Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 (далі-слідчий) від 03 травня 2018 року про арешт тимчасово вилученого, у ході проведення обшуку майна у рамках об`єднаного кримінального провадження №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190; ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 ;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_7 як особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року про арешт майна, належного його довірительці скасувати та повернути ОСОБА_7 тимчасово вилучене у ході обшуку майно, на яке слідчий суддя наклав арешт.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене у ході проведеного обшуку 03 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 2 (два) блокнота синього кольору з чорновими записами, 1 (один) блокнот білого кольору з чорновими записами, документи зі зразками відтиску печатки ТОВ «Волинь-Буджитло», 2 (два) DVD-диска Verbatium, флеш-карту Kingston 16 Gb, 5 (п`ять) печаток з написами ПП «Автотехнологія», ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 з позбавленням будь-кого можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , якій належить арештоване слідчим суддею майно, - адвокат ОСОБА_9 в обґрунтування своїх доводів щодо скасування ухвали зазначає, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 10 квітня 2018 року було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій були визначені індивідуальні та родові ознаки речей, документів, іншого майна, яке планується відшукати, проте майно в обсязі, необхідному для досягнення мети такої процесуальної дії та, на вилучення якого безпосередньо наданий дозвіл ухвалою слідчого судді, та яке було вилучено слідчим у ході проведеного обшуку будинку, що належить ОСОБА_7 , не було передбачене в ухвалі слідчого судді як таке, що слід відшукати з тих чи інших підстав, а тому слідчий суддя, відповідно, необгрунтовано наклав арешт на таке майно, оскільки воно підлягало поверненню власнику. Також додає, що у ході постановлення ухвали, слідчий суддя не встановив, яким чином кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, за фактом вчинення яких було відкрито дане кримінальне провадження, мають відношення до майна ОСОБА_7 , тобто мотивація судового рішення, з приводу правових підстав для накладення арешту на майно його довірительки, в оскаржуваній ухвалі, на його думку відсутня, що є підставою для скасування судом апеляційної інстанції такої ухвали та прийняття рішення про повну відмову у задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Слідчий суддя мотивував оскаржуване рішення тим, що слідчим при розгляді клопотання було доведено, що речі, які були вилучені у ході проведення обшуку являються предметами кримінального правопорушення та одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та з урахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та оцінки доказів, якими слідчий обгрунтовував правові підстави для арешту майна, визнав такі підстави обгрунтованими та такими, що відповідають критеріям, закріпленим у ст.167 КПК України. Також, в основу висновків, покладених в оскаржуване рішення, з метою збереження даного майна, слідчий суддя поклав, згідно ознак матеріальних об`єктів, вилучених під час обшуку, можливість наявності в них даних, які можуть, якимось чином, свідчити про вчинення кримінального правопорушення та мати на собі сліди його вчинення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та його довірительки ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу, за наведених представником доводів та просили скасувати ухвалу слідчого судді, повернувши усе тимчасово вилучене майно власниці ОСОБА_7 , заслухавши думку прокурора, який просив залишити без змін ухвалу слідчого судді та, відповідно відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про арешт майна та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі адвокатом ОСОБА_9 доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частина друга ст.167 КПК України, в свою чергу, містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим, і до такого входить майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є, у тому числі й предметом кримінального правопорушення або одержане внаслідок його вчинення, у відповідності до вимог п.п. 3, 4 цієї частини статті кримінального процесуального закону.

Саме з цих підстав, закріплених у ст.167 КПК України, виходив слідчий суддя постановляючи оскаржувану ухвалу про накладення арешту на майно та у ході повного задоволення клопотання слідчого. Однак висновки та мотиви слідчого судді, які були покладені в основу прийняття рішення про накладення арешту на вилучену, в ході проведення обшуку документацію та носії інформації, які належить ОСОБА_7 , колегія суддів уважає такими, що не підлягали з`ясуванню та не могли бути покладені за основу доцільності накладення арешту на майно, згідно виявлених порушень слідчим положень закону, який встановлює вимоги до змісту та оформлення самого клопотання про арешт майна.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, слідчим абсолютно були проігноровані положення ч.2 ст.171 КПК України, що в свою чергу, призвело до постановлення слідчим суддею рішення, яке не в повній мірі відповідає ст.172 КПК України.

Зокрема, частина друга ст.171 КПК України передбачає, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим, у ході подання клопотання про арешт майна, було додано до нього лише копію протоколу проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , як убачається з цього клопотання, та витяги з ЄРДР.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Будь-яких конкретних фактів і доказів, що свідчили би про факт володіння, користування чи розпорядження ОСОБА_7 арештованим майном, належним чином оформлених та доданих до клопотання документів, що підтверджували би необхідність проведення обшуку саме за вищевказаною адресою у с.Городище, зокрема підтверджуючих (у тому числі) і право власності, тих чи інших осіб, на арештоване майно слідчий не надав.

Разом з тим, слідчий також не долучив до клопотання копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку з метою перевірки правових підстав проведення органом досудового розслідування обшуку житла слідчим суддею, та у подальшому і для арешту майна, що було вилучене, за наявності підстав, у тому числі, і для співставлення відшукуваного майна згідно ухвали - тому, що було вилучене по факту слідчим в рамках проведення обшуку.

Така бездіяльність слідчого, що полягає у недолученні відповідних матеріалів до клопотання, на думку колегії суддів перешкоджала прийняти законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення слідчим суддею у ході вирішення клопотання по суті, та на стадії вирішення питання про призначення розгляду судового провадження за клопотанням слідчого, клопотання підлягало, в порядку ч.3 ст.172 КПК, поверненню слідчому.

Також незрозумілим є мотиви клопотання про його розгляд без виклику осіб, у володінні яких перебували такі речі, з чим погодився і слідчий суддя.

Слідчий суддя, наклавши арешт на тимчасово вилучене майно, позбавив можливості власника та будь-яких інших осіб будь-яким чином розпоряджатись вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, однак походження цього майна та його належність тим чи іншим особам, слідчий суддя не перевірив, чим допустив неповноту судового розгляду.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у випадку, коли судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, об грунтованого та справедливого судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що слідчий неналежним чином оформив подане клопотання про арешт майна, яке одночасно, не в повній мірі відповідає обставинам кримінального провадження за невстановленістю законного володільця майна органом досудового розслідування, саме клопотання містить також вказівку, що « за даними фактами Рівненською місцевою прокуратурою об`єднано вказані кримінальні провадження за № 0000606 і правова кваліфікація кримінального правопорушення: зайняття гральним бізнесом, передбачене ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України», а посилаючись на ч.2 ст.172 КПК України, слідчий просив слідчого суддю розглядати клопотання про арешт, тимчасово вилученого майна без виклику його володільця в судове засідання, з метою забезпечення арешту майна, однак, на момент подачі клопотання не надав документів, що підтверджують належність вилученого майна на праві власності тим чи іншим особам, у тому числі й ОСОБА_7 ..

За таких обставин, подане клопотання слідчого підлягало поверненню слідчому, прокурору (процесуальному керівнику по кримінальному провадженню) - як таке, що подане без додержання вимог ст.171 КПК України, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження за клопотанням слідчого про арешт майна для усунення вказаних недоліків органом досудового розслідування.

Тобто, слідує, що правом, наданим ч.4 ст.172 КПК України, згідно якої під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя з невідомих причин, чомусь, не скористався.

З вищенаведених обставин, встановлених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає апеляційні доводи представника-адвоката ОСОБА_9 частково обгрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що постановлена передчасно по неповно з`ясованих у судовому засідання обставинах, що у відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України - є підставою для її скасування з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про повернення в суд першої інстанції клопотання про арешт майна для виконання вимог ст.171 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 171, 172, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене у ході проведення обшуку 03 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна від 03 травня 2018 року у рамках кримінального провадження №0000606 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190; ч.4 ст.190; ч.1 ст.358 КК України повернути в суд першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.171 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3