Справа № 635/2917/16-к
Провадження №1-кп/635/164/2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000401 від 31.01.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного,не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Нижня Озеряна Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Хорошеве Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

Наприкінці січня 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, за попередньою змовою спільно розробили план вчинення розбійного нападу на громадян.

Згідно вказаного плану ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль у вчиненні вказаного злочину, на сайті «ОLХ» розмістив оголошення про продаж мобільного телефону марки «Айфон 6» за 11000 гривень з метою призначити зустріч майбутнім покупцям телефону, які прибудуть з грошима для його придбання, та під час зустрічі спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинити на них розбійний напад, заволодіти їх майном та грошовими коштами. Для вчинення зазначеного злочину ОСОБА_4 підшукав бейсбольну биту.

Закінчивши підготовку до вчинення розбійного нападу, 31 січня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи умисно, реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу під приводом продажу мобільного телефону «Айфон 6», прибули в АДРЕСА_4 за попередньою домовленістю знаходились раніше невідомі їм ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою придбання телефону.

ОСОБА_5 залишився вести нагляд за оточуючим середовищем, щоб попередити співучасників про можливу небезпеку, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наблизившись до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосували до них насильство, небезпечне для їх життя та здоров`я при наступних обставинах. ОСОБА_3 , впритул наблизившись до ОСОБА_11 , раніше підготовленою бейсбольною битою наніс йому удар по лівій лобно-тім`яній області голови, від якого ОСОБА_11 впав на землю, в результаті удару отримав закриту черепно-мозкову травму з клінічними проявами, забій головного мозку легкого ступеню, пластинчастий субдуральний крововилив правої скроневої частки, субарахноїдальний крововилив, забиту рану лобно-тім`яної області, ротаційний підвивих 1-го шийного хребця вправо, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після цього ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_12 , якій тією ж бейсбольною битою наніс один удар по задній частині голови, від якого остання впала на землю та закрила голову руками, а ОСОБА_3 наніс їй ще один удар бейсбольною битою по правій руці, в результаті чого ОСОБА_12 отримала закритий перелом діалізів 2-ї і 3-ї п`ясткових кісток правої кисті без зсуву, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих. Після цього ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_12 жіночу сумку чорного кольору з написом «Prada» вартістю 1144 гривні, в якій знаходились грошові кошти в сумі 2480 гривень в обкладинці паспорта, що належали ОСОБА_11 , паспорт громадянина України ОСОБА_11 , службове посвідчення ОСОБА_11 , комплект ключів від квартири ОСОБА_11 , вакуумні навушники марки «Koss Spark Pluq Paathfinder White» вартістю 318 гривень 60 копійок, навушники фірми «Apple» вартістю 678 гривень 60 копійок, золотий ланцюжок довжиною 55 см., 585 проби, вагою 8 гр. плетіння з овальних ланок, з механічним пошкодженням вартістю 6000 гривень, шкіряні чоловічі рукавички ОСОБА_11 фірми «Eleqanzza» вартістю 600 гривень. В цей час ОСОБА_4 намагався зняти з ОСОБА_11 куртку, але не зміг по причині того, що ОСОБА_12 голосно кричала та кликала на допомогу.

Під час вказаних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спостерігав за оточуючим середовищем з метою попередити їх про появу осіб, які можуть зашкодити вчиненню злочину, та чекав на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Заволодівши таким способом майном потерпілих, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, звернувши майно потерпілих на свою користь, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1144 гривні, потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 7597 гривень 20 копійок.

Крім того, 31 січня 2016 року після вчинення вищезазначеного злочину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідуючи мету приховання слідів вчиненого ними при вищевказаних обставинах розбійного нападу з застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заволодівши жіночою сумкою останньої, в якій, серед інших речей, виявили паспорт громадянина України ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , виданий Снігурівським РВУ МВС України в Миколаївській області 05.07.2010 та службове посвідчення ОСОБА_11 серії НОМЕР_2 , видане Харківським національним університетом внутрішніх справ 20.10.2015, з метою знищення речових доказів, за допомогою яких можливо викрити їх у вчиненні злочину, прибули на визначене місце по вул. Поповича в смт. Високий Харківського району Харківської області, де на узбіччі вулиці за допомогою паливно-мастильних матеріалів спалили жіночу сумку ОСОБА_12 з вищезазначеними паспортом та службовим посвідченням. Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаними спільними діями, діючи в особистих інтересах з метою приховання слідів вчинення ними кримінального правопорушення, умисно знищили офіційні документи.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та за ч.1 ст.357 КК України як умисне знищення офіційних документів, вчинене в особистих інтересах.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими себе у вчиненні інкримінованих їм злочинів не визнали, на підставі ст.63 Конституції України надати показання щодо кримінального провадження відмовились.

Суд, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості та достатності, визнає доведеною винуватість обвинувачених у вчиненні зазначених злочинів, що підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, який пояснив, що 31 січня 2016 року біля 15 години на сайті оголошень «ОLХ» в інтернеті знайшов оголошення про продаж мобільного телефону «Айфон 6» та номер телефона продавця, за яким передзвонив. Невідомий чоловік підтвердив, що продає телефон. Потім вони стали переписуватись, домовились з продавцем про покупку телефона цього ж дня в с.Карачівка (Покотилівка) Харківського району Харківської області. Близько 17 години 40 хвилин зі своєю дівчиною ОСОБА_12 вони приїхали в обумовлене місце в с.Покотилівка Харківського району Харківської області. Продавець по телефону повідомив, що не може вийти, телефон винесе дівчина, для чого необхідно підійти до буд. АДРЕСА_4 . Підійшовши до вказаного будинку, вони побачили, що там світло не горіло, було темно, нікого не було, тому вирішили повернутись на зупинку транспорту. Пройшовши близько 20 метрів, вони зустріли двох хлопців, спочатку один з них попросив цигарку, потім попросив цигарку інший. Відчувши небезпеку, він заховав телефон в карман та підштовхнув вперед ОСОБА_12 , і в цей час один з хлопців бейсбольною битою наніс йому удар по голові, від якого він впав на лівий бік. Від удару задзвеніло в вухах, в очах потемніло. Далі відчув, як інший хлопець став знімати з нього куртку, потім закричала ОСОБА_12 і хлопці стали тікати, а вони швидко пішли в сторону зупинки. По дорозі ОСОБА_12 розповіла про вчинення на неї тим же хлопцем нападу, від удару битою по кисті руки був зламаний палець, вкрали сумочку, в якій знаходились належні йому золотий ланцюжок, двоє навушників, паспорт, службове посвідчення, грошові кошти в обкладинці паспорта в сумі 2480 гривень. Автомобілем швидкої допомоги він був доставлений до лікарні, де знаходився на лікуванні близько одного місяця. Йому було відшкодовано заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду в сумі 20000 гривень, а тому претензій до обвинувачених на той час він не мав, але на цей час суму відшкодування з урахуванням стану здоров`я він вважає недостатньою. Крім цього, підтвердив суду, що присутні в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є саме тими особами, які здійснили на них розбійний напад.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 18 березня 2016 року з потерпілим ОСОБА_11 , проведеного з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, потерпілий відтворив обстановку і обставини вчинення на нього розбійного нападу, які повністю узгоджуються з його показаннями під час судового розгляду. Фототаблицями до вказаного протоколу встановлено та зафіксовано механізм вчинення розбійного нападу, потерпілий на статисті чітко показує, яким чином ОСОБА_3 бейсбольною битою наніс удар по лівій частині його голови. /т.3 а.с.198-201/. Посилання на вказані докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не суперечить вимогам ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.94 КПК України.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , наданими нею безпосередньо в судовому засіданні, яка пояснила суду, що 31 січня 2016 року на сайті оголошень в інтернеті ОСОБА_11 знайшов оголошення про продаж мобільного телефону, який він захотів придбати. За домовленістю з продавцем близько 18 години вони з ОСОБА_11 приїхали в с.Карачівку (Покотилівку) Харківського району. Потім той же продавець по телефону сказав їм підійти на вул. Харківську в смт Покотилівка. Коли вони шукали номер потрібного будинку, де мали отримати телефон, повз неї проходили два невідомі хлопці, які потім повернулись, впізнала їх по силуетам. Коли ці хлопці підійшли до них, один сказав: «можна цигарку», а інший - «пару цигарок», а коли всі зупинились, Гордиєнку несподівано був нанесений удар по голові бейсбольною битою. Потім один із хлопців також наніс їй удар битою спочатку по голові, від чого вона впала на коліна та закрила руками голову і стала кричати, однак знову отримала сильний удар битою по руці, від чого отримала переломи фаланг двох пальців. В цей час хлопці вирвали у неї сумку, в якій знаходились речі ОСОБА_13 , і втекли. Їй було відшкодовано заподіяну матеріальну та моральну шкоду в сумі 20000 гривень. Потерпіла впевнена, що присутні в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є саме тими особами, які здійснили на них розбійний напад.

При огляді місця події від 31.01.2016 в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області на відстані 200 метрів від автодороги по вул. Харківській на проїжджій частині на відстані 2 метрів від краю дороги була виявлена та вилучена шапка чорного кольору, яка під розписку передана потерпілій на зберігання, остання в розписці зазначила, що шапка спала від удару битою по голові 31 січня 2016 року неподалік будинку АДРЕСА_4 /т.3 а.с.4-7,191/.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 18 березня 2016 року, проведеного з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України з потерпілою ОСОБА_12 , відтворено обстановку та обставини події, що мала місце 31 січня 2016 року: вчинення відносно неї та потерпілого ОСОБА_11 розбійного нападу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому потерпіла ОСОБА_12 показала на статисті механізм вчинення відносно неї нападу, а саме яким чином ОСОБА_3 бейсбольною битою наніс удар по задній частині її голови, а потім битою наніс їй удар по правій частині руки в область кисті, що зафіксовано на приєднаних до протоколу фототаблицях та повністю узгоджується з показаннями потерпілої під час судового розгляду /т.3 а.с.194-197/. Посилання на вказані докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не суперечить вимогам ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.94 КПК України.

Даними протоколу огляду речей від 09.02.2016 встановлено, що за допомогою комп`ютера марки «Асеr», наданого потерпілим ОСОБА_11 /в його присутності/, при вході в мережу інтернет на сайт «ОLХ» на даній сторінці мається оголошення про продаж мобільного телефону марки «Айфон 6S» та «Айфон 6» в дуже хорошому стані в комплекті з документами, навушниками, зарядним пристроєм, чохлом. Дане оголошення опубліковане 30 січня 2016 року о 17.53, з мобільного телефону за № НОМЕР_3 . Також зазначені вартість телефону 11000 гривень, контактний телефон продавця НОМЕР_4 та його ім`я « ОСОБА_14 », зареєстрований на сайті «ОLХ» з січня 2016 року. При цьому потерпілий зазначив, що це саме те оголошення про продаж мобільного телефону, з продавцем якого він домовився зустрітись 31.01.2016 року в смт. Покотилівка /район Карачівка/. Після цього, за допомогою принтера марки «Canon LBR 2900» було роздруковане дане оголошення, яке додається до протоколу, та надані потерпілим фотознімки переписки з продавцем телефону на сайті «ОLХ» /т.3 а.с.144-156/.

Даними висновку судово-медичної експертизи №270-А/16 від 16.03.2016, із дослідницької частини якого видно, що висновок зроблено на підставі медичної карти №11043, за якою, ОСОБА_11 доставлений в ХГКБСМП 31.01.2016 о 19 годині 30 хвилин з приводу отримання травми бейсбольною битою по голові в с.Карачівка, встановлено: в зв`язку з вказаною подією у ОСОБА_11 мала місце закрита черепно-мозкова травма з клінічними проявами забою головного мозку легкого ступеня, а також пластинчастий субдуральний крововилив правої скроневої частки, субарахноїдальний крововилив, забита рана лобно-тім`яної області, ротаційний підвивих 1-го шийного хребця вправо. Зазначені пошкодження утворилися від ударної дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою площею травмуючої поверхні, могли утворитися в строк і за обставин, відомих зі слів потерпілого, в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я /т. 3 а.с.112-118/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №269-А/16 від 16.03.2016, в зв`язку з подією 31.01.2016 у ОСОБА_12 мали місце ушкодження: закритий перелом діалізів 2 і 3 п`ясткових кісток правої кисті без зсуву, які утворилися від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою площею травмуючої поверхні, могли утворитися в строк і за обставин, відомих зі слів потерпілої і відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозгу, забій м`яких тканин голови» не підтверджений об`єктивними медичними даними, тому при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався /т. 2 а.с.123-127/.

Згідно висновків додаткових судово-медичних експертиз №420-А/16 та №421-А/16 від 24.03.2016, проведених з врахуванням даних протоколів слідчих експериментів від 18.03.2016 за участю потерпілих, встановлено що отримані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказані в попередніх висновках судових медичних експертиз тілесні ушкодження утворилися від ударної дії, у ОСОБА_12 від неодноразової ударної дії, тупого твердого предмету з обмеженою площею травмуючої поверхні /можливо бейсбольною битою/, могли утворитися при обставинах, на які вказують потерпілі в ході проведення слідчих експериментів /т.3 а.с.208-213/.

Вказані висновки судово-медичних експертиз, дані протоколів оглядів місця події, огляду речей, слідчих експериментів за участю потерпілих, показання потерпілих під час судового розгляду підтверджують факт перебування потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на місці події 31 січня 2016 року для зустрічі з ОСОБА_15 з метою покупки у нього телефону, отримання там тілесних ушкоджень при обставинах розбійного нападу на них ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на яких в судовому засіданні вказують потерпілі, тобто підтверджують обставини, що мають значення для кримінального провадження, відповідно до вимог ст.85 КПК України являються належними доказами. Судом не встановлено підстав для визнання їх відповідно до вимог ст.ст. 86, 87 КПК України недопустимими.

Винуватість обвинувачених також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , безпосередньо наданими під час судового розгляду, про те, що в січні-лютому 2016 року, дати точно не пам`ятає, близько 18 години, підходив до двох хлопців, які стояли біля автомобіля на вул. Харківській в смт. Покотилівка Харківського району, попросив у них цигарку, впізнав їх в райвідділі під час досудового розслідування. При цьому автомобіль червоного кольору знаходився в провулку. В судовому засіданні показав на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на одну з осіб, яких він бачив при вищезазначених обставинах.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , безпосередньо наданими під час судового розгляду, про те, що з ОСОБА_4 підтримує дружні стосунки. Наприкінці січня чи на початку лютого 2016 року після 17 години на автомобілі «Таврія» червоного кольору, яким керує за дорученням, привіз раніше знайомих йому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та третього хлопця, на якого вказав у залі суду / ОСОБА_3 /, в смт. Покотилівку Харківського району. Їхали по вул.Харківській, потім звернули в провулок і через 50 метрів зупинились. Вони всі вийшли з автомобіля і кудись пішли, чекав їх близько 30 хвилин. Потім вони повернулись і він повіз їх в сторону смт. Високий, де ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відійшли від автомобіля, а він залишився та бачив як горіло багаття.

Отже, з показань зазначених свідків встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом приїхали на місцевість, де відбувалась подія злочину, разом виходили на деякий час з автомобіля, потім зупинялись в смт. Високий та палили багаття, що свідчить про знаходження обвинувачених безпосередньо біля місця події в час нападу на потерпілих та узгодженість їх дій між собою. Підстав вважати показання допитаних по справі свідків про відомі їм обставини події неправдивими чи надуманими не встановлено, тому вони приймаються судом як належні, допустимі та достовірні докази.

Під час судового розгляду обвинувачені не скористались своїм правом надання показань та не пояснили про обставини знаходження їх на місці події злочину, а також не надали будь-яких свідчень щодо своєї непричетності до вчинення злочину.

Оглядом місця події від 03.02.2016 - ділянки місцевості, розташованій на відстані 100 метрів від домоволодіння АДРЕСА_5 , на узбіччі дороги виявлені залишки від горіння: металеві кнопки, ключ, ланцюг з металевим кільцем, інші металеві дрібні предмети, овальні гачки. /т. 3 а.с.20-23/.

При огляді 03.02.2016 виявлених на узбіччі дороги залишків обпалених дрібних предметів в присутності потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні впізнали вищевказані речі: обгорілий металевий ключ - по тотожності дублікатів, залишки від службового посвідчення потерпілого - металевий ланцюжок з кільцем кріплення, металеві залишки від домофону, металеві підставки від сумочки, булавка від бейджика з місця роботи, які знаходились в шкіряній сумці потерпілої, залишки якої теж впізнали /т.3 а.с.28-30/.

При проведенні слідчого експерименту 16.02.2016 потерпілому ОСОБА_11 було запропоновано взяти обпалений металевий ключ, оглянутий 03.02.2016 та впізнаний ним як власний, вставити в замкову щілину дверей за місцем свого проживання - кв. АДРЕСА_6 , після чого вхідні двері в квартиру відчинились /т.3 а.с.160-165/.

З даних довідки ХНУВС від 12.02.2016 вбачається, що лейтенанту міліції ОСОБА_11 , командиру навчального корпусу, 20.10.2015 було видане службове посвідчення серії НОМЕР_2 , дійсне до 20.10.2019 року /т.3 а.с.143/.

З даних заяви ОСОБА_11 про видачу паспорта вбачається, що ОСОБА_11 05 липня 2010 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області був оформлений та виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 /т.3 а.с.159/.

В судовому засіданні також були оглянуті речові докази: металевий ключ з залишками опалення, металевий ланцюжок, металеві кільця кріплення в кількості 2-х штук, круглі металеві підставки, металеві залишки від домофону, булавка, грошові кошти номіналом 10 копійок в кількості 3-х штук, грошові кошти номіналом 5 копійок в кількості 1 штуки, шкіряні залишки, залишки від навушників.

Отже, в місці, де обвинувачені палили багаття, були знайдені залишки речей, що належали потерпілим, що підтверджує факт заволодіння обвинуваченими речами потерпілих. Речі, що знаходились в сумочці потерпілої, в тому числі паспорт та службове посвідчення ОСОБА_11 обвинувачені спалювали на кострі безпосередньо після вчинення розбійного нападу, що свідчить про направленість їх дій на знищення слідів вчинення злочину.

Винуватість обвинувачених також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_18 , безпосередньо наданими під час судового розгляду, про те, що взимку 2016 року до нього як оцінювача ломбарду подзвонив знайомий ОСОБА_19 чи ОСОБА_20 , точно прізвище він не пам`ятає, який попросив зустрітись з ОСОБА_4 , якого він знав раніше. Він погодився на зустріч у с. Бабаї біля свого будинку, через деякий час ОСОБА_19 та ОСОБА_21 приїхали, вони зустрілись на вулиці і дали йому, як пояснив ОСОБА_4 знайдений порваний золотий ланцюжок та попросили оцінити і допомогти продати. Він погодився та купив у ОСОБА_4 ланцюжок, який через деякий час перепродав.

При проведенні слідчого експерименту 9.02.2016 за участю свідка ОСОБА_18 з дотриманням вимог ст.ст.104, 223, 240 КПК України /т.3 а.с.128-133/ було відтворено обстановку та обставини події, що мала місце 31 січня 2016 року в період часу між 18 та 19 годиною та 02 лютого 2016 року. Свідок спочатку розповів про обставини, при яких ОСОБА_4 31.01.2016 з ОСОБА_19 та невідомою особою, яка керувала червоним автомобілем «Таврія», на зазначеному автомобілі приїхали до нього, де ОСОБА_4 продав йому золотий ланцюжок за 2800 гривень. Як вбачається із фототаблиць, свідок на місцевості вказав місце продажу йому ланцюжка ОСОБА_4 , місце, де був припаркований автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_4 з невідомою особою та помешкання знайомого в АДРЕСА_7 , якому 02.01.2016 за 3700 гривень він продав зазначений ланцюжок. /т.3 а.с.128-133/.

Показання свідка ОСОБА_18 доказують причетність ОСОБА_4 до розбійного нападу на потерпілих, оскільки підтверджують факт продажу останнім в день вчинення нападу золотого ланцюжка, який за ознаками (був порваний) схожий на ланцюжок потерпілого ОСОБА_11 , будь-яких доказів належності даного ланцюжка обвинуваченому суду не надано.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1697 від 15.03.2016, вартість майна потерпілих, з урахуванням зносу, станом на 31.01.2016 становить: жіноча сумка чорного кольору «Prada» 1144 гривні, вакуумні навушники марки «Koss Spark Pluq Paathfinder White» - 318 гривень 60 копійок, навушники фірми «Apple» - 678 гривень 60 копійок, золотий ланцюжок довжиною 55 см., 585 проби, вагою 8 гр., плетіння з овальних ланок, з механічним пошкодженням - 6000 гривень, шкіряні чоловічі рукавички ОСОБА_11 «Eleqanzza» -600 гривень, всього вартість майна, яким заволоділи обвинувачені складає 8741 гривню 20 копійок /т.3 а.с.136-140/.

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту 05.02.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_4 та дослідженого під час судового розгляду відеозапису даної слідчої дії, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 показав місце в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області, куди вони 31 січня 2016 року прибули на автомобілі «Таврія» разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом розбійного нападу та залишили автомобіль, місце по вул. Харківській в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, де вони разом з ОСОБА_3 вчинили розбійний напад на потерпілих з метою заволодіння грошовими коштами із застосуванням бейсбольної бити, яку заздалегідь взяв з собою ОСОБА_4 , показав на місці вчинення злочину про механізм та обставини спричинення ОСОБА_3 бейсбольною битою тілесних ушкоджень потерпілим та заволодіння сумкою потерпілої ОСОБА_12 , показав ділянку місцевості в смт. Високий Харківського району Харківської області, де вони разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спалили сумку потерпілої з документами. Під час зазначеного слідчого експерименту ОСОБА_4 також пояснив, що оголошення про продаж телефону розміщував ОСОБА_5 , який у подальшому спілкувався з потерпілими по телефону та назначив їм місце зустрічі, хоча наміру на дійсний продаж телефону вони не мали. Показання ОСОБА_4 про механізм та обставини спричинення тілесних ушкоджень та заволодіння майном потерпілих повністю узгоджуються з показаннями потерпілих під час судового розгляду та під час проведення слідчих експериментів за їх участю, висновками судових медичних експертиз та протоколами слідчих дій (т. 3 а.с.100-102).

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту 05.02.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_5 та дослідженого під час судового розгляду відеозапису даної слідчої дії, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 показав місце в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області, куди вони 31 січня 2016 року прибули на автомобілі «Таврія» разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілих під приводом продажу мобільного телефону, дійсного наміру на продаж якого вони не мали, місце в районі вул. Харківській в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, де він чекав на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які пішли на зустріч з потерпілими, а також повідомив про обставини знищення сумки потерпілої та документів шляхом спалення.

Аналізуючи доводи сторони захисту про застосування до обвинувачених під час досудового розслідування недозволенних заходів, внаслідок чого показання під час проведення слідчих експериментів за їх участю вони давали під тиском працівників поліції, та порушення права на захист, оскільки 3 лютого 2016 року угод про надання юридичної допомоги адвокатом ОСОБА_22 вони не укладали, тексти угод не підписували, суд зазначає, що слідчі експерименти за участю обвинувачених 5 лютого 2016 року були проведені за участю захисника ОСОБА_23 , жодних клопотань, зауважень та доповнень під час проведення слідчих експериментів від сторони захисту не надходило, зі змісту досліджених судом відеозаписів також не вбачається проявів застосування до обвинувачених будь-яких заходів фізичного або психологічного впливу.

В судовому засіданні 24 травня 2017 року обвинувачені подали суду письмові заяви про вчинення працівниками поліції під час досудового розслідування стосовно них вказаних вище незаконних дій, які були направлені до Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області для проведення перевірки викладених в заявах доводів. /т.2 а.с.71-73, 81/.

Як вбачається із наданих місцевою прокуратурою даних, обставини щодо неправомірних дій з боку співробітників Харківського ВП ГУНП в Харківській області були предметом дослідження та перевірки слідчого управління прокуратури Харківської області, проводилось досудове розслідування за №0000460 від 11.05.2016 року. Застосування до обвинувачених незаконних заходів фізичного та психічного впливу та порушення права на захист встановлено не було. 30 вересня 2016 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. /т.2 а.с.113-115/.

Постанова від 30.09.2016 першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження захисником ОСОБА_5 була оскаржена до суду, після скасування якої було проведено додаткову перевірку. Постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Харківської області від 29 червня 2017 року кримінальне провадження за ч.1 ст.374 КК України щодо порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_5 при наданні йому юридичної допомоги адвокатом ОСОБА_22 , слідчим ОСОБА_24 , працівниками місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. /т.2 а.с.103-105, 140-142/. Як вбачається зі змісту постанови, вказане процесуальне рішення прийняте після ретельного дослідження вказаного питання. Підстав піддавати сумніву прийняте рішення, яке оскаржене не було, не вбачається. Крім цього, після повідомлення підозрюваних 22 березня 2016 року про зміну раніше повідомленої підозри, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування, обвинувачені, їх захисники будь-яких претензій, зауважень щодо матеріалів досудового розслідування не мали, клопотань не заявляли, заяв про порушення процесуальних прав не подавали.

Але враховуючи ту обставину, що прокуратурою Харківської області на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.01.2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 22.01.2018 року за фактом викладених в заяві ОСОБА_3 обставин застосування до нього під час досудового розслідування незаконних заходів ведення досудового розслідування, рішення за результатами досудового розслідування відсутнє, суд не бере до уваги та не надає оцінку даним протоколу проведення слідчого експерименту 05.02.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_3 та дослідженого під час судового розгляду відеозапису даної слідчої дії, під час проведення якої ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочинів (т. 3 а.с.98-99, 178).

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування при проведенні допиту потерпілих, свідка ОСОБА_16 , проведенні слідчих експериментів за участю потерпілих та підозрюваних, а саме порушення права на захист, невідкриття обвинуваченому ОСОБА_3 матеріалів досудового розслідування речових доказів та відеозаписів слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку ст.290 КПК України, показання потерпілих мають сумнівний характер, ґрунтуються на припущеннях, що є підставою для визнання речових доказів, відеозаписів слідчих експериментів та показань потерпілих недопустимими доказами, з наступних підстав.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України, за дачу завідомо неправдивих показань, як під час досудового розслідування при проведенні слідчих експериментів, так і в ході судового розгляду, давали ідентичні послідовні показання, які за своїм змістом будь-яких протиріч чи суперечностей як між собою, так із іншими доказами не містять. Тому жодних підстав ставити їх під сумнів, суд не вбачає. В судовому засіданні потерпілі підтвердили, що вони не мають сумнівів у тому, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є особами, які вчинили на них розбійний напад.

Посилання захисника про те, що стороні захисту не було відкриті відеозаписи проведення слідчих експериментів за участю підозрюваних та речові докази, не відповідають матеріалам кримінального провадження, згідно з якими обвинувачені та захисники обвинувачених засвідчили власними підписами ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, серед яких у тому числі були диски з відеозаписом проведення слідчих експериментів як додатки до протоколів слідчих експериментів, в повному обсязі без жодних зауважень.

Враховуючи викладене, показання потерпілих, відомості викладені у протоколах проведення слідчих експериментів, як і їх достовірність, підстав для визнання цих доказів недопустимими відповідно до ст.ст.86, 87 КПК України судом не встановлено.

Разом з тим суд погоджується з доводами сторони захисту щодо наявності для визнання недопустими наступних доказів та визнає ці докази недопустими:

протокол огляду місця події від 03.02.2016, домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час проведення якого в приміщенні сараю на купі одежі виявлена дерев`яна бита довжиною близько 60 см., яку було вилучено, з приміщення будинку було вилучено також спортивні штани, чоловічу куртку, мобільний телефон «Самсунг» /т. 3 а.с.16-19/;

протокол огляду місця події 03.02.2016 року, домоволодіння АДРЕСА_8 , під час проведення якого в присутності його мешканця, ОСОБА_4 , в приміщені будинку при огляді шкіряного взуття ОСОБА_4 повідомив про наявність в одному із взуття /правому/ грошових коштів в сумі 2000 гривень номіналом по 200 грн., які добровільно видав та повідомив, що вказані кошти він отримав від продажу золотого ланцюжка /т.3 а.с.24-27/;

речові докази - бейсбольна бита, спортивні штани, чоловіча куртка, грошові кошти в сумі 2000 гривень, мобільний телефон «Самсунг»;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю потерпілого ОСОБА_11 під час проведення якого серед пред`явлених осіб по промовленим голосовим фразам потерпілий вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила на нього розбійний напад /т.3 а.с.31-34/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю потерпілої ОСОБА_12 під час проведення якого потерпіла серед пред`явлених осіб по промовленим голосовим фразам вказала на ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила на неї розбійний напад /т.3 а.с.35-38/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю потерпілої ОСОБА_12 під час проведення якого потерпіла серед пред`явлених осіб по промовленим голосовим фразам вказала на ОСОБА_26 як на особу, голос якої схожий на голос особи, яка вчинила розбійний напад /т.3 а.с.43-46/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю потерпілого ОСОБА_11 під час проведення якого серед пред`явлених осіб по промовленим голосовим фразам потерпілий вказав на ОСОБА_3 як на особу, яка вчинила на нього розбійний напад /т.3 а.с.47-50/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю свідка ОСОБА_16 під час проведення якого свідок серед пред`явлених осіб вказав на ОСОБА_3 як на особу, яку бачив на вул. Харківській в смт.Покотилівка о 17 годині 45 хвилин 31.01.2016 року /т.3 а.с.39-42/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2016 за участю свідка ОСОБА_16 під час проведення якого свідок серед пред`явлених осіб вказав на ОСОБА_4 як на особу, яку бачив на вул. Харківській в смт.Покотилівка о 17 годині 45 хвилин 31.01.2016 року /т.3 а.с.51-54/.

Аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчинені злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини , гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно зі ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд приміщення, що здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.

Між тим, як встановлено судом, огляд домоволодіння АДРЕСА_3 та домоволодіння АДРЕСА_8 , під час проведення яких було вилучено дерев`яну биту, спортивні штани, чоловічу куртку, мобільний телефон «Самсунг» , та грошові кошти в сумі 2000 гривень в порушення вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України проведено без дозволу слідчого судді.

При цьому наявність згоди на проникнення до житла особи, яка володіє цим житлом, згідно ст.233 КПК України, не звільняє від обов`язку прокурора, слідчого звернутися з клопотанням про проведення обшуку чи огляду житла до слідчого судді.

Отже, проведені процесуальні дії - огляд місця події є недопустимими доказами, так як ці докази отримані в порушення вимог КПК України, а саме внаслідок істотного порушення прав та свобод людини відповідно до положень ст.87 КПК України.

Не можуть бути визнані допустимими доказами також і речові докази - дерев`яна бита, спортивні штани, чоловіча куртка, мобільний телефон «Самсунг» , та грошові кошти в сумі 2000 гривень, оскільки вказані речі та гроші були виявлені та вилучені під час оглядів житла, тобто ці докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому також є недопустимими згідно ч.5 ст.101 КПК України.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод людини діяння з отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від такої особи вже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії , спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії прокурора чи слідчого мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 було повідомлено про підозру 03 лютого 2016 року о 19.20, о 19.15 цього ж дня роз`яснено йому право на захист, під час якого він заявив про здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_22 . Проте, як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , під час яких ОСОБА_3 брав участь у зазначених слідчих діях та давав пояснення щодо своєї причетності до вчинення розбійного нападу, зазначені слідчі дії були проведені в період часу 20.20 -20.40, 20.50 21.10, 21.15- 21.35, без участі захисника, будь-які процесуальні права ОСОБА_3 під час проведення слідчих дій роз`яснені не були, даних про відмову ОСОБА_3 від участі захисника під час проведення слідчих дій протокол пред`явлення для впізнання не містить.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 03 лютого 2016 року о 20.30, о 20.35 цього ж дня роз`яснено йому право на захист, під час якого він заявив про здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_22 . Проте, як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , під час яких ОСОБА_4 брав участь у зазначених слідчих діях та давав пояснення щодо своєї причетності до вчинення розбійного нападу, зазначені слідчі дії були проведені в період часу 19.45-20.00, 20.00 -20.15, тобто взагалі до повідомлення про підозру та роз`яснення права на захист, та 21.50-22.10 без участі захисника, будь-які процесуальні права ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій, у тому числі не свідчити проти себе, роз`яснені не були.

Таким чином, суд вважає наявним порушення права на захист підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час проведення пред`явлення особи для впізнання, що є безумовною підставою для визнання доказів недопустими. Суд також приймає до уваги доводи сторони захисту щодо невідповідності часу проведення вищезазначених слідчих дій з часом реєстрації в журналі реєстрації відвідувачів Харківського відділу поліції ГУНП в Харківскій області за 3 лютого 2016 року, зокрема, потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , понятої ОСОБА_27 , зазначені обставини стороною обвинувачення не спростовані, що також ставить під сумнів законність проведення пред`явлення осіб для впізнання.

Незважаючи на визнання судом недопустимими ряду наданих стороною обвинувачення доказів, за результатами оцінки інших доказів, які узгоджуються між собою, суд визнає доведеним вчинення розбійного нападу на потерпілих обвинуваченими ОСОБА_28 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно в групі, за попередньою змовою, з розподіленням ролей. Так, ОСОБА_5 була відведена роль за допомогою комп`ютера в мережі інтернет на сайті «ОLХ» розмістити оголошення про продаж мобільного телефону за прийнятну для покупки суму, домовитись з покупцем про зустріч у вечірній час, в обумовленому місці. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відведено роль безпосередньо вчинити розбійний напад на потерпілих з метою заволодіння їх майном та грошовими коштами. Про наявність умислу на спричинення тілесних ушкоджень під час розбійного нападу свідчить факт наявності бейсбольною бити, яку заздалегідь підшукав ОСОБА_4 та обвинувачені взяли з собою. Про те, що саме бейсбольною битою були заподіяні потерпілим тілесні ушкодження, свідчать логічні, послідовні, взаємопов`язані та стабільні показання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відомі їм як учасникам події обставини злочину в цій частині, які також повністю узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, тому не викликають сумнівів в об`єктивності та правдивості. Можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілим битою також підтверджується висновками судових медичних експертиз. Визнання бейсбольної бити, вилученої у ОСОБА_5 , недопустимим речовим доказом, не спростовує висновків суду про нанесення тілесних ушкоджень потерпілим саме битою.

Доказом того, що в сумочці потерпілої знаходились паспорт та службове посвідчення ОСОБА_11 являються незмінні показання потерпілих, впізнані потерпілими речові докази - незгорілі залишки предметів, які знаходились в сумці, в тому числі металевий ланцюжок з кільцем кріплення, який залишився від службового посвідчення потерпілого. Про те, що обвинувачені умисно знищили службове посвідчення та паспорт потерпілого свідчить факт їх обізнаності про майно, яке знаходилось в сумці, оскільки частину майна обвинувачені із сумки забрали (золотий ланцюжок, грошові кошти, які знаходились в обкладинці паспорта).

Поведінку обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні, які відмовилась від дачі будь-яких пояснень чи коментарів та не визнавали вину у вчиненні злочинів, суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини.

З врахуванням приведених у вироку доказів у їх сукупності, як в частині вчинення розбійного нападу на потерпілих, так і в частині знищення офіційних документів з ціллю приховання слідів вчинення злочину, у суду не викликає сумнівів вчинення обвинуваченими злочинів у співучасті за попередньою змовою, спільні дії яких, з розподіленням ролей, пов`язані між собою єдиним умислом, спрямовані на досягнення відомого всім учасникам, наміченого кінцевого результату.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_28 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , необхідного і достатнього для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, тяжкість наслідків, які наступили, участь у вчиненні злочинів кожного із співучасників, думку потерпілих, які наполягали на призначенні покарання обвинуваченим у виді реального позбавлення волі на максимальний строк.

Відповідно до положень ст.12 КК України вчинений ОСОБА_28 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, відноситься до тяжких злочинів, має наслідком спричинення двом особам тілесних ушкоджень, що свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпечності вчиненого. Злочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При призначенні покарання ОСОБА_28 вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, інкриміновані злочини вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, з серпня 2015 року по січень 2016 року навчався в Національній академії Національної гвардії України, де, згідно характеристики, зарекомендував себе з негативного боку, за діловими та професійними якостями не міг та не бажав там навчатись. 27 січня 2016 року, як звільненому в запас, йому надано припис про прийняття на військовий облік в Комінтернівському РВК Одеської області, /на даний час Лиманський РВК/, /т.3 а.с.216-229/, має диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_5 , виданий ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» 25 травня 2012 року, є кандидатом в майстри спорту України з регбі, займався вказаним видом спорту з 2008 по 2013 роки, де характеризувався з позитивного боку, /т.1 а.с.167-170/, з 1995 року проживає з батьками та сестрою в с.Корсунці Лиманського району Одеської області, зареєстрований за вказаною адресою з 20.10.2011. За місцем проживання, навчання в центрі професійно-технічної освіти, федерацією регбі України характеризується з позитивного боку. В період з 10 квітня 2018 року по 10 червня 2018 року був працевлаштований на посаду вантажника в ПП «ВКФ «Центр-1995 ЛТД» за трудовим договором №5/18 від 02 травня 2018 року /т .1 а.с. 50-53, 210-213, т.4 а.с.98-99/.

При призначенні покарання ОСОБА_4 вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, інкриміновані злочини вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, по місцю проживання характеризується з позитивного боку, не працює, зареєстрований та проживає з матір`ю та бабусею, мати, ОСОБА_29 має ряд хронічних захворювань /т.1 а.с.157-161, 214-215, т.3 а.с.252-259/.

При призначенні покарання ОСОБА_5 вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, інкриміновані злочини вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, з серпня 2015 року по січень 2016 року навчався в Національній академії Національної гвардії України, де, згідно характеристики, зарекомендував себе з негативного боку, за діловими та професійними якостями не міг, та не бажав там навчатись. 27 січня 2016 року йому надано припис про прийняття на військовий облік як звільненого в запас в Харківський ОРВК Харківської області /т.3 а.с.219-220,241/. За місцем проживання Бабаївською селищною радою Харківського району характеризується позитивно, згідно посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого Головним управлінням національної гвардії України має статус учасника бойових дій /т.3 а.с.234-247/, з 4 березня 2015 року по 13 травня 2015 року брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції /т.1 а.с.54/.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК Україні суд відносить добровільне відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди потерпілим, про що вбачається з письмових заяв потерпілих /т.2 на а.с.4-5/.

Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим, зазначене органом досудового розслідування щире каяття, оскільки під час судового розгляду, обвинувачені винуватими себе не визнали, давати показання відмовились.

Обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Вказані вище обставини та дані про особу обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сукупності та обставини вчинення злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпечність дій обвинувачених. Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню ними нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, їм належить за ч.2 ст187 КК України призначити в виді позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна, та в виді обмеження волі за ч.1 ст.357 КК України, але, з врахуванням пом`якшуючої покарання обставини, відсутністю обтяжуючих покарання обставин, враховуючи той факт, що обвинувачені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, - в межах санкцій статей закону у мінімальному розмірі.

Призначаючи усім обвинуваченим остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, суд вважає необхідним застосувати до них принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме таке покарання є на думку суду необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів, відповідатиме вимогам ч.2 ст.50 КК України.

Підстав для призначення покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з застосуванням ст.75 КК України, ст.69 КК України судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинуваченим призначається покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, тобто в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить обвинуваченим на праві власності, з метою запобігання спробам обвинувачених уникнути відбуття призначеного покарання та вчинення нових злочинів та з метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає необхідним обрати у відношенні обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши їх під варту негайно після оголошення вироку.

Початок відбуття строку покарання ОСОБА_3 слід відраховувати з моменту його взяття під варту, з зарахуванням в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 06 квітня 2018 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відраховувати з моменту їх взяття під варту, з зарахуванням в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 грудня 2017 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року), у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заявлений прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 в порядку ст.128 КПК України позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вартості понесених лікувальним закладом витрат на лікування потерпілих в зв`язку з вчиненням обвинуваченими стосовно них злочинних дій в сумі 4904 гривні підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної допомоги або у стані сильного душевного хвилювання.

Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти відшкодовуються до відповідного бюджету.

У зв`язку з отриманням потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при обставинах, встановлених судом, тілесних ушкоджень, вони знаходились на лікуванні в Комунальному закладі охорони здоров`я «Харківська міська лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги». Відповідно до наданої медичним закладом калькуляції вартості лікування потерпілих від 29 березня 2016 року, вартість лікування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 склала 4904 гривні. Вказана сума підлягає солідарному стягненню з обвинувачених на користь держави.

Витрати на залучення експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи №1697 від 15 березня 2016 року в розмірі 123 гривні, які документально підтверджені /т.3 а.с.135/. відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинувачених на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України та ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.187 КК України - у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 17 липня 2018 року. В строк відбуття покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 06 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України та ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.187 КК України - у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 17 липня 2018 року. В строк відбуття покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 КК України та ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.187 КК України - у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання, з 17 липня 2018 року. В строк відбуття покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, заявлений прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 в порядку ст.128 КПК України, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави у рахунок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих, 4904 гривні солідарно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи у розмірі 123 гривні, з кожного по 41 гривні.

Речовий доказ - шапку чорного кольору після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_12 .

Речові докази - спортивні чоловічі штани чорного кольору та чоловічу куртку чорного кольору після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .

Речовий доказ - мобільний телефон «Самсунг» червоного кольору, грошові кошти номіналом по 200 гривень в кількості 10 штук в загальній сумі 2000 гривень після набрання вироком законної сили конфіскувати.

Речові докази - металевий ключ з залишками обпалення, металевий ланцюжок, металеві кільця кріплення в кількості 4-х штук, круглі металеві підставки, металеві залишки від домофону, булавку, грошові кошти номіналом 10 копійок в кількості 3-х штук, грошові кошти номіналом 5 копійок в кількості 1 штука, шкіряні залишки, залишки від навушників, бейсбольну биту - після набрання вироком законної сили знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченими, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення ним копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя- ОСОБА_1