Ухвала
Іменем України
13 вересня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-7986 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області: - від 22 грудня 2004 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 3 ст. 289, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; - від 30 червня 2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
засуджено за:
- ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;
- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 29 березня 2018 року, зарахувавши у цей строк час його попереднього ув`язнення з 06 січня по 28 березня 2018 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 липня 2018 року апеляційну скаргу прокурора та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про перерахунок строку попереднього ув`язнення залишено без задоволення.
Вирок місцевого суду змінено, у порядку ст. 404 КПК України виключено з мотивувальної частини посилання на заподіяння потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 33 381,75 грн.
У решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він, будучи неодноразово судимим, маючи не зняту судимість, 01 серпня 2013 року приблизно о 01.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 у м. Нетішині незаконно, таємно заволодів автомобілем «Ауді-80», що належав ОСОБА_5 .
Приїхавши на вказаному автомобілі до м. Шепетівки, вони повторно, умисно вчинили крадіжку чужого майна з цього автомобіля, а саме автомагнітоли, вартістю 210,60 грн, належної ОСОБА_7 .
Також 06 квітня 2014 року з 22 год. по 23 год. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 у м. Ізяславі умисно, таємно вчинили крадіжки чужого майна з автомобілів ОСОБА_8 на суму 2214,35 грн, ОСОБА_9 на суму 163,15 грн, ОСОБА_10 на суму 175,70 грн, ОСОБА_11 на суму 1136 грн.
Крім того, 04 січня 2018 року ОСОБА_4 біля будинку № 42 по просп. Миру в м. Шепетівці знайшов пакет з канабісом, вагою в перерахунку на суху речовину 9,68 г, який переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав до 06 січня 2018 року, коли його затримали працівники поліції.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення й особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 липня 2018 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційним судом недостатньо враховано тяжкість скоєних злочинів, їх суспільну небезпеку, всебічно не оцінено особу засудженого та не взято до уваги ряд даних, зокрема: рецидив злочинів, також те, що засуджений після вчинення злочинів тривалий час (з 2014 по 2018 роки) перебував у розшуку, свою вину він вимушений був визнати лише під тиском зібраних у провадженні доказів, до цього часу не працевлаштований, немає жодних законних джерел доходу.
Крім того, прокурор у своїй касаційній скарзі вказує на те, що засуджений до цього часу не відшкодував завдану шкоду, хоча потерпілі й не звертались з цивільними позовами про відшкодування завданих збитків.
Тому призначене засудженому покарання, на думку прокурора, є явно несправедливим.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У касаційній скарзі прокурор не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів та кваліфікацію його дій.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості у зв`язку з тим, що судом не призначено ОСОБА_4 більш суворого покарання, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. А саме, колегія суддів Апеляційного судуХмельницької області, постановляючи ухвалу від 03 липня 2018 року, врахувала тяжкість вчинених правопорушень, які є середньої тяжкості та тяжким, дані про особу засудженого (раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 , яка є вагітною та має на утриманні двох неповнолітніх дітей), конкретні обставини скоєного та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття і активне сприяння розкриттю злочинів. Врахував суд і позицію потерпілих, які матеріальних претензій до ОСОБА_4 не мають, а також досудову доповідь органу з питань пробації, який дійшов висновку, що обвинувачений характеризується позитивно, але виправлення його без позбавлення або обмеження волі неможливе.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_4 покарання дотримався положень статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації та призначив винному мінімальне покарання, передбачене санкціями статей, за які його засуджено, та визнав за можливе застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України, а також належним чином обґрунтував рішення про не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України як альтернативне.

З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду, а тому не вбачає підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим внаслідок м`якості.

Колегія суддів вважає, що ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 03 липня 2018 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Враховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13