Справа № 752/7295/17
Провадження №: 1-кс/752/3990/18
У Х В А Л А

25.05.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, розглянувши клопотання сторони кримінального провадження № 0003166 від 22.06.2016, старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:
в провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0003166 від 22.06.2016, старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, в розмірі шкоди, завданої протиправними діями директора ТОВ «РІСТ» ОСОБА_5 в сумі 177 164,26 грн.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003166, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2016, відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , займаючи посаду директора ТОВ «РІСТ» і будучи на момент виконання робіт з комплексної модернізації будівлі КЗ КОР «Київський обласний центр крові» зі встановленням твердопаливних котлів для теплозабезпечення закладу службовою особою, умисно, вчинив внесення, завідомо неправдивих відомостей завищеними обсягами будівельних робіт, використаних матеріалів та понесених витрат та власноручно виконав підпис в документах, а також завірив відтиском круглої печатки ТОВ «РІСТ», що перебувала у його розпорядженні з метою заволодіння чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, а саме - коштів державного бюджету України на суму 177 164,26 грн.

22.06.2016 внесено в ЄРДР матеріали кримінального провадження за № 0003166 за ч. 1 ст. 366 КК України.

14.03.2018 внесено в ЄРДР матеріали кримінального провадження за № 0000270 за ч. 4 ст. 191 КК України.

14.03.2018 внесено в ЄРДР матеріали кримінального провадження за № 0000270 за ч. 2 ст. 364 КК України.

16.03.2018 зазначені матеріали об`єднано з кримінальним провадженням № 0003166 від 22.06.2016.

16.04.2018 складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

16.05.2018 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 подано цивільний позов до ОСОБА_5 на суму 177 164,26 грн.

В судове засідання слідчий не з"явилась, подала заяву з проханням розглядати клопотання у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є джерелом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У силу ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та з метою збереження майна.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання сторони кримінального провадження № № 0003166 від 22.06.2016, старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт грошових коштів задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , в АТ «УКРСИББАНК» МФО банку 351005, валюта рахунку 980 українська гривня, в розмірі завданої шкоди, що складає 177 164,26 грн.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя: