Справа № 636/4528/18
Провадження № 1-кс/636/1121/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні винесене в кримінальному провадженні за № 0000072 від 10 березня 2017 року прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайський Харківської області, неодруженого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, розлученого, призваного до лав Збройних Сил України 01.09.2015 року для військової служби за призовом ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, старшого механіка гранатометника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
26.10.2018 року в провадження слідчого судді Чугуївського міського суду надійшло клопотання сторони кримінального провадження - прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В клопотанні прокурора зазначено, що 01.09.2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу до Збройних Сил України за призовом ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у військовому званні «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 190 від 01 вересня 2015 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка гранатометника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

Так, відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.

Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням час, 01.08.2016 року, діючи з прямим умислом, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ). (за адресою: АДРЕСА_2 ) та перебуває за її межами до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Поняття особливий період міститься в абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.

Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами Президента України, є складовою частиною особливого періоду.

Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.

В силу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Збройні Сили України та інші військові формування приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів.

У відповідності до абз. 8 ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням відповідного Указу на затвердження Верховною Радою України.

Демобілізація це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати мирного часу.

За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, на даний час не завершився.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням час, 01.08.2016 року, діючи з прямим умислом, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ). (за адресою: АДРЕСА_2 ) та перебуває за її межами до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, без поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебуває поза межами військової частини.

Враховуючи викладене, дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

29 квітня 2017 року прокурором у кримінальному провадженні солдату ОСОБА_4 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та цього ж дня оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку з невідомим місцезнаходженням останнього.

На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор й звернувся до суду з клопотанням, в якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі, про що надав відповідне письмове клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку:

10 березня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження за № 0000072 від 10 березня 2017 року.

29 квітня 2017 року у кримінальному провадженні винесено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, але не вручено особисто у зв`язку із тим, що він за місцем проживання та реєстрації не проживає, переховується від органів досудового розслідування, на даний момент його місце проживання і знаходження не відомо.

29 квітня 2017 року у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.10.2018 року клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000072 від 10 березня 2017 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 задоволене. Дозволено затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Чугуївського міського суду Харківської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, в призначений день та час ОСОБА_4 до зали судового засідання Чугуївського міського суду Харківської області для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доставлений.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Статтею 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути розглянуто за відсутності підозрюваного, крім випадку оголошення його у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у міжнародний розшук не оголошений, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені клопотання слідчого, оскільки його вирішення по суті неможливо за відсутності підозрюваного.

Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 183, 188, 193 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1