Ухвала
Іменем України
10 липня 2018 року

м. Київ
справа № 706/198/17

провадження № 51-7291ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 04 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 04 червня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні № 0000084 від 24 грудня 2012 року.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 навказану ухвалу слідчого судді, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вищевказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Зокрема, засудженим не наведено жодних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних ним судових рішень, при цьому зміст його касаційної скарги зводиться до розміру завданої йому майнової шкоди.
Вказане свідчить про суперечності між прохальною та мотивувальною частинами його касаційної скарги, за наслідками розгляду якої суд касаційної інстанції позбавлений можливості визначитися з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення.
Тобто, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однаквимоги ОСОБА_4 викладені не у відповідності до статті 436 КПК.
Водночас відсутність у касаційній скарзі застережень ОСОБА_4 щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання. Дане не може свідчити про небажання приймати участь в судовому засіданні, у разі відсутності про це у касаційній скарзі.
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 04 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3