ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3232/18
Провадження № 1-кс/210/1135/18
У Х В А Л А
іменем України
"20" червня 2018 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна та дозвіл на його реалізацію у кримінальному провадженні №0000305 від 17.05.2018року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 197-1 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернувся слідчий СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна та дозвіл на його реалізацію,погодженим з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000305 від 17.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000305, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2018, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Вказує, що 17.05.2018 під час сумісної перевірки посадовими особами СВ Криворізького РВП КВП та Криворізької місцевої прокуратури №2 інформації, яка була отримана від посадових осіб Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, було виявлено факт самовільного зайняття невідомими особами земельної ділянки із земель запасу Шевченківської сільської ради Криворізького району.

17.05.2018 в ході проведення огляду місця події, земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, за участю спеціаліста-землевпорядника Шевченківської сільської ради Криворізького району ОСОБА_5 , на ґрунтовому покритті поля було виявлено наявність рослинності - сільськогосподарської культури кукурудзи, стеблі якої досягали висоти близько 10-15 см.

Згідно довідки наданої відділом у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, встановлено, що на зазначену земельну ділянку, розташовану на території Шевченківської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області, речове право не реєструвалося, на теперішній час її власником є держава. Цільове призначення земельної ділянки - «16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)».

Зазначає, що невідомі особи самовільно зайняли земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району, чим завдано значної шкоди її власнику - Державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Вказані обставини можуть свідчити про наявність в діях невідомих осіб ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

17.05.2018 земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району та посів кукурудзи, виявлений на вказаній земельній ділянці - визнано в якості речових доказів.

Вказує, що речовий доказ у вигляді посіву сільськогосподарської культури - кукурудзи, на самовільно зайнятій земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району, потребують значних витрат по забезпеченню спеціальних умов їх зберігання та охорони, а також піддаються швидкому псуванню, що може призвести до їх знищення, а тому виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів шляхом передання їх для реалізації, що можливо без шкоди для кримінального провадження.
Підкреслює, що не зважаючи на те, що на теперішній час досудовим розслідування не встановлено особу, яка самовільно зайняла вказану земельну ділянку та засадила її посівами кукурудзи, проте її відсутність не перешкоджає розгляду вказаного клопотання та вирішення питання про долю речових доказів у вигляді посівів кукурудзи, грошові кошти від реалізації яких відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають конфіскації в дохід держави.

Просить задовольнити вказане клопотання та накласти арешт на майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме посів сільськогосподарської культури - кукурудзи, що засіяний на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників.

Крім того, просить надати слідчому СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 дозвіл на реалізацію врожаю сільськогосподарської культури, визнаного речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме посіву кукурудзи на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка відносяться до земель запасу Шевченківської сільської ради, і розташована на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчогоа, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000305, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2018, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

17 травня 2018 року земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0719, загальною площею 17,7 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Криворізького району та посів кукурудзи, виявлений на вказаній земельній ділянці - визнано в якості речових доказів.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно із ч. 3ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Крім цього, згідно рішення ЄСПЛ від 26.03.2013 року у справі "Рисовський проти України", було зазначено, що "державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п.71). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (п.74).

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Як вбачається з відповіді на запит №79-1030 вих.8 від 24.04.2018 року щодо надання інформації, наданої Шевченківською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, повідомлено, що станом на 11.05.2018 року сільська рада провела самоврядний контроль за використанням земель. При перевірці виявлено що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0719 розміром 17,7 та, яка знаходиться за с. Кам`яне Поле самовільно зайнята, використовується без правовстановлюючих документів СПД ОСОБА_6 (моб.тел. НОМЕР_1 ). На даний час земельна ділянка засіяна кукурудзою.

Проте матеріали справи не містять даних про підозру, що урожай є предметом, засобом чи знаряддям злочину, а тому законні підстави для задоволення клопотання слідчого про арешт майна - відсутні.

Окрім того, клопотання слідчого про накладення арешту на посів сільськогосподарської культури кукурудзи, з подальшою її реалізацією, не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України.

Частиною 1ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131,132,170,172,173,369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна та дозвіл на його реалізацію у кримінальному провадженні №0000305 від 17.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 197-1 ч.1 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1