Справа № 635/3722/18
Номер провадження 1-кп/635/778/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року с. Темнівка.
Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лозова, Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, раніше засудженого: 1) 22.07.2008 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 02.11.2011 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 3) 12.03.2016 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово засуджений, останній раз 12.03.2016 року Лозівським міським районним судом Харківської області за ст. 289 ч.2, до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 23.01.2018 року прибув для подальшого відбуття покарання до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», за адресою с. Темнівка, вул. Харківська 3.
Засуджений ОСОБА_4 23.01.2018 по прибуттю до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» був ознайомлений з нормами режиму відбування покарання, правилами поведінки засуджених, правилами внутрішнього розпорядку колонії, нормами дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, в тому числі і про кримінальної відповідальності за вчинення засудженими кримінальних правопорушень, передбачених ст. 391 КК України.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, вчинив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації установи виконання покарання, за що має чотирнадцять дисциплінарних стягнень, в тому числі чотири рази у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО) та один раз у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ), в зв`язку з чим відповідно до ст. 133 Кримінально-виконавчого кодексу України він є злісним порушником режиму утримання як засуджений, що не виконує законні вимоги адміністрації та який на протязі року вчинив більше трьох порушень режиму відбуття покарання, за кожне з яких постановою начальника установи були накладені стягнення, які не були достроково зняті та не були погашені у встановленому законом порядку.
Так, під час відбуття покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100» засуджений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 24.01.2018 року - поміщення до ДІЗО строком на 8 діб; 29.01.2018 року - попередження, 31.01.2018 року догана; 02.02.2018 року - сувора догана; 02.02.2018 року - поміщення до ДІЗО строком на 10 діб; 06.02.2018 року - попередження; 08.02.2018 року - догана; 13.02.2018 року сувора догана; 13.02.2018 року - поміщення до ДІЗО строком на 8 діб; 23.02.2018 року - переведено до ГІКТ строком на 2 місяці; 26.03.2018 року - попередження; 30.03.2018 року - догана; 04.04.2018 року - сувора догана; 26.04.2018 року - поміщення до ДІЗО строком на 7 діб.
Після відбуття терміну дисциплінарного стягнення у вигляді переведення до ПКТ засуджений ОСОБА_4 позитивних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати встановлений режим утримання.
Зокрема, 23.04.2018 о 16 год. 50 хв. в приміщенні чергової частин колонії представник адміністрації Державної установи «Темнівська виправи колонія (№100» начальник відділення СПС майор внутрішньої служби ОСОБА_5 , згідно виконуваних ним своїх функціональних обов`язків, виключно у рамках своєї посадової інструкції, в присутності чергового помічника начальника колонії лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , заступника чергового помічника установи старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , молодшого інспектора ВНіБ старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_8 , а також засудженого ОСОБА_9 запропонував засудженому ОСОБА_4 після відбуття останнім дисциплінарноп покарання, у вигляді поміщення до ПКТ, прослідувати до дільниці ре соціалізації, а саме до відділу соціально-психологічної служби № 15, де йому було виділене спальне місце чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий за сезоном скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи, але діючі умисно, демонстративно і відкрито, в зухвалій та категоричній формі відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації Державної установі «Темнівська виправна колонія (№100)» начальника відділення СПС майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , щодо слідування до свого місця перебування до відділу соціально-психологічної служби № 15, чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби, пояснивши причини протиправної поведінки своїми особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, також тим, що встановлені в установі розпорядок дня та правила відбування покарання вважає для себе неприйнятними.
Після цього, начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено ст. 391 К України, а саме, що оскільки останній раніше був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі продовження з його боку відмови від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності
Однак, в свою чергу, засуджений ОСОБА_4 , проігнорувавши зроблена йому роз`яснення, демонстративно в присутності інших засуджених, відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установ після чого йому був наданий час для обмірковування своєї поведінки.
Також, 24.04.2018 о 11 год. 30 хв. в приміщенні чергової частини колонії представник адміністрації Державної установи «Темнівська виправі колонія (№100)» начальник відділення СПС майор внутрішньої служби ОСОБА_5 , згідно виконуваних їм своїх функціональних обов`язків діючи виключно у рамках своєї посадової інструкції, в присутності чергового помічника начальника колонії капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 заступника чергового помічника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , молодшого інспектора ВНіБ прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 , а також засудженого ОСОБА_9 , вдруге запропонував засудженому ОСОБА_4 після відбуття останнім дисциплінарного покарання, вигляді поміщення до ПКТ, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме відділу соціально-психологічної служби № 15, де йому було виділено спальне місце чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий за сезоном, скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи, але діючи умисно, демонстративно і відкрито, в зухвалій та категоричній формі вдруге відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» начальника відділення СПС майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , щодо слідування до свого місця перебування до відділу соціально-психологічної служби № 15, чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби, пояснивши причину протиправної поведінки своїми особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, а також тим, що встановлені в установі розпорядок дня та правила відбування покарання вважає для себе неприйнятними.
Після цього, начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 було повторно роз`яснено ст. 391 КК України, а саме, що оскільки останній раніше був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі продовження з його боку відмови від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності
Однак, в свою чергу, засуджений ОСОБА_4 , проігнорувавши зроблені йому роз`яснення, демонстративно в присутності інших засуджених, знову відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, після чого йому повторно був наданий час для обмірковування своєї поведінки.
Крім того, 25.04.2018 о 10 год. 00 хв. в приміщенні чергової частини колонії представник адміністрації Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» начальник відділення СПС майор внутрішньої служби ОСОБА_5 , згідно виконуваних їм своїх функціональних обов`язків, діючи виключно у рамках своєї посадової інструкції, в присутності чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_13 , заступника чергового помічника установи старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_14 , молодшого інспектора ВНіБ прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_15 , а також засудженого ОСОБА_9 втретє запропонував засудженому ОСОБА_4 після відбуття останнім дисциплінарного покарання, у вигляді поміщення до ПКТ, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділу соціально-психологічної служби № 15, де йому було виділено спальне місце, чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий за сезоном, скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи, але діючи умисно, демонстративно і відкрито, в зухвалій та категоричній формі вже втретє відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації Державної установи «Темнівськг виправна колонія (№100)» начальника СПС майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , щодо слідування до свого місця перебування до відділу соціально-психологічної служби № 15, чи будь якого іншого відділення соціально психологічної служби, пояснивши причину протиправної поведінки своїми особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, а також тим, що встановлені в установі розпорядок дня та правила відбування покарання вважає для себе неприйнятними.
Після цього, начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 знову було роз`яснено ст. 391 КК України, а саме, що оскільки останній раніше був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі продовження з його боку відмови від виконання законних вимог представник адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності і про його дії негайно буде поінформовано правоохоронні органи, посадовими особами якого буде вирішене питання про внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і саме, щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
Але, засуджений ОСОБА_4 , і цього разу проігнорувавши зроблені йому роз`яснення, демонстративно в присутності інших засуджених, знову відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи.
У вищевказані періоди часу, засуджений ОСОБА_4 був оглянутий лікарем - терапевтом медичної частини колонії ОСОБА_16 , за результатами огляду протипоказань щодо утримання засудженого в умовах відділення ре соціалізації встановлено не було.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснив про скоєння правопорушення при викладених вище обставинах.

Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України,, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ст. 391 КК України, як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери)..

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий: 1) 22.07.2008 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 02.11.2011 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 3) 12.03.2016 за вироком Лозівського міського районного суду Харківської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно.
Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ст. 391 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, у суду відсутні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, а також те, що раніше обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, після чого знову вчинив умисний злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги вимоги ст.71 КК України та роз`яснення, що містяться в п.п.25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме те, що за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Зокрема, згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суд враховує точно встановлену в судовому засіданні невідбуту обвинуваченим ОСОБА_4 частину покараня та зазначає її вид та розмір у новому вироку.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв правопорушення передбачене ст. 391 КК України в період відбуття покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2016 року за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, на строк 5 років один місяць.

Судом встановлено, що початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 за вказаним вироком обчислюється з 12 березня 2016 року. Кінець строку 04 січня 2020 року.

Відповідно довідки Начальника відділу контороля за виконанням судових вішень Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100», станом на 15 червня 2018 року, невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 складає один рік шість місяців 20 днів.

Застосовуючи положення ч. 1 ст. 71 КК України суд, призначивши покарання за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, частково приєднує не відбутий термін покарання за попереднім вироком. При цьому суд враховує, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Судові витрати, цивільний позов та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 15 червня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2016 року у виді позбавлення волі на строк дев`ять місяців двадцять днів та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік дев`ять місяців двадцять днів.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 15 червня 2018 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .