Справа №490/5918/16-к 11.07.2018

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001708

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костирко Високопольського району Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Визначено строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком чинності.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.04.2016 р. до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання, із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що потерпілий намагався спричинити йому тілесні ушкодження, а він з метою припинити такі дії та налякати потерпілого намагався останнього вколоти. Однак, він не усвідомлював, що таким чином через куртку потерпілому можуть бути спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий відносно нього діяв неправомірно, а тому просить врахувати цю обставину такою, що пом`якшує покарання. Зазначає, що підстав вважати, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння немає, оскільки такий стан був незначний.

Посилається на те, що свідок ОСОБА_8 позитивно характеризував його, а потерпілий ОСОБА_9 ніяких претензій до нього не мав. Вину у вчиненні злочину він визнав повністю та у вчиненому розкаявся. Суд призначив йому покарання без врахування тієї обставини, що він хворіє на туберкульоз.

У зв`язку із викладеним вважає, що є підстави для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

10 квітня 2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_9 наніс останньому удар кухонним ножем в область живота, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани на передній стінці черева з рановим каналом, який проникає в черевну порожнину з пораненням лівої долі печінки і внутрішньочеревною кровотечею, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, і в цій частині апелянтом не оспорюються.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який негативної характеристики за місцем проживання не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, страждає на туберкульоз.

Судом враховано визнання вини обвинуваченим, його каяття у вчиненому, сприяння суду та слідству у розкритті злочину як обставини, які пом`якшують покарання. Отже, при призначені покарання враховані обставини, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про незначне алкогольне сп`яніння спростовуються випискою МОНД № 1220 від 11.04.16 р., згідно якою він 11.04.2016 р. о 03.20 год. перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

Посилання апелянта про необхідність врахувати передбачену п.7 ч.1 ст. 67 КК України обставини, що пом`якшує покарання, у вигляді вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, є безпідставними, оскільки така обставина матеріалами провадження не підтверджується. Також не підтверджується і обставина про відсутність претензій потерпілого.

Позитивна характеристика обвинуваченого зі сторони свідка ОСОБА_8 не є достатньою підставою для пом`якшення покарання, про що просить апелянт.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку із чим немає підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Судом призначено покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, за видом у виді позбавлення волі, тобто який передбачено санкцією ч.1 ст. 121 КК України та в мінімальному розмірі. Тому відсутні підстави вважати призначене покарання занадто суворим, як зазначає апелянт.

На думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції належним чином мотивував. Судом враховано, що обвинувачений вчинив злочин на ґрунті зловживання спиртними напоями, немає міцних соціальних зв`язків та офіційної роботи. Крім того, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Апеляційний суд вважає, що з огляду на тяжкість злочину та дані про особу винного, виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим. Тому підстав для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, немає.

Що стосується вимог апелянта про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, то це питання судом першої інстанції вирішено та на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.04.2016 р. до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418,419, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3