Справа № 442/8436/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/64/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицької міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002345 від 10.11.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотімля, Вовчанського району, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Модричі, Дрогобицького району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в дані органи.

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що 10.11.2017 року, в першій половині дня, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , таємно, шляхом вільного доступу з польової ділянки, яка належить ТОВ «Захід - Агро МХП», що в с. Вороблевичі Дрогобицького району Львівської області, намагались викрасти 204 кг. качанів кукурудзи, що містять 157 кг. зерна кукурудзи, загальною вартістю 532 грн. 23 коп., однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були затримані на місці події охоронцем охоронно-розшукового бюро вказаної фірми.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в дані органи.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ОСОБА_8 , не має права на звільнення від відбування покарання, оскільки вона вчинила злочин після набрання законної сили вищевказаним законом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 вчинила незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), 10.11.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Таким чином, з огляду на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та в порушення Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнив її від відбування покарання, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України нового вироку.

Таким чином, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, котрий відноситься до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що покарання ОСОБА_8 слід обрати в межах санкції інкримінованого їй злочину у виді позбавлення волі.

Проте, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на даний час є вагітною, вперше притягається до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання, а тому її слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2017 року в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. ст. 79 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в дані органи.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4