І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2018 року м. Фастів
Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
У С Т А Н О В И Л А:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке просив з огляду на закінчення строків тримання під вартою розглянути у даному судовому засіданні.
Клопотання обґрунтував тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, тим, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігти ризикам переховування обвинувачених від суду, відсутність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків та вчинення іншого кримінального правопорушення, вчинення тиску на свідків та потерпілого, також основного свідка - ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом затягування розгляду справи в суді. Також зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні не встановлено місця знаходження майна, яким незаконно заволоділи обвинувачені, а тому у випадку їх перебування на свободі, існує реальна загроза знищення, псування та можливість приховування такого майна, що має значення для встановлення обставин кримінального провадження. Просив суд клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_9 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки на утриманні обвинуваченого знаходиться дворічна дитина, має постійне місце проживання, був офіційно працевлаштований.
Захисник ОСОБА_10 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував в зв`язку з необґрунтованістю заявлених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_11 підтримав клопотання захисників.
Заслухавши думку учасників судового засідання з приводу клопотання прокурора про продовження обраного щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що обраний щодо обвинувачених запобіжний захід належить продовжити на максимальний строк з таких підстав.
Продовжує залишатися достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 опинившись на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра у вчиненні тяжкого злочину. Також приймаючи до уваги стан його здоров`я щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження та вік, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, ОСОБА_6 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування); підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , опинившись на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра у вчиненні тяжкого злочину. Також приймаючи до уваги стан його здоров`я щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження та вік, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, ОСОБА_7 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування); підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 51 1-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» судам слід вважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
З огляду на викладені фактичні обставини більш м`які запобіжні заходи, визначені ст.176 КПК України як:
1)особисте зобов`язання;
не можуть бути обрані у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як альтернативні за наступних підстав.
Усі перелічені запобіжні заходи є занадто м`якими у конкретному кримінальному провадженні, враховуючи обставини вчинення злочину, - насильницького нападу на потерпілого ОСОБА_13 , вчиненого групою осіб та поєднаного із застосуванням фізичного насилля до останнього і погрозами застосування зброї, що є небезпечною для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікацію діянь обвинувачених - ч. 3 ст. 187 КК України - особливо тяжкого злочину, а також враховуючи міру покарання у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого їм злочину - до 12 років позбавлення волі, а тому відповідно не забезпечують виконання мети запобіжного заходу - виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених вище по змісту клопотання.
Крім того, ні обвинуваченими, ні їх захисниками не надано даних щодо особи (осіб) поручителя (-ів), які заслуговують на довіру, та письмово зобов`язується про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків відповідно до с гатті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити їх до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Тому такий запобіжний захід не є альтернативним у вказаному провадженні.
Щодо міри запобіжного заходу як то застава, то відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, на це акцентовано увагу в ухвалі слідчого судді від 24.06.2017 року.
Крім того, відповідно до названого Листа ВСУ слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Враховуючи викладене та те, що стороною захисту не надано даних щодо майнового стану обвинувачених та можливість реального виконання ними запобіжного заходу у виді застави - вказаний запобіжний захід не є альтернативним у вказаному провадження.
Щодо запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то він є надто м`яким у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, стороною захисту не надано даних щодо власників житла, у якому можливо реалізувати вказаний запобіжний захід та не з`ясовано їхньої думки з даного приводу.
Оскільки, згідно названого вище Листа ВСУ правильною слід вважати практику тих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
Враховуючи викладене, запобіжний захід як домашній арешт не є альтернативним запобіжним заходом у вказаному провадженні.
Сторона захисту заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, але такий захід не можна розглядати як достатній для запобігання ризику, указаного в п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини. Зокрема, в даному випадку слід взяти доуваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке він може бути засуджений до 12 років позбавлення волі.
Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, необхідно також врахувати наявність вагомих доказів винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, тяжкість покарання що загрожує останнім у випадку засудження, розмір заподіяної майнової шкоди потерпілому, яка на даний час не відшкодована.
Відповідно до листа ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, опублікованого 30.12.2016 року, у судовій практиці при вирішенні спірного питання про межі продовження строку тримання під вартою під час підготовчого провадження необхідно враховувати, що за наявності клопотання сторони обвинувачення суд під час підготовчого судового засідання вправі продовжити строк тримання під вартою в межах, визначених ч. 1 ст. 197 КПК.
Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі № 1- 28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України № 1- р/2017 від 23 листопада 2017 року Судом роз`яснено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.
Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).
Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
У зв`язку з складністю провадження завершити судовий розгляд до 16.06.2018 року об`єктивно неможливо, зважаючи на те, що ризики, вказані у клопотанні, передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не зменшились, тому за сукупністю цих ознак, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дане кримінальне провадження стосується обвинувачення в тяжкому злочині, а тому суд, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 197, 331, 350, 372 КПК України, ст.ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,-
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовільнити, а в клопотанні захисту-відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб, а саме, по 09 серпня 2018 року, включно.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , строком на 60 діб, а саме, по 09 серпня 2018 року, включно.
Копію ухвали надіслати для виконання начальнику слідчого ізолятора арештний дом Державна установа «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3