Справа № 297/1631/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 24.12.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Китайгород Іллінецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Краковець Яворівського району Льівської області, мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину та одну малолітню дитину, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, займаючи посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в порушення ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2 Розділу І, п. 3-4 Розділу ІІ, п. 7 Розділу ІV посадової інструкції начальника ВПС «Косине», п. 457 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 29.12.2009 року № 1040, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, 12 листопада 2015 року о 17:23 годин, отримавши інформацію від першого заступника начальника ВПС «Косине» ОСОБА_7 про виявлення в районі 294-го прикордонного знаку, що є зоною відповідальності ВПС «Косине», 4-5 осіб на вантажному автомобілі, які намагаються перетнути кордон з України в Угорщину та готуються до правопорушення, зловживаючи своїм службовим становищем, не організував невідкладних спеціальних заходів, не доповів вищестоящому керівнику про вказаний факт, а навпаки через 3 хвилини після отриманої інформації зателефонував ОСОБА_8 , у якого був зв`язок з цими особами, та повідомив останнього про виявлення вищевказаних осіб правоохоронними органами Угорщини, та наказав ОСОБА_8 , щоб ці особи повертались у глиб території України.

Відповідно до обвинувачення, вищевказаними діями ОСОБА_4 , як службова особа правоохоронного органу, своїми діями завдав істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, що полягає у підриві авторитету та престижу органу державної влади Державної прикордонної служби.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для ОСОБА_8 , використання службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії (начальника спеціального приміщення) групи по роботі з іноземцями та адміністративного провадження відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в порушення ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 17 ч. 5 Розділу 2 Розділу Інструкції з організації службової діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, знаходячись у прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів у пункті пропуску» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби Народів, 108, 24 лютого 2016 року з 08:00 годин створив умови, за яких особи при переміщенні товарів широкого вжитку на територію України з Угорщини вимушені будуть давати йому неправомірну вигоду в розмірі по 50 гривень. Таким чином, ст. прапорщик ОСОБА_5 станом на 08:00 годин 25 лютого 2016 року отримав неправомірну вигоду від 64 невстановлених осіб, які перемістили товар китайського виробництва на територію України з Угорщини, по 50 гривень з кожного, що в сумі склало 3200 гривень, а від 7 невстановлених осіб, які переміщували товари побутової хімії, по 200 гривень з автомобіля, на якому переміщалися вказані товари, а всього 1400 гривень. За перевезення інших товарів, не встановлених досудовим розслідуванням, ОСОБА_5 в той же день отримав неправомірну вигоду в сумі 3600 гривень. Тобто, з 08:00 годин 24 лютого 2016 року по 08:00 годин 25 лютого 2016 року ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду в сумі 8200 гривень. Вказані суми та кількість осіб, перетнувших кордон з товаром, ОСОБА_5 власноручно записав на аркуш паперу, який зберігав у приміщенні для зберігання засобів прикордонного контролю пункту пропуску ВПС «Лужанка» разом із вказаними грошовими коштами.

Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, знаходячись в прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів у пункті пропуску» ВПС «Лужанка» з 08:00 годин 26 лютого 2016 року по 08:00 годин 27 лютого 2016 року, отримав неправомірну вигоду від 246 невстановлених осіб за переміщення товарів китайського виробництва а територію України з Угорщини, в розмірі по 50 гривень з кожного, а всього 12300 гривень, а від 11 невстановлених осіб за переміщення товарів побутової хімії, в розмірі по 150 гривень з автомобіля, на якому переміщалися вказані товари, а всього 1650 гривень, а від інших 20 невстановлених осіб за переміщення замків отримав неправомірну вигоду по 200 гривень з кожного, а всього 4000 гривень. Тобто, з 08:00 годин 26 лютого 2016 року по 08:00 годин 27 лютого 2016 року ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду в сумі 17950 гривень. Вказані суми ОСОБА_5 власноручно записав на аркуш паперу, який зберігав у приміщенні для зберігання засобів прикордонного контролю пункту пропуску ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » разом із вказаними грошовими коштами.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Пояснив, що в листопаді 2015 року він проходив службу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також додав, що з ОСОБА_7 він знайомий, так як той був його першим заступником. ОСОБА_8 обвинувачений знав як єгера, який відповідав за дотримання правил полювання на правому фланзі ділянки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Тому ствердив, що 12 листопада 2015 року обвинувачений його не бачив. Чи телефонував йому в той день він не пам`ятає. Просив суд виправдати його, оскільки обставини, викладені в обвинувальному акті, є надуманими.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Пояснив, що в лютому 2016 року він перебував на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії (начальника спеціального приміщення) групи по роботі з іноземцями та адміністративного провадження відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27 лютого 2016 року заступив в прикордонний наряд « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Пояснити походження коштів в приміщенні для зберігання засобів прикордонного контролю пункту пропуску обвинувачений не зміг. Зазначив, що він не мав доступу до цього приміщення і також не знав в кого був такий доступ. Крім того пояснив, що він щоранку здійснює доповідь керівництву щодо кількості автомобілів, перетнувших кордон, що було виявлено під час несення служби, особи якого громадянства перетинали кордон і таке інше. У зв`язку з цим він здійснював певні записи та нотатки. Однак, обвинувачений пояснив, що не знає як аркуш паперу з рукописними записами, які згідно з експертизою здійснив він, в який були загорнуті кошти, потрапив до приміщення для зберігання засобів прикордонного контролю пункту пропуску. Також пояснив, що у військовій прокуратурі його допитували в якості свідка і тому пояснили, що адвокат йому в даному випадку не потрібен. Хто саме це сказав, обвинувачений не пам`ятає. Просив суд виправдати його, оскільки обставини, викладені в обвинувальному акті, є надуманими.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знає по службі. В судовому засіданні підтвердив, що дані ним на досудовому розслідуванні покази про те, що на ВПС «Косине» в листопаді 2015 року вівся журнал обліку телефонних переговорів з прикордонними представниками союзних держав для запису наданої зі сторони Угорщини інформації, що стосується охорони державного кордону, відповідають дійсності. Зазначив, що записи в такому журналі веде черговий підрозділу і 12 листопада 2015 року було здійснено два записи з приводу перевірки зв`язку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знайомий по службі. Свідок підтвердив, що дійсно в журналі перемов з суміжною державою (Угорщина) записи станом на 12 листопада 2015 року були відсутні.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знає по службі. 26 лютого 2016 року з 08:00 годин він перебував на службі в прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» і в його обов`язки входило огляд транспортних засобів з метою виявлення наркотичних речовин, зброї та інших заборонених предметів. Чи отримували ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи в прикордонному наряді, від громадян які-небудь кошти, свідку не відомо. Також пояснив, що особисто він, перебуваючи в прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів», яких-небудь коштів від громадян за перевезення товарів не отримував. Під час обшуку на КПП «Лужанка» 26 лютого 2016 року в складському приміщенні було виявлено грошові кошти. Свідок не бачив, чи заходив ОСОБА_5 до вказаного приміщення. Також пояснив, що виявлені грошові кошти в розмірі 20 євро та 300 гривень, були його особистими коштами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ствердила, що ОСОБА_5 знає по роботі в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Пояснила, що перебувала на службі в ІНФОРМАЦІЯ_8 в період з грудня 2015 року по січень 2016 року. Додала, що старший зміни має доступ майже до всіх приміщень, крім, наприклад, кімнати зберігання технічних засобів прикордонного контролю, кімнати чергового АСУ

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що знайомий тільки з ОСОБА_4 . Приблизно в листопаді 2015 року останній телефонував йому і просив зателефонувати комусь, однак свідок так і не зрозумів кому саме. Вважав, що ОСОБА_4 можливо помилився номером. Пояснив, що працює охоронцем мисливських угідь. Він охороняє ділянку з с. Косина до смт. Батьова Берегівського району.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з вересня 2015 року він перебував на посаді першого заступника начальника ВПС «Косине», а ОСОБА_4 був його керівником. Ствердив, що згідно інструкції, при надходженні інформації про факт незаконного перетинання кордону чи виявлення осіб, що намагаються незаконно перетнути кордон чи готуються до вчинення правопорушення, перший заступник начальника зобов`язаний повідомити про даний факт начальника підрозділу. Разом з тим, свідок не пам`ятає чи надходила до нього інформація про можливе порушення кордону саме 12 листопада 2015 року.

Також, останній, ознайомившись з звукозаписом розмови по мобільному телефону 12 листопада 2015 року о 17:23 годин, пояснив, що не може підтвердити чи є він учасником цієї телефонної розмови. Також ствердив, що оскільки ОСОБА_4 на той час був його керівником, вони багато спілкувались між собою по службі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює на посаді прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону і 27 лютого 2016 року відповідно до ухвали слідчого судді разом з слідчим та співробітниками Управління СБУ в Закарпатській області прибули на пункт пропуску ВПС «Лужанка». Ствердив, що прибувши до пункту пропуску та пред`явивши вищевказану ухвалу слідчого судді, він роз`яснив понятим про порядок проведення обшуку, після чого увійшли до адміністративної будівлі пункту пропуску. Пояснив, що в будівлі справа знаходилося приміщення, де було виявлено незначну суму коштів. В подальшому в приміщенні для зберігання технічних засобів було виявлено пакет жовтого кольору з основною сумою грошових коштів, які було перераховано, опечатано та вилучено. Чи були відчиненими двері до вказаного приміщення свідок не пам`ятав. Також зазначив, що під час проведення обшуку завжди був присутнім представник ІНФОРМАЦІЯ_3

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він, займаючись розслідуванням даного кримінального провадження, проводив невідкладні слідчі дії, складав процесуальні документи та направляв обвинувальний акт до суду. Підставою внесення відомостей до ЄРДР стало звернення Управління СБУ в Закарпатській області з приводу вчинення кримінально-караних діянь посадовими особами ВПС «Лужанка». Свідок пояснив, що саме він проводив обшук в адміністративній будівлі ВПС «Лужанка». Обставини виявлення грошових коштів свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що в березні 2016 року вона з сином знаходились на КПП «Лужанка», коли до них підійшов інспектор митної служби і попросив бути понятими під час проведення обшуку. Спочатку обшук проводився в приміщеннях білої будівлі, що знаходилася по ліву сторону в напрямку угорського кордону. На першому поверсі в комірчині, яка спочатку була зачинена, під столом знайшли гроші, загорнуті в білий папір. Серед грошових коштів були долари США, євро та гривні. Крім того, грошові кошти ще було знайдено в щитовій кімнаті. Свідок також пояснила, що погодилась бути понятою під час обшуку на КПП «Лужанка», оскільки раніше була знайома з прокурором військової прокуратури ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він з мамою ОСОБА_16 знаходились на КПП «Лужанка», так як планували їхати до Угорщини. Тоді до них підійшли інспектор митної служби та працівник СБУ і попросили бути понятими під час проведення обшуку. Погодившись, вони, зокрема, були присутні при вилученні грошових коштів на складі під столом в сумі близько 18000 гривень. Також грошові кошти в сумі 1000 гривень ще були знайдені біля смітника в щитовому приміщенні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що в його обов`язки входило протидія корупції в органах Державної прикордонної служби України і в рамках оперативно-розшукової справи він здійснював оперативно-технічні заходи. В ході проведення таких заходів було зафіксовано розмову ОСОБА_4 з його першим заступником, під час якої останній повідомив, що до 294 прикордонного знаку під`їхав автомобіль, з якого вийшли 4-5 осіб і направились в бік кордону України з Угорщиною. Також було зафіксовано розмову ОСОБА_4 з ОСОБА_8 , в ході якої ОСОБА_4 повідомив останньому, що вказаних людей помітили, після чого ОСОБА_4 зателефонував своєму першому заступнику і наказав виїхати на місце ще з одним співробітником на ім`я ОСОБА_19 і перевірити ситуацію. Також свідок пояснив, що фіксація вказаних розмов була не негласною слідчою дією, а оперативно-технічним заходом в рамках оперативно-розшукової справи, яку було заведено в лютому 2015 року на підставі інформації з оперативних джерел.

Крім того, свідок ОСОБА_18 не зміг пояснити, чому телефонні розмови ОСОБА_4 прослуховувались 12.11.2015 року, а відомості за ч. 1 ст. 368 КК України були внесені до ЄРДР тільки 24.02.2016 року (т. 1 а. с. 97-98, 104).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх доводів та спростувань, та перевіривши докази, надані на їх підтвердження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Органом досудового розслідування, як доказом вини обвинуваченого ОСОБА_4 , наведено, зокрема, протокол за результатами оперативно-технічного заходу від 23.11.2015 року, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за № НОМЕР_1 у період з 22 вересня 2015 року по 22 листопада 2015 року (т. 1 а. с. 105-106). Згідно з обвинуваченням, ОСОБА_4 , отримавши інформацію від першого заступника начальника ВПС «Косине» ОСОБА_7 про виявлення в районі 294 прикордонного знаку 4-5 осіб на вантажному автомобілі, які намагаються перетнути кордон та готуються до правопорушення, не організував спеціальних заходів, а зателефонував ОСОБА_8 , у якого був зв`язок з особами, які намагались незаконно перетнути державний кордон, та повідомив останнього про виявлення вищевказаних осіб правоохоронними органами Угорщини та наказав ОСОБА_8 , щоб вищевказані особи повертались у глиб території України.

Дослідивши в судовому засіданні вищевказаний протокол за результатами оперативно-технічного заходу від 23.11.2015 року, судом встановлено, що з розмов, наведених у вказаному протоколі, не вбачається про те, що ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_4 про кількох осіб, які незаконно намагаються перетнути державний кордон з України в Угорщину і що наказав останньому, аби такі особи повертались в Україну, оскільки в розмові про таке не йдеться. Тим більше, не вбачається з таких розмов і про певний корисливий мотив ОСОБА_4 . Не ствердив про таке і допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 .

За таких обставин, наведене в обвинувальному акті як доказ вини ОСОБА_4 суд вважає припущеннями органу досудового розслідування, що не ґрунтуються на належних доказах, у зв`язку з чим, суд не вважає протокол за результатами оперативно-технічного заходу від 23.11.2015 року та відповідний аудіозапис негласних слідчих (розшукових) дій № 14/22 належними доказами, оскільки такі не підтверджують наведені в обвинувальному акті обставини.

Так, відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також суд вважає неналежним доказом протокол огляду мобільного телефону марки «iPhone 5», що належить ОСОБА_4 , оскільки в такому відсутні будь-які відомості, що мають значення для даного кримінального провадження чи інші відомості, передбачені ст. 85 КПК України (т. 1 а. с. 113-117).

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для ОСОБА_8 , використанні службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органу державної влади Державної прикордонної служби України.

Приміткою 3 ст. 364 КК України встановлено, що істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Верховний Суд України в постанові від 27.10.2017 року по справі № 5-99кс16 зробив висновок, що диспозиція ч. 1 ст. 364, якою передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Отже, проявом немайнової шкоди, яка могла б бути за ч. 1 ст. 364 КК як заподіяння істотної шкоди (за ознакою підриву авторитету правоохоронних органів), можливе якби наслідки цього заподіяння досягли б розміру, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Обчислення розміру немайнової шкоди також має бути належним чином підтверджено (в т.ч. цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву.

При цьому, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено про завдання істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органу державної влади, не було визначено таку шкоду в майновому вигляді. Тому суд вважає, що формулювання обвинувачення ОСОБА_4 є надуманим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено те, що ОСОБА_4 12 листопада 2015 року, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів, не організував невідкладних спеціальних заходів після отримання інформації про виявлення осіб, які намагаються незаконно перетнути кордон, а реалізуючи свій злочинний умисел, посприяв поверненню таких осіб на територію України з метою отримання для ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає недоведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, слід виправдати ОСОБА_4 за цим обвинуваченням.

Щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 368 КК України, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 24 лютого 2016 року створив умови, при яких особи, які переміщують товари широкого вжитку на територію України з Угорщини, вимушені будуть давати йому неправомірну вигоду та що в результаті він станом на 08:00 годин 25 лютого 2016 року отримав таку в сумі 8200 гривень, а з 08:00 годин 26 лютого 2016 року по 08:00 годин 27 лютого 2016 року в сумі 17950 гривень.

При цьому, органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не були встановлені особи, які давали ОСОБА_5 неправомірну вигоду за переміщення товарів, також не встановлено які саме товари були переміщені через кордон та на яких саме автомобілях. А сума неправомірної вигоди органом досудового розслідування встановлена виключно виходячи з розміру знайдених під час обшуку коштів.
Органом досудового розслідування, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_5 , наведено, зокрема протоколи обшуків, проведених 27 лютого 2016 року в адміністративному приміщенні ВПС «Лужанка» прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_14 та слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_15 , та протокол огляду від 29.02.2016 року, складений слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_15 (т. 1 а. с. 60-65, 66-72, 85-87).

Відповідно до протоколу обшуку, проведеного прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_14 , 27 лютого 2016 року в приміщенні щитової було виявлено пакет з грошовими коштами в сумі 1300 гривень, а під столом в приміщенні для зберігання технічних засобів прикордонного контролю було виявлено пакет жовтого кольору з грошовими коштами на загальну суму 300 доларів США, 10 євро, 18402 гривні та 7700 форинт. Також було виявлено два аркуші формату А4 з рукописними записами з певними нотатками та підрахунками (т. 1 а. с. 66-72).

Відповідно до протоколу огляду від 29.02.2016 року, проведено огляд грошових коштів, знайдених під час проведення обшуку 27 лютого 2016 року в приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (а. с. 85-87).

Однак, в протоколі обшуку від 27.02.2016 року не зазначені серійні номери виявлених та вилучених грошових коштів, тоді як в протоколі огляду від 29.02.2016 року такі зазначені.

Наведене дає підстави суду визнати протокол огляду від 29.02.2016 року неналежним доказом, оскільки він складений при проведенні огляду ідентифікованих грошових коштів, тоді як ідентифікація грошових коштів під час обшуку 27 лютого 2016 року не здійснювалась, що виключає можливість доведення того, що оглянуті згідно з протоколом від 29.02.2016 року грошові кошти є тими грошовими коштами, що виявлені та вилучені під час обшуку згідно з протоколом від 27.02.2016 року.

Крім того, суд визнає неналежними доказами також протокол обшуку, проведеного слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_15 , від 27.02.2016 року (т. 1 а. с. 60-65), протокол отримання зразків почерку свідка ОСОБА_12 для експертизи від 27.02.2016 року (т. 1 а. с. 80-84), оскільки такі не містять яких-небудь обставин, які мають значення для даного кримінального провадження.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис з допитом ОСОБА_5 27 лютого 2016 року, суд приходить до висновку, що даний доказ (т. 1 а. с. 143-147), слід визнати недопустимими відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 27 лютого 2016 року ОСОБА_5 було допитано в якості свідка в кримінальному провадження № 0000016 від 24.12.2016 року, що потягло за собою пред`явлення йому того ж дня підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, а в подальшому дані кримінальні провадження було об`єднано постановою від 25.04.2016 року в одне кримінальне провадження № 0000016 (т. 1 а. с. 136).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
У зв`язку з наведеним, згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України суд не приймає до уваги відеозапис з допитом ОСОБА_5 як свідка 27 лютого 2018 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Також суд не приймає до уваги надані стороною обвинувачення в якості доказів вини ОСОБА_5 протокол допиту останнього як свідка від 27.02.2016 року (т. 1 а. с. 143-147), протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2016 року (т. 1 а. с. 148-151), протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 10.06.2016 року (т. 1 а. с. 156-159), оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, та суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Щодо висновку експерта № 13 від 01.06.2016 року, то суд приходить до наступного.

Як вбачається з вказаного висновку, на дослідження експерту було надано два аркуші паперу білого кольору формату А4, в яких під час обшуку 27 лютого 2016 року на ВПС «Лужанка» було знайдено грошові кошти. Записи на даних аркушах паперу, виконані ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 174-181).

Однак, зв`язок між записами на вищевказаних аркушах паперу та діями, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відсутній, тому суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, викладене на підставі припущень органу досудового розслідування про зміст тексту, викладеного на вищевказаних аркушах паперу.

Отже, суд не може приймати до уваги вказаний висновок експерта, оскільки такий, відповідно до ст. 85 КПК України, є неналежним доказом, так як не підтверджує існування чи відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 КПК України також передбачено, що особа має бути виправдана, якщо сторона обвинувачення не доведе її винуватість поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено те, що ОСОБА_5 24 лютого 2016 року створив умови, при яких особи, які переміщують товари широкого вжитку на територію України з Угорщини, вимушені будуть давати йому неправомірну вигоду та що в результаті він отримав неправомірну вигоду на загальну суму 26150 гривень.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає недоведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, слід виправдати ОСОБА_5 за цим обвинуваченням.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, суд ухвалює виправдувальний вирок відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити, зокрема, з речовими доказами і документами.

Долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374, 393, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдати.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдати.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 20002 гривень, 300 доларів США, 20 євро, 7700 угорських форинтів, які зберігаються в банківській установі, після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави.

Речові докази: список з номерами автомобілів на 1 аркуші; список військовослужбовців, які знаходились в нарядах, на 1 аркуші; 2 аркуші паперу з рукописними записами номерів мобільних телефонів та анкетних даних осіб; 1 аркуш паперу з рукописними записами та схемами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, 2 аркуші паперу формату А4 з рукописним текстом, в які були загорнуті вищевказані грошові кошти, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Apple iPhone 5s» № BC6-Е2642А, який зберігається у шафі речових доказів військової прокуратури Ужгородського гарнізону, негайно повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Речові докази: оптичні диски «Verbatim DVD+R» з відеозаписом допиту ОСОБА_5 від 27.02.2016 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази: контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 31.05.2011 року; згода на обробку персональних даний від 05.03.2012 року; контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 16.05.2014 року; рапорт ОСОБА_5 про призначення на нижчу посаду від 01.06.2010 року; рапорт ОСОБА_5 про укладення з ним контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 3 роки від 20.04.2011 року; рапорт ОСОБА_5 про прийняття посади від 29.03.2013 року; рапорт ОСОБА_5 про дозвіл на виїзд за кордон від 01.12.2014 року; рапорт ОСОБА_5 про дозвіл на виїзд за кордон від 10.07.2015 року; декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік ОСОБА_5 ; декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_5 ; декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_5 ; декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_5 , які передані на відповідальне зберігання Мукачівського ОМВК, після набрання вироком законної сили передати Мукачівському ОМВК.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1