Справа № 359/4013/18
Провадження №1-в/359/278/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника колонії ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

в с т а н о в и в :
24.05.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він заслуговує пільги пом`якшення режиму утримання у зв`язку з її відкриттям 16.05.2018 року. Має 2 стягнення незначного характеру та одне заохочення. Працює з першого дня відбування покарання в БВК №119 але офіційно лише рік. Жодного разу не порушував режим утримання. Має сестру інваліда по материнській лінії, якій має намір допомагати. Враховуючи вищезазначене просив суд замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 11.11.2015 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2016 року до ОСОБА_7 застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838 VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано з 23.02.2015 р. по 14.12.2015 р.

Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутного строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. За змістом даної норми заміна покарання на більш м`яке покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування такої заміни, згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згідно вироку Вишгородського районного суду Київської області від 11.11.2015 року, ОСОБА_7 засуджено до 8 років позбавлення волі. Строк покарання рахується з 23.02.2015 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2016 року, засудженому ОСОБА_7 було зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 23.02.2015 р. по 14.12.2015 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 1/2 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р. передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до коментованої ст. 82 КК України, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі з 04.03.2015 року. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі зарекомендував себе негативно. Мав одне стягнення за порушення вимог режиму утримання, заохочень не мав. До праці не залучався.

З 30.12.2015 року засуджений відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання спочатку зарекомендував себе з негативного боку, за невиконання вимог встановлених законодавством та отримав 1 стягнення правами начальника установи, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

В подальшому засудженому було запропоновано бути працевлаштованим на виробництві, але засуджений відмовився.

12.01.2017 року засуджений ОСОБА_7 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але зі рішенням комісії засуджений на шлях виправлення не стає, має недостатній ступінь виправлення. Не працевлаштований, стягнень та заохочень немає.

Засуджений змінив свою поведінку в кращу сторону, в липні 2017 року був працевлаштований днювальним. За сумліну поведінку та ставлення до праці отримав 1 заохочення, правами начальника установи та характеризується посередньо.

У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує.

За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

У програмах диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організаціях засуджених ОСОБА_7 участі не приймає, а також не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації самодіяльних організацій.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі.

Вину за вироком суду визнав, виконавчих листів на адресу установи не надходило.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, витягу із протоколів від 16.05.2018 року на заміну покарання більш м`яким, рішенням комісії постановлено про відмову ОСОБА_7 в БМ не став на шлях виправлення та відповідно до характеристики засудженого від 16.05.2018 року затвердженої в.о. начальником Бориспільської виправної колонії № 119 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 , підписану начальником відділення СПС №5 ОСОБА_9 зі змістом характеристики згоден в.о. заступник начальника колонії із соціально-виховного та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_10 , відносно засудженого ОСОБА_7 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого зазначено, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та до нього не може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 має нестабільну лінію поведінки, оскільки він спочатку зарекомендував себе негативно за що і отримував стягнення. Згодом намагається змінити свою поведінку в кращу сторону, працевлаштувався та отримав одне заохочення. Однак, така поведінка засудженого не може свідчити про те, що за весь період відбування покарання засуджений твердо став на шлях виправлення. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Так, ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинна, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_7 був раніше судимий за злочин проти власності, та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, під час іспитового строку на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність скоївши новий злочин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставив, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочинна, дані про особу засудженого, та те, що він лише стає на шлях виправлення, і пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 82 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 21.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_1