Справа № 646/8464/17
№ провадження 1-кс/646/1834/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.18 року Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , прокурора- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27.02.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000449 та постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27.02.2018 р. про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000449,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова із вказаною скаргою та уточненою скаргою на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27.02.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000449 та постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27.02.2018 р. про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000449, вважаючи вказані постанови необґрунтованими та незаконними, просив їх скасувати; просив зобов*язати уповноважених осіб прокуратури Харківської області розглянути його клопотання від 19.03.2018р. Крім того, заявник просив поновити строк на подання скарги у зв*язку з поважною причиною його пропуску.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Крім того, пояснив, що по даному кримінальному провадженню його жодного разу не було допитано, не виконано розпорядження ДВБ, не витребувано відеозаписи від 10.09.2014р. з відеокамер, на яких було зафіксовано осіб, що вручали повістки і спосіб, яким ці повістки вручались та дії цих осіб під час вручення повісток та після цього. Матеріали кримінального провадження не пронумеровані та не зроблено їх опис, що дає підстави вважати про фальсифікації. Також зазначив, що ані слідчий, ні прокурор не є експертами в області моральної шкоди, а тому вони не можуть стверджувати, що йому не спричинено моральну шкоду. Пояснив, що відмовляючи у визнанні його потерпілим, його позбавлено процесуального права заявляти клопотання та надавати докази у кримінальному провадженні. Просив поновити йому пропущений строк для подачі скарги, оскільки копії постанов про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні та про закриття кримінального провадження не отримував, дізнався про їх існування випадково в межах 10-ти денного строку для подачі скарги, та з їх змістом ознайомлений лише під час розгляду вказаної скарги.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував. В судовому засіданні пояснив, що постанову у відмові у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27.02.2018 р. та постанову про закриття кримінального провадження від 27.02.2018р. слідчим прийнято у відповідності до ст.94 КПК України, у зв*язку з відсутністю в діях слідчих Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Вважає цю постанову законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000449, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 3 та п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження та рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Доказів на підтвердження дати вручення постанови про закриття кримінального провадження слідчим та прокурором не надано, отже при вирішенні питання щодо строків подачі скарги, слідчий суддя приймає до уваги доводи заявника та вважає, що строк, передбачений ч.1 ст. 304 КПК України, заявником пропущено з поважних причин.

З копії витягу з ЄРДР, копії постанови про відмову у визнанні потерпілим від 27.02.2018р. та інших матеріалів скарги встановлено, що 23.05.2017 року було розпочато кримінальне провадження № 0000449 відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 18.05.2017р. про зобов*язання прокуратури області внести відомості до ЄРДР за скаргою ОСОБА_3 від 16.03.2017р. щодо неправомірних дій слідчого ОСОБА_8 12.10.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0001139 за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 28.09.2017р. про зобов*язання прокуратури області внести відомості до ЄРДР за скаргою ОСОБА_3 від 04.08.2017р. щодо вчинення кримінального правопорушення слідчими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 -М за п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Вказані провадження були об*єднані в єдине провадження за № 0000449.

Постановою про закриття кримінального провадження від 27.02.2018 року слідчим ОСОБА_5 було прийнято рішення закрити кримінальне провадження, внесене 23.05.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449, у зв*язку з відсутністю у діях слідчих СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Для закінчення провадження ця підстава застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін); б) непричетності особи до кримінального правопорушення. Ця обставина виявляється: якщо достовірно встановлено, що правопорушення вчинене не даною особою, а іншою, і цю особу встановлено, та якщо встановлено, що правопорушення вчинене не цією особою, а іншою, проте невідомо ким саме).

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що слідчий під час досудового розслідування зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Частиною 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК Українипокладається на слідчого.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних правопорушень є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Трифонова П.В. проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не вжито заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя звертає увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин. Крім того, не допитано ОСОБА_3 , не проведено одночасний допит ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , за наявності суперечень у показаннях(про це зазначено в постанові слідчого ОСОБА_5 від 21.12.2017р. про доручення проведення слідчих(розшукових) дій), не витребувано або здійснено тимчасовий доступ та вилучення усіх документів, що стосуються події(зокрема відеозапису з камер відеоспостережень(за їх наявності) з кутом обзору місця, про яке йдеться в заяві ОСОБА_3 з повідомленням про вчинення злочину.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Однак, в порушення вимог ст.110 КПК України, слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено, не проведені інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 94 КПК України, передбачено, що слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевикладене, та положення ст. 94 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову про закриття кримінального провадження, як таку, що винесена передчасно, без дотримання вимог ст. 9 КПК України.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди . Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Розглянувши вимоги скарги ОСОБА_3 щодо скасування постанови про відмову у визнанні його потерпілим, слідчий суддя зазначає, що КПК допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. "Очевидність та достатність" таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Рішення слідчого і прокурора про відмову у визнанні особи потерпілим оформлюються вмотивованою постановою, яка складається відповідно до правил ст. 110 КПК України.

В обгрунтування постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27.02.2018 року слідчим зазначено, що вивченням заяв ОСОБА_3 від 16.03.2017р., 04.08.2017р., а також оглядом лазерного диску, долученого до заяви від 16.03.2017р. встановлено, що вони складаються лише з припущень самого заявника та не підтверджуються жодними фактичними обставинами, як окремо так і в сукупності. Аналізом усіх матеріалів зазначеного кримінального провадження встановлено, що будь-які докази, які б підтверджували факт спричинення слідчими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 у теперішній час відсутні.

Слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27.02.2018 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000449 підлягає скасуванню.

Таким чином, заявник ОСОБА_3 матиме весь обсяг прав потерпілого, передбачених ст. 56 КПК України, в тому числі: знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти клопотання та інші. Крім того, потерпілий має права щодо збирання доказів, відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України та ініціювання питання виконання будь-яких процесуальних дій шляхом подання клопотань, відповідно до ст. 220 КПК України тощо.

Згідно п.п. 11.1.7 та п.п. 11.1.8. п.11.1 п.11 «Формування справ і наглядових проваджень. Загальні правила формування справ і наглядових проваджень» Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України 24.02.2016р. № 103,- усі аркуші справи чи наглядового провадження, крім чистих, нумеруються простим м`яким олівцем. Нумерації підлягають аркуші матеріалів кримінальних проваджень.

Слідчий суддя зауважує, що всупереч положенням вищевказаної Інструкції, у даному кримінальному провадженні пронумерованими є лише 30 аркушів справи та відсутній опис матеріалів кримінального провадження.

Зважаючи на положення ст. 303 КПК України, якими визначено, що слідчий суддя має повноваження розглядати скарги та клопотання в межах досудового провадження, вимога про зобов*язання уповноважених осіб прокуратури Харківської області розглянути клопотання скаржника від 19.03.2018р. задоволенню не підлягає, оскільки з 27.02.2018 року досудове розслідування було завершено прийняттям постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303- 304, 306-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду зі скаргою.
Уточнену скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000449 -скасувати.
Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27 лютого 2018 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000449 -скасувати.
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000449, оформити матеріали вказаного кримінального провадження у відповідності до Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України 24.02.2016р. № 103.
В задоволенні решти вимог скарги-відмовити.
Матеріали кримінального провадження № 0000449 повернути до прокуратури Харківської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1