Справа № 589/3558/16-к
Провадження № 1-кс/589/829/16
УХВАЛА
26 серпня 2016 р.
Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Шосткинського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Шосткинського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , що погоджено заступником керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
23 серпня 2016 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло вищевказане клопотання, про накладання арешту на сільськогосподарську культуру «Просо», яка на даний час вирощується і підлягає збиранню протягом серпня - вересня 2016 року на земельній ділянці державної власності з кадастровим номером: :07:005:0422 площею 34,0718 га, що розташована за межами населеного пункту на території Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області шляхом заборони їх відчуження, знищення насаджень чи проведення інших дій з ним, яке в судовому засіданні уточнив, а саме в частині інших дій: реалізовувати його та збір врожаю.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0001039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, розпочате за повідомленням першого заступника начальника Управління СБ України в Сумській області полковника ОСОБА_5 про те, що в період з 2013 по 2016 ОСОБА_6 , 1963 р.н. самовільно зайняв земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 34 гектара, що розташована на території Воронізької селищної ради.

Зазначеними діями ОСОБА_6 порушено вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку державної власності площею 34,0718 га за межами населеного пункту на території Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області.

Допитаний за даним фактом ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно на даний час займає зазначену земельну ділянку, а також пояснив, що в 2013 році до нього, як до директора ТОВ «Нива» звернулись місцеві мешканці, які стали прохати його здійснити окультурення вказаної земельної ділянки, яка в той момент була виділена їм як громадське пасовище для годування їх худоби, однак в той момент вказане земельна ділянка вже не могла використовуватись за своїм призначенням. На їх прохання ОСОБА_6 погодився, про що вони склали договір про надання спонсорської допомоги по окультурюванню пасовиськ між ТОВ «Нива» та само названим «Серповським животноводчиським товариством КРС». З того часу ОСОБА_6 проводить окультурювання вказаної земельної ділянки з подсівом сільськогосподарських культур, а взамін щорічно виділяє з числа орендованих ним земель земельну ділянку для використання даним місцевим мешканцям як пасовисько для годування їх худоби.

На даний час є підстави вважати, що ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, при відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на землю, самовільно зайняв та використовує на даний час земельну ділянку загальною площею 34,0718 та (кадастровий номер: :07:005:0422) за межами населеного пункту на території Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області, внаслідок чого земельним ресурсам держави завдано значної шкоди.

Згідно з листом Управління Держгеокадастру в Шосткинському районі Сумської області № 18-28-0.2-844/0/2-16 від 14.06.2016, вказана земельна ділянка загальною площею 34,0718 га (кадастровий номер :07:005:0422) за межами населеного пункту на території Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області відноситься до земель сільськогосподарського призначення (рілля) та перебуває у державній власності.

Документи, що підтверджують право власності або користування на зазначену вище земельну ділянку у ОСОБА_6 відсутні, оскільки вказана земельна ділянка в оренду йому не передавалась.

Так, проведеним оглядом місця події від 22.08.2016 на землях Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області встановлено, що станом на 22.08.2016 на земельній ділянці, яка перебуває в межах земель державної власності, був здійснений обробіток, а саме проведений посів сільськогосподарської культури «просо», якою повністю засіяно всю територію земельної ділянки з кадастровим номером :07:005:0422 площею 34,0718 га.

Зважаючи те, що на зазначеній земельній ділянці, на якій проведений обробіток та вирощується сільськогосподарська культура «Просо», може бути проведений збір урожаю, виникає необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а саме на сільськогосподарську культуру «Просо».

Беручи до уваги те, що не накладення арешту на насадження сільськогосподарської культури «Просо» на вищевказаній земельній ділянці, шляхом заборони розпоряджатися ними, знищувати їх та проводити інші дії з ними може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а саме внаслідок їх знищення, покосу, відчуження або проведення інших дій з ними, вказане майно, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, може бути повністю або частково знищене, виникає необхідність у застосуванні вказаного заходу забезпечення.

Є достатні підстави вважати, що просо, яке росте на самовільно зайнятій земельній ділянці має ознаки передбачені ст. ст. 167, 170 КПК України: тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також як перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володіння якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що вказані насадження сільськогосподарської культури «Просо» розташовані на самовільно зайнятій земельній ділянці, а отже набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у забороні особам, які зайняли земельну ділянку насадженнями «Проса», а саме ТОВ «Нива» в особі директора ОСОБА_6 , відчужувати ці насадження, знищувати їх чи проводити інші дії з ними. Незастосування арешту на вищевказані насадження «Проса» шляхом відчуження цих насаджень, знищення їх чи проведення інших дій з ними може призвести до його повного або часткового перетворення.

Одночасно, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий просить розглядати дане клопотання без участі власників вказаних насаджень «Проса» на земельній ділянці з метою забезпечення збереження вказаного майна.

Слідчий Шосткинського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 та заступник керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання та його мотиви підтримали та просили задовольнити, зазначивши, що при накладанні арешту на вказану сільхозкультуру «Просо» всі обов`язки по збору врожаю, зберіганню та його реалізації покласти на орган досудового розслідування. Пояснили, що збір врожаю буде проводитись з залученням інших сільхозпідприємств, яких саме на даний час вирішується, а також і вирішується порядок збереження насіння.

Підозра особі поки що не пред`явлена. На даний час вирішується питання щодо залучення землевпорядника, експерта щодо визначення розміру шкоди та потерпілої сторони.

Вказана земельна ділянка зайнята самовільно, оскільки наразі не існує ніякого юридичного документу щодо передачі в оренду тощо, а надані директором ТОВ «Нива» ОСОБА_6 документи не мають юридичної сили, тому наразі вказана не розпайована земельна ділянка площею 960 га, використовується з метою отримання прибутку.

Допитаний в судовому засіданні директор ТОВ «Нива» ОСОБА_6 заперечує проти клопотання та пояснив наступне.

Він дійсно на даний час займає зазначену земельну ділянку. В 2013 році до нього, як до директора ТОВ «Нива» звернулись місцеві мешканці, які стали прохати його здійснити окультурення вказаної земельної ділянки, яка в той момент була виділена їм як громадське пасовище для годування їх худоби, однак в той момент вказане земельна ділянка вже не могла використовуватись за своїм призначенням. На їх прохання він погодився, про що вони склали договір про надання спонсорської допомоги по окультурюванню пасовиськ між ТОВ «Нива» та само названим «Серповським животноводчиським товариством КРС». З того часу він надає послуги та проводить окультурювання вказаної земельної ділянки з подсівом сільськогосподарських культур, а взамін щорічно виділяє з числа орендованих ним земель земельну ділянку для використання даним місцевим мешканцям як пасовисько для годування їх худоби.

Зазначену земельну ділянку засіває відкрито, про що знають селищний голова до якого він особисто звертався з цим питанням перед засівом, а також і відповідальні особи Шосткинської РДА, які дали усну згоду. До адміністративної відповідальності не притягувався.

Дана земельна ділянка засіяна просом весною 16-17 травня 2016 року, на що витрачено кошти в сумі 112 тисяч грн. Дана сільхозкультура не є продовольчим зерном, а являється селекційною культурою, тому потребує певної технології як вирощування так і збирання.

Вегетаційний період проса 62 дні, тому за належних погодних умов насадження підлягає збиранню з 25.08.2016 року по 10.09.2016 року.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

п. 2 цієї статті, передбачено, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

п.3 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

п. 6 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчим не дотримано.

Орган досудового розслідування, вважає, що вказані насадження сільськогосподарської культури «Просо» розташовані на самовільно зайнятій земельній ділянці, а отже набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у забороні особам, які зайняли земельну ділянку насадженнями «Проса», а саме ТОВ «Нива» в особі директора ОСОБА_6 , відчужувати ці насадження, знищувати їх чи проводити інші дії з ними. Незастосування арешту на вищевказані насадження «Проса» шляхом відчуження цих насаджень, знищення їх чи проведення інших дій з ними може призвести до його повного або часткового перетворення.

Однак, в клопотанні немає посилань на те, хто, в розумінні ст. 55 КПК України, є потерпілим у кримінальному провадженні, чи звертався потерпілий з відповідною заявою про вчинення злочину щодо нього або з заявою про залучення як потерпілого у кримінальному провадженні. З пояснень слідчого вбачається, що дане питання ще вирішується.

Потерпілим від злочинів, передбачених ч. 1 ст. 197-1 КК України, є законний володілець або власник самовільно зайнятої земельної ділянки.

Ч. 1 ст. 197 1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197 1 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, для встановлення суті якого важливим є визначення моменту виникнення права власності на земельну ділянку чи права користування нею.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, є право власності на землю (право володіння і користування землею).

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, виступає конкретна земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається Згідно з чинним законодавством з урахуванням таких показників: площа самовільно зайнятої земельної ділянки; середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням; коефіцієнт функціонального використання земель; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель.

До шкоди, заподіяної власникові земельної ділянки або землекористувачеві, включаються також зокрема: 1) збитки, пов`язані із знищенням або пошкодженням зелених насаджень або 2) витрати, які особа мусить понести для відновлення: а) свого порушеного права на земельну ділянку (проведення геодезичних робіт із відновлення межових знаків); б) якості земельної ділянки як об`єкта права власності чи користування (зокрема, оранка, внесення добрив, проведення рекультивації порушених земель).

Обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину відносно власника земельної ділянки в клопотанні слідчого, всупереч вимогам ст. 132 КПК України, є недоведеним.

Таким чином, клопотання не відповідає вимогам ст. 132 КПК України, якою передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

4. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

5. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

6. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Клопотання взагалі не містить питання про можливий розмір шкоди, завданої злочином та наявність причинного зв`язку між вчиненим діянням і шкодою, що настала, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України.

Як вбачається з пояснень органу досудового розслідування розмір шкоди не визначений. Експерти не залучені, землевпорядник не залучався.

Що стосується доводів клопотання та даних ЄРДР з приводу обставин кримінального провадження, то слід зазначити, що в них також з достатньою повнотою не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину.

З пояснень слідчого та прокурора в судовому засіданні вбачається про покладання всіх обов`язків по арешту майна на орган досудового розслідування, а саме: збору врожаю з залученням сільськогосподарських підприємств, проте, яких саме не вбачається, також не визначений та не вирішений порядок зберігання селекційного насіння, що суперечить вимогам ст. 132 КПК України.

Тобто, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий взагалі не вказав, яким чином врожай сільськогосподарської культури, який засіяний ТОВ «Нива» підлягає збиранню в період серпня -вересня 2016 році, зберіганню за певних умов та на який період, враховуючи характеристику селекційної сільськогосподарської культури.

Такий стан доказів, який має орган досудового розслідування, не може бути законною підставою для застосування надто обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження.

Той факт, що у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, також підтверджує те, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів щодо правової підстави для накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Шосткинського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , що погоджено заступником керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладання арешту на сільськогосподарську культуру «Просо», яка на даний час вирощується і підлягає збиранню протягом серпня -вересня 2016 року на земельній ділянці державної власності з кадастровим номером: :07:005:0422 площею 34,0718 га, що розташована за межами населеного пункту на території Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області шляхом заборони їх відчуження, знищення насаджень чи проведення інших дій з ним.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1