Справа № 344/5693/17
Провадження № 11-кп/4808/18/18
Категорія ст. 263 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001074, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 06 червня 2018 року, відносно ОСОБА_9 за ст. 263 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить вирок Івано Франківського міського суду по справі № 344/5693/17 від 06 червня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 263 ч.1 КК України змінити в частині призначеного покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та пом`якшуючі обставини.

Вироком Івано Франківського міського суду від 06 червня 2018 року, ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 2311 грн. 05 коп. судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив умисні дії, які виразилися в носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

Так, в кінці літа 2016 року, перебуваючи на території покинутої військової частини, що по вул. Національної Гвардії в м. Івано-Франківську, знайшов 14 предметів схожих на набої. Не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, ОСОБА_9 приніс їх в квартиру по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав. В подальшому, ОСОБА_9 , не маючи наміру здати придбане в правоохоронні органи, 20.03.2017 року приблизно о 17.00 год. по вул. Чорновола, 129 в м. Івано-Франківську, був зупинений працівниками патрульної поліції, які несли службу по забезпеченню охорони публічного порядку. В ході проведення огляду місця події працівниками поліції, ОСОБА_9 усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з носінням, зберіганням та придбанням бойових припасів без передбаченого законом дозволу, із бокової кишені сумки, яку носив при собі, добровільно видав поліетиленовий пакет із вмістом 14 предметів схожих на набої, які згідно висновку експертизи є боєприпасами, а саме: дві штуки є боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї - військовими 7,62-мм (7,62x39 мм) патронами зразка 1943 року центрального бою, промислового виробництва; один патрон із маркуванням «539 К» - (Тульський патронний завод, РРФСР (сучасна Російська Федерація), 1957 року випуску) із звичайною кулею; два предмети є боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї - військовими 5,45-мм (5,45x39 мм) патронами центрального бою, зі звичайною кулею, промислового виробництва (Луганський патронний завод, Україна, 1980 та 1981 року виготовлення); п`ять предметів є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 9-мм (9x18 мм) пістолетними патронами центрального бою до пістолетів конструкції «Макарова» (ПМ), промислового виробництва. (Юрюзанський патронний завод, Челябінська область, Російська Федерація, 1 шт - 1964, 1 шт - 1968, 1 шт - 1977, 2 шт - 1967 року виготовлення); п`ять предметів є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - спортивно-мисливськими малокаліберними патронами, кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм, промислового виробництва. Усі патрони придатні для їх використання за призначенням (стрільби).

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає її необгрунтованою та безпідставною;

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинуваченим було подано письмову заяву від 29.05.2018 року, із змісту якої вбачається, що обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні умисних дій, які виразились в носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та про кваліфікацію таких дій обвинуваченого за ст. 263 ч.1 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні його підзахисному покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

Так, як призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в ОПНЛ №3 та ОНД не перебуває та висновок досудової доповіді органу пробації, з якого вбачається, що ОСОБА_9 може виправитися без позбавлення волі, низький ризик небезпеки для суспільства.

Тому на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 наведені в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні ним в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Окрім цього, санкція ст. 263 ч.1 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Проте, суд першої інстанції врахувавши особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання застосував щодо ОСОБА_9 , ст. 75 КК України та звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України .

Окрім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, як і не встановлено обставин для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити - без задоволення, а вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 06 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4