікно не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, він же, 05 грудня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_31 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_59 про знижку 25 відсотків вартості робіт по утепленню фасаду квартири та загальна сума договору зі знижкою склала 2 200 гривень, оскільки ОСОБА_60 є пенсіонером, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 000058. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 1 500 гривень, які ОСОБА_60 відразу після укладення зазначеного договору передав обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю будівельних матеріалів для утеплення фасаду. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю зазначених матеріалів не направив, а витратив на власні потреби, фасад квартири ОСОБА_60 у термін, передбачений договором, не утеплив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 2 200 гривень, але фасад квартири не утеплив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, 23 грудня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_32 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав договір №ЗП 0000107 з ОСОБА_61 , відповідно до якого ОСОБА_62 передала 8 000 гривень передплати за встановлення металопластикового балкона у вказаній квартирі, при цьому обвинувачений повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю рами балкона. Вартість договору склала 16 868 гривень. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю рами балкона не направив, а витратив на власні потреби, балкон ОСОБА_62 не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 8 000 гривень, але балкон не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 26 грудня 2015 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_33 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, повідомив ОСОБА_63 про велику знижку вартості встановлення металопластикового балкону, загальна сума договору зі знижкою склала 18 000 гривень, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілого, створив такі умови, за яких остання погодилась на укладення договору №ЗП 0000132. Відповідно до договору, обов`язковою умовою є передплата у розмірі 14 100 гривень, які ОСОБА_64 відразу після укладення зазначеного договору передав обвинуваченому, який повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю вищезазначеної металопластикової конструкції для балкона. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю металопластикової конструкції для балкона не направив, а витратив на власні потреби, металопластикову конструкцію для балкона в квартирі ОСОБА_65 у термін, передбачений договором, не поставив.

Крім того, обвинувачений, посилаючись на умови договору, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_65 , знаходячись за місцем мешкання останнього, повідомив йому про передачу залишку суми вартості робіт у сумі 3 900 гривень, які 09 лютого 2016 року у денний час, обвинувачений ввівши в оману ОСОБА_65 , заволодів його вищезазначеними грошовими коштами шляхом обману.

Таким чином, обвинувачений, діючи в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_65 шляхом обману грошові кошти у сумі 18 000 гривень, але металопластикову конструкцію для балкона не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Він же, 16 січня 2016 року у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_34 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, уклав договір №ЗП 0000196 з ОСОБА_66 , відповідно до якого ОСОБА_67 передала 4 800 гривень стовідсоткової передплати за встановлення трьох металопластикових вікон у вказаному будинку, при цьому обвинувачений повідомив, що отриману передплату використає на закупівлю металопластикових вікон. Однак, обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікон не направив, а витратив на власні потреби, вікна ОСОБА_68 не поставив.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 4 800 гривень, але металопластикових вікон не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 18 жовтня 2015 у денний час, знаходячись за місцем мешкання замовника, за адресою: АДРЕСА_35 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, запропонував ОСОБА_69 послугу з виконання ремонтно-будівельних робіт, а саме закупівлю та встановлення метало пластикового вікна в квартирі за п місцем мешкання, повідомивши при цьому про великі знижки по проведенню робіт, таким чином обвинувачений ввівши в оману потерпілу, створив такі умови, за яких остання погодилась на надання задатку у сумі 100 гривень та підписання угоди про завдаток на організацію ремонтно-обробних робіт, купівлю (установку) металопластикових вікон та ролетних систем.

Далі, обвинувачений продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 10 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, отримав від ОСОБА_70 грошові кошти на суму 5110 гривень під приводом використання вказаних коштів на закупівлю металопластикового вікна для його подальшого встановлення, про що виписав на надав потерпілій товарний чек № 000047 від 27 травня 2016 року вписавши в нього вищевказану суму грошей та пообіцявши провести та закінчити всі роботи до 01 червня 2016 року, заздалегідь усвідомлюючи та розуміючи, що виконувати роботу він не буде. Обвинувачений отримані грошові кошти на закупівлю вікна не направив, а витратив на власні потреби, вікна ОСОБА_71 не поставив до теперішнього часу.

Таким чином, обвинувачений, отримав шляхом обману грошові кошти у сумі 5210 гривень, але вікно не поставив та грошові кошти не повернув, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував тяжкість вчинених злочинів, вчинення обвинуваченим 34 злочинних епізодів на протязі 9 місяців, належним чином не дослідив особу обвинуваченого, не взяв до уваги те, що злочини вчинено щодо осіб похилого віку, і не визнав цю обставину такою, що обтяжує покарання.

Також зазначає, що лише 12 потерпілих просили не призначати обвинуваченому суворе покарання, а думку більшої частини потерпілих враховано не було, до того ж, обвинувачений добровільно відшкодував шкоду лише п`ятьом потерпілим.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання, так як перебуваючи на волі він більш швидко відшкодує завдану шкоду, крім того пояснив, що у листопаді 2015 року обвинувачений повернув 2253 гривні та пообіцяв повертати і надалі.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що суд першої інстанції врахував всі обставини при призначенні покарання, тяжкість вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з 2017 року працює офіційно, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, хоч і частково, але відшкодовує завдано шкоду, п`яти потерпілим відшкодував шкоду в повному обсязі до постановлення вироку, деяким потерпілим відшкодував шляхом виконання ремонтних робіт, тому вони не мають до обвинуваченого претензій, ніхто з потерпілих не просив для нього реальне покарання, до того ж, обставини, що пом`якшують покарання були встановлені ще на стадії досудового розслідування слідчим, обставини, які обтяжують покарання згідно обвинувального акту встановлені не були і прокурор погодився з обвинувальним актом та затвердив його, обвинувачений самостійно на досудовому слідстві вказав на більшу частину епізодів своєї злочинної діяльності, після постановлення вироку ніяких протиправних дій не вчиняв та продовжив відшкодовувати завдану шкоду, і з урахуванням викладеного вважає, що застосування ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду також заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що бажає відшкодувати всю завдану шкоду, однак не має можливості зробити це відразу, а тому він відшкодовує шкоду одночасно всім потерпілим частинами.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, силу ст. 89 КК України раніше не судимий, свою вину визнав у повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, а також врахував думку потерпілих, які його вибачили та просили призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За наявності сукупності цих обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачений офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, беручи до уваги поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, яка полягала у добровільному сприянні у розкритті більшості епізодів шахрайства, повному визнанні своєї провини і щирому каятті за вчинені злочини, бажання обвинуваченого повністю відшкодувати завдану шкоду та активні дії з цього приводу, які полягають у повному відшкодуванні завданої шкоди частині потерпілих та частковому її відшкодуванні іншим, думку частини потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій та просили обрати йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, враховуючи кількість задоволених цивільних позовів, за якими необхідно відшкодовувати великі суми грошових коштів, що буде складно зробити у разі перебування обвинуваченого в місцях позбавлення волі, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо із застосуванням звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде додатковим дієвим засобом забезпечення його належної поведінки в майбутньому.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Судова колегія вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України було призначене покарання не в мінімальних межах санкції, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його м`якість.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу безпідставного неврахування судом першої інстанції в якості обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочинів у відношенні осіб похилого віку, то з ними колегія суддів не погоджується також, оскільки згідно обвинувального акту таку обставину інкриміновано обвинуваченому не було.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4