Справа № 163/960/18 Провадження №11-сс/773/273/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 31 травня 2018 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №50000158 від 26 травня 2018 року,

встановив:

Слідчий СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно автомобіль марки «Mercedes-Benz 320 S» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_3 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном та використовувати його.
Своє клопотання мотивує тим, що СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №50000158 від 26 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Підставою внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення начальника ВПС «Рівне» про спрацювання бази «Інтерпол» на автомобіль марки «Mercedes-Benz 320 S», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким ОСОБА_6 проходив прикордонний контроль в МАПП «Ягодин», як викрадений.
25 травня 2018 року під час проведення огляду місця події вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію були оглянуті та вилучені.
Посилаючись на те, що вказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію мають силу речових доказів, оскільки можуть бути набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, або зберегли на собі його сліди, то арешт цього майна дасть можливість встановити важливі обставини кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 31 травня 2018 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволено.
Накладено арешт на вилучені 25 травня 2018 року під час огляду місця події в МАПП «Ягодин» у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «Mercedes-Benz 320 S», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_3 , заборонивши власнику (володільцю) розпоряджатися вказаним майном та його використовувати.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz 320 S» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_3 , оскільки цей транспортний засіб перебуває в розшуку відповідно до баз даних Інтерполу, а тому з метою їх збереження та встановлення обставин правопорушення, на них слід накласти арешт.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, правові підстави для накладення арешту на вилучене майно відсутні, оскільки, ані в клопотанні слідчого, ані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не наведено достатніх підстав того, що накладення арешту на майно забезпечить можливість встановлення істини у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування володільця майна ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію у повному обсязі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані в повній мірі.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №50000158 від 26 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Підставою для реєстрації даних відомостей в ЄРДР слугувало повідомлення начальника ВПС «Рівне» про спрацювання бази «Інтерпол» на автомобіль марки «Mercedes-Benz 320S» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , яким ОСОБА_6 проходив прикордонний контроль в МАПП «Ягодин», як викрадений.
Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий та прокурор вказують про те, що вилучений автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію мають силу речових доказів, а тому накладення арешту на це майно забезпечить можливість встановлення істини у даному кримінальному провадження. На їх думку, є достатні підстави вважати, що транспортний засіб міг використовуватись, як засіб чи знаряддя вчинення злочину, зберіг на собі сліди, набуті в результаті вчинення злочину.
На думку апеляційного суду, вищевказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію дійсно мають силу речових доказів, оскільки, даний транспортний засіб знаходиться у базі даних Бюро Інтерполу, як викрадений, у зв`язку з чим міг зберегти на собі сліди злочину, використовувався, як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, або ж набутий в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд підставно дійшов висновку, що вилучений під час огляду місця події автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України підлягають арешту з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz 320S» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування та постановлення нової ухвали, про що просить апелянт, відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу суду, так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна правова оцінка.

А тому, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування в апеляційного суду не має.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 31 травня 2018 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000158 від 26 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: