печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати уповноважену особу ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 повернути вилучене під час невідкладного обшуку, проведеного 13.04.2018 у приміщенні робочого кабінету ОСОБА_3 за адресою: вул. Волоська, 47, каб. 58, м. Київ, майно:

медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_6 ;

технічний паспорт на транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Під час розгляду скарги адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_3 підтримали вимоги скарги, просили їх задовольнити, вказуючи наступне. 13 квітня 2018 року уповноваженими особами ГУ СБУ в м. Києві та Київській області було затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні злочину та проведено невідкладний обшук, під час якого вилучені речі, предмети, які не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

Також адвокати звертали увагу, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим відсутня відповідна ухвала, з урахуванням чого у органу досудового розслідування відсутні правові підстави для утримання вищевказаного майна.

Під час розгляду скарги адвокати зазначали також про те, що під час обшуку були вилучені неправомірно також грошові кошти, вказуючи, що це особисті грошові кошти ОСОБА_3 арешт на які також не був накладений.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

Вислухавши адвокатів, заявника, вивчивши скаргу, додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався з клопотанням про арешт вилученого під час обшуку майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Разом з тим, з доданих до матеріалів скарги документів, вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий 13.04.2018 під час можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом отримання неправомірної вигоди поєднаної з вимаганням. З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видав грошові кошти, що були предметом злочину. Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів органом досудового розслідування були проведені негласні слідчі дії - контроль за вчиненням злочину з використанням заздалегідь ідентифікованих засобів, а саме грошових коштів в якості предметів неправомірної вигоди. Заперечень до вказаних протоколів зі сторони захисту не надходило.

Вказані обставини підлягають дослідженню в ході досудового розслідування, а в подальшому під час судового розгляду.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволенні клопотання, в частині повернення технічного паспорту на транспортний засіб НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

В даному випадку слід вважати, що вказаний документ належить ОСОБА_3 , та оскільки ареш на нього не накладений він підлягає поверненню.

При цьому медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_7 , вилучена у робочому кабінеті, а тому може бути повернута виключно медичній установі, а не ОСОБА_3 особисто.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , або іншого, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000042 повернути ОСОБА_3 технічний паспорт на ТЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був вилучений під час обшуку 13 квітня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно.

Слідчий суддя ОСОБА_1