н/п 1-кс/640/9463/18
"07" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
05.09.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску з ідентифікаційним номеру кузову НОМЕР_2 , який фактично знаходиться у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 04.2017 на ім`я гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ключ запалення до вище вказаного автомобіля, шляхом заборони його використання, володіння, розпорядження,керування та відчуження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2018 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою та обману заволоділа транспортним засобом, ВАЗ 111840 («Калина») який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , який надав автомобіль в оренду. Матеріальний збиток складає 104 000 грн.
В ході досудового розслідування, було встановлено, що 02.07.2018 у потерпілого заволоділи автомобілем ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску з ідентифікаційним номеру кузову НОМЕР_2 . Автомобіль придбаний потерпілим 21.11.2017 року та знаходиться в експлуатації з лютого 2018 року.
Таким чином, автомобіль «ВАЗ 111840» сірого кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , який знаходився у володінні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 04.2017 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є такими таких які відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль, являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль незаконно передано у власність гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 04.2017, належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно довіреності №1778 від 19.07.2018, право експлуатувати автомобіль належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .
Слідчий вважає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення авто-товарознавчої, а також враховуючи, що автомобіль ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску з ідентифікаційним номеру кузову НОМЕР_2 , який фактично знаходиться у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 04.2017 на ім`я гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ключ запалення до вище вказаного автомобіля, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, необхідно накласти арешт на вказане майно.
Слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власник майна в судове засідання не з`явився, від слідчого ОСОБА_3 надано рапорт, зі змісту якого вбачається, що він в телефонному режимі повідомив власника майна про розгляд клопотання про арешт майна, в телефонній розмірі власник майна не заперечував проти задоволення клопотання, просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий не обґрунтував клопотання та не довів обставин щодо накладення арешту на майно, а саме на автомобіль ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску з ідентифікаційним номеру кузову НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування клопотання слідчим надана копія протоколу допиту свідка ОСОБА_4 , де зазначено, що чоловік на ім`я ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , страховку на те саме ім`я та довіреність від ОСОБА_5 , не оформлюючи договір купівлі-продажу на автомобіль ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
Тобто на теперішній час власником автомобіля ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .
Зазначене підтверджується наданими до клопотання копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 та витягом з реєстраційної картки транспортного засобу.
Крім того, в обґрунтування клопотання слідчий також посилається на те, що вищевказаний автомобіль незаконно передано у власність гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіль фактично знаходиться у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказане спростовується показами свідка ОСОБА_4 .
Звернувшись з клопотанням про арешт на автомобіль ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 04.2017 на ім`я гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ключ запалення до вище вказаного автомобіля, слідчий просить заборони його використання, володіння, розпорядження,керування та відчуження.
Слідчий суддя вважає, що матеріали, які надані органом досудового розслідування слідчому судді, не містять належних та допустимих доказів, які б містили об`єктивні відомості на підтвердження клопотання. Не надано слідчим належного обґрунтування яким чином власник майна ОСОБА_5 , який є потерпілим у кримінальному провадженні (протокол допиту потерпілого від 01.09.2018 р., а.с.10) може відчужити належний йому автомобіль.
При цьому, довіреність від 09.07.2018 р., реєстровий № 1778, видана на ім`я ОСОБА_6 надає лише право на експлуатацію автомобіля ВАЗ 111840 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Із клопотання не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, обвинуваченого, що давало б підстави визначити хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1