04.06.2018 Єдиний унікальний № 371/424/18
Провадження № 1-кп/371/84/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000118, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого Богуславським районним судом Київської області 31 січня 2018 року за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу,

за ст. 185 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

За встановленими обставинами кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 за таких обставин.

11 лютого 2018 року близько 18 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та перебуває у володінні ОСОБА_5 , де доглядав за малолітньою дочкою останньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На шиї малолітньої ОСОБА_8 . ОСОБА_4 побачив нитку, на якій висів належний ОСОБА_5 золотий хрестик із зображенням Ісуса Хреста, і в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки вказаного золотого хрестика. Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений руками зняв із шиї малолітньої ОСОБА_8 , яка в силу свого малолітства не усвідомлювала факт протиправного вилучення майна, золотий хрестик із зображенням Ісуса Хреста, 585 проби, масою 0,67 г вартістю 818 грн. 07 коп. та поклав його до кишені своїх штанів. 12 лютого 2018 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_4 покинув вказаний будинок, чим довів свій злочинний умисел до кінця, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта від 06 березня 2018 року № 12-4/420, завдав майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 818 грн. 07 коп.

Фактичні обставини злочину обвинувачений не заперечив, погоджується з кваліфікацією його дій за ст. 185 ч. 2 КК України, на підтвердження встановлених судом обставин винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав та надав показання, з яких слідує, що 11 лютого 2018 року близько 18 години він перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_5 , з якою він перебуває у родинних відносинах. Доглядаючи за малолітньою дочкою ОСОБА_5 ОСОБА_8 , він побачив на її шиї нитку, на якій висів золотий хрестик із зображенням Ісуса Хреста, та вирішив його викрасти. Впевнившись, що ніхто за ним не спостерігає, він зняв із шиї дитини золотий хрестик та поклав його до кишені своїх штанів. Наступного дня здав золотий виріб до ломбарду. Вагу та вартість викраденого хрестика не заперечує. У вчиненому щиро кається.

Не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин прокурор.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд зясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та містить склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Учасниками кримінального провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, а також обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, судом не встановлені.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, за місцем перебування характеризується негативно, як такий, що вживає алкогольні напої, не приймає мір до працевлаштування, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Такі фактичні дані підтверджуються наданими довідками із зареєстрованого місця проживання, виданими Полонською сільською радою Хмельницької області 23 лютого 2018 року за №№ 57, 58, 27 лютого 2018 року за № 02-03/46, характеристикою з місця перебування, виданою виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області 19 лютого 2018 року, довідками Миронівської ЦРЛ від 14 лютого 2018 року, довідкою Полонської ЦРЛ ім. Н.С. Говорухи № 194 від 27 лютого 2018 року, вимогою УІТ ГУ МВС України в Київській області від 19 лютого 2018 року, вироком Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2018 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 29 травня 2018 року органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середні. З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя та вказані ризики, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

При призначенняі покарання суд керується правилами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, має негативну характеристику, до вчинення даного злочину не дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм та не суперечить основним принципам права.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у виді позбавлення волі на строк три роки. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, середні ризики небезпеки обвинуваченого для суспільства та вчинення ним правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно даних довідки Богуславського районного суду Київської області № 2231 від 16 березня 2018 року вирок не виконано, штраф засудженим не сплачено.

Даний злочин обвинуваченим вчинено після постановлення Богуславським районним судом Київської області вироку 31 січня 2018 року.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
З огляду на вказані правила, покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2018 року за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, підлягає самостійному виконанню.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Застосовані ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 17 лютого 2018 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінально провадження як речові докази, підлягають скасуванню.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті вартість проведенї у кримінальному провадженні судово-товарознавчої експертизи в сумі 286 грн., що документально підтверджена довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у два роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 286 гривень.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 17 лютого 2018 року.

Речовий доказ: золотий хрестик із зображенням Ісуса Хреста, 585 проби, масою 0,67 г, який передано на зберігання власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності вважати повернутим за належністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню засудженому ОСОБА_4 та прокурору.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1