Справа № 362/3422/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/647/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 30.05.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 05 травня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи на автодорозі «Київ-Одеса», в смт. Глеваха, Васильківського р-ну, Київської обл., 25км+600м, в напрямку м. Києва помітив на узбіччі футляр для окулярів чорного кольору, в середині якого знаходився медичний шприц ємкістю 5 мл, у якому до позначки 1.7 мл знаходилась рідина коричневого кольору.
Посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», усвідомлюючи, що зазначена речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, ОСОБА_7 незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, вказаний медичний шприц ємкістю 5 мл, у якому до позначки 1.7 мл знаходилась рідина коричневого кольору, який в подальшому помістив до правої внутрішньої кишені своєї куртки та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В цей же день, близько 14 години 20 хвилин, на автодорозі «Київ-Одеса», в смт. Глеваха, Васильківського р-ну, Київської обл., 25км+600м, в напрямку м. Києва працівниками Васильківського відділу поліції у ОСОБА_7 при поверхневому огляді виявлено футляр для окулярів чорного кольору, в середині якого знаходився медичний шприц ємкістю 5 мл, у якому до позначки 1.7 мл знаходилась рідина коричневого кольору, вищевказаний медичний шприц вилучено та упаковано до спец. пакету №04832292.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 11-2/3448 від 16 червня 2017 року у наданій на дослідження рідині коричневого кольору масою 1,009 г виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований.
Маса опію ацетильованого (в перерахунок на суху речовину) становить 0,053 г.
Опій ацетильований згідно списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в Таблиці №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06 травня 2000 року за № 770 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від03 квітня 2018 року скасувати та провадження по справі закрити, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується саме придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, для власного вживання. Також, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 мав наркотичну залежність від опіоїдів та після затримання та вилучення у останнього наркотиків, добровільно звернувся до медичної установи та пройшов курс лікування від наркотичної залежності. Обставини наркотичної залежності та проходження ОСОБА_7 курсу лікування від наркотичної залежності підтверджені в судовому засіданні довідкою № 22 від 12 червня 2017 року ТОВ «Аддімед», а також перевірені довідкою директора цієї установи по запиту суду за клопотанням сторони обвинувачення. Вказані докази обвинуваченням не спростовані, наркологічної експертизи стосовно ОСОБА_7 органом досудового розслідування не було проведено, а тому на думку захисту, суд першої інстанції дав неправильну оцінку, посилаючись на те, що «лікування обвинувачений розпочав після виявлення вчиненого кримінального правопорушення, що суд розцінює як ухилення обвинуваченого у такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин», чим порушив вимоги ч. 4 ст. 309 КК України.
Крім того, сторона захисту вказала, що суд першої інстанції обираючи міру покарання, не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, межі санкції інкримінованої статті, тяжкість злочину, особу засудженого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, суд першої інстанції призначивши покарання у виді позбавлення волі, що є самим тяжким покаранням в санкції ч. 1 ст. 309 КК України, не взяв до уваги більш м`які покарання, також при призначенні міри покарання не було враховано, що в результаті злочину тяжких наслідків не наступило.
Захисник вказав, що враховуючи вимоги ст. 69 КК України в суду були всі підстави для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора, котра заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.
Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та відповідно кваліфікував його дії.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки не звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Правовими висновками, які викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» передбачено, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Як вбачається з довідки № 381726 від 26 червня 2017 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», ОСОБА_7 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 51).
З довідки № 22 від 12 червня 2017 року (а.с. 28) встановлено, що ОСОБА_7 з 10 травня 2017 року по 11 червня 2017 року проходив курс лікування у закладі ТОВ «АДДІМЕД» з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни неускладнений».
Вказане свідчить, що лікування обвинувачений ОСОБА_7 розпочав після виявлення вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд першої інстанції правильно розцінив такі дії останнього, як ухилення від відповідальності за вчинений злочин.
Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про пом`якшення покарання обвинуваченого ОСОБА_7 то колегія суддів вважає їх слушними.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, але із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважав, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 1 ст. 309 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим, через суворість.
Враховуючи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносить до злочинів середньої тяжкості, особу винного, котрий раніше не судимий, за місцем колишнього працевлаштування характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене останньому покарання до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: