Справа № 289/1096/18
Номер провадження 1-кп/289/142/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000135 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лазарівка Коростишівського району Житомирської області, не працюючого, одруженого, на утриманні маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2017 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом «GEONGN-150-11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Великій Житомирській в центрі м. Радомишль Житомирської області, де на нерегульованому перехресті з вул. Купальна порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміни (п.2.3 б) вказаних Правил), під час руху на мотоциклі не був в застебнутому мотошоломі і перевозив неповнолітнього пасажира ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без застебнутого мотошолому (п.2.3 г) вказаних Правил), залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та інтервалу (п.13.1 вказаних Правил), на нерегульованому перехресті, де обгін заборонено, почав здійснювати обгін автомобіля ВАЗ- 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , (п.14.6 а) вказаних Правил), що під керуванням ОСОБА_7 рухався в попутному напрямку і здійснював поворот ліворуч, в результаті чого здійснив дотичне зіткнення з вказаним автомобілем на зустрічній смузі руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспорної пригоди, пасажир мотоцикла неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому в ділянці верхньої третини правого плеча, садна правої кисті, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості знаходяться в прямому причинному зв`язку з неправомірними діями водія мотоцикла ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні ним вимог п.п.2.3 б),г),13.1,14.6 а) Правил дорожнього руху України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину винним себе визнав повністю та надав свідчення, які відповідають викладеним вище обставинам, при цьому зазначив, що він, керуючи мотоциклом, був тверезий, не заперечував факт керування мотоциклом та перевезення пасажира без мотошолому. Щиро кається у скоєному та просить суд його суворо не карати.

Потерпілий - неповнолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_6 пояснив, що дорожньо-транспортна пригода була здійснена при вище вказаних обставинах, в результаті ДТП він отримав перелом правого плеча, лікувався. Законний представник потерпілого ОСОБА_6 зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 надав матеріальну допомогу на лікування сина, претензій до нього ніяких не мають та просять суд останнього суворо не карати.
Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки як: порушення правил безпеки дорожнього руху, суспільно-небезпечний наслідок у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої важкості, та причинний зв`язок між порушенням і наслідками.

В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходиться порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3б, 13.1, 14.6а Правил дорожнього руху і саме його винні дії є причиною виникнення ДТП, наслідком якого стали тілесні ушкодження неповнолітнього ОСОБА_5 ..

Відповідно, вина ОСОБА_4 у скоєному доведена повністю, а його необережні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення необережного злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до категорії злочинів невеликої тяжкості, які посягають на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: в силу ст. 89 КК України не судимий; офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно, компрометуючими матеріалами у відношенні ОСОБА_4 міська рада не володіє; на утриманні має 2-х неповнолітніх дітей, згідно досудової доповіді оцінка ризику вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено середній, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та він не становить небезпеки для суспільства.

Суд вбачає щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину, як пом`якшуючі покарання обставини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинене діяння є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його критичну оцінку щодо скоєного, бере до уваги позицію прокурора та те, що потерпілий та законний представник просили суд суворо не карати обвинуваченого, вказані обставини дають суду підстави призначити мінімальне покарання, визначене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Обговорюючи доцільність застосування до винних відповідно до ч. 4 ст. 52 КК України факультативного додаткового покарання, на виконання п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом будучи тверезим, відсутність відомостей про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих, з урахуванням особи винного, суд вважає за недоцільне позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, зваживши при цьому на думку прокурора.
Під час розгляду справи обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав.
Прокурор, потерпілий та його законний представник не заперечували проти застосування щодо обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набув чинності 07.09.2017 постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 зі змінами від 27.02.2014, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копією свідоцтв про народження, довідкою служби у справах дітей Радомишльської РДА.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набув чинності 07.09.2017, а тому наявні підстави його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов у справі заявлено не було.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, п. в) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,ч. 1 ст. 286 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта 2 944,88 грн.

Речові докази:

- мотоцикл марки «GEOGN 150-11» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику;

- автомобіль ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1

"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)