Справа № 349/1023/18
Провадження № 1-кс/349/255/18
У Х В А Л А

05 липня 2018 року м. Рогатин

Слідчий суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

слідчий ОСОБА_3

власник майна ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання слідчого слідчого відділення Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, яке погоджене із прокурором Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури про арешт майна в кримінальному провадженні №0000156 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2018 року слідчий СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП України ОСОБА_6 звернувся із клопотанням, погодженим із прокурором Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000156.

Клопотання обґрунтовано тим, що 27 червня 2018 приблизно о 13 год. 20 хв. в м. Рогатині Івано-Франківської області ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», жовтого кольору, реєстраційний номер не встановлений (посвідчення водія серії НОМЕР_1 ), рухався по вул. Галицькій у напрямку центральної частини м. Рогатина, де умисно здійснив наїзд на працівника правоохоронного органу - начальника сектору превенції Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_8 , у зв`язку із чим він отримав тілесні ушкодження у вигляді «забою лівого колінного суглобу, забійної гематоми лівого колінного суглобу».

03 липня 2018 року під час огляду місця події по вул. Галицькій в м. Рогатині, а саме поблизу Рогатинського відділення поліції, було тимчасово вилучено автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в момент вчинення кримінального правопорушення керував ОСОБА_4 .
Зазначений автомобіль ОСОБА_4 було використано як знаряддя вчинення злочину, а тому він має важливе значення для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та 03 липня 2018 року визнаний постановою слідчого у кримінальному провадженні речовим доказом.
Із даним автомобілем під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду експертиз щодо дослідження технічного стану транспортного засобу з метою встановлення наявності на його передній лівій частині пошкоджень, характерних для наїзду на перешкоду, а також встановлення, чи перебував він у справному стані на момент вчинення злочину.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав наведених у ньому, додатково пояснила , що 28 червня 2018 року потерпілий ОСОБА_8 в приміщенні Рогатинського відділення поліції добровільно видав для долучення до матеріалів кримінального провадження одяг( штани) , у яких був одягнений на момент отримання тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди 27 червня 2018 року з метою проведення медико-криміналістичної експертизи.

Власник майна ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо накладення арешту на автомобіль. Свої заперечення обгрунтувують тим, що по-перше: тимчасове вилучення автомобіля здійснено з порушенням ч.3 ст.168 КПК України, а саме копію протоколу не надано особі у якого вилучено майно; по-друге : в них немає довіри до слідчого органу, який проводить досудове розслідування, оскільки потерпілим є їхній працівник, а також є ризики того, що тимчасово вилучене майно може бути пошкоджено і по-третє : вказаний транспортний засіб є необхідним засобом для здійснення ним з дружиною підприємницької діяльності. Крім цього ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що наїзду на працівника поліції він не здійснював, а письмові показання свідка ОСОБА_9 містять суперечності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши додані до клопотання документи, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання,приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зі змісту клопотання вбачається, що сторона кримінального провадження просить накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду автомобіль, який був знаряддям вчинення злочину, визнаний речовим доказам у кримінальному провадженні та належить ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктом 1 частини другої статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч.3 ст.168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Під час дослідження в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 03 липня 2018 року встановлено, що слідчим ОСОБА_6 під час огляду було тимчасово вилучено автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та складено протокол, однак копія його не надана особі у якої вилучено майно , що є порушенням вимог ч.3 ст.168 КПК України, однак на думку слідчого судді це порушення не є істотним і не може бути підставою вважати таке тимчасове вилучення майна незаконним.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною третьою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

А згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З врахуванням вказаних вимог закону, досліджених матеріалів кримінального провадження приходжу до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучений 03 липня 2018 року під час огляду автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України і який визнаний постановою слідчого від 03 липня 2018 року речовим доказом.
Отже з метою збереження речового доказу вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором про арешт майна в кримінальному провадженні №0000156, задовольнити.

Накласти арешт з забороною на користування та розпорядження автомобілем марки «Volkswagen Caddy», жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .
Роз`яснити ОСОБА_4 , що згідно ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1