№559/2585/16-к
УХВАЛА
03 травня 2018 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої -судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ПП «Тур-Ретур», переслідуючи корисливий мотив, а саме заволодіння чужими коштами шляхом обману під приводом надання туристичних послуг в повному обсязі щодо організації туристичних поїздок та участі в міжнародних фестивалях, на початку березня 2014 року на електронну адресу dubno, ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав рекламну пропозицію від імені ПП «Тур- Ретур» щодо надання послуг з організації поїздки та участі в II міжнародному фольклорному фестивалі «Літо в Будапешті».
В подальшому, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, погодився на пропозицію ОСОБА_34 щодо можливості збільшення учасників поїздки до 52 чоловік + 3 особи безкоштовно.
ОСОБА_4 шляхом обману отримав вищезазначені коштів від - втерпілих в наступних сумах: 1) від ОСОБА_7 в сумі 260 євро; 2) від ОСОБА_36 в сумі 260 євро; 3) від ОСОБА_8 в сумі 130 євро; 4) від ОСОБА_9 в сумі 130 євро; 5) від ОСОБА_10 в сумі 130 євро; 6) від ОСОБА_11 в сумі 130 євро; 7) від ОСОБА_12 в сумі 130 євро; 8) від ОСОБА_37 в сумі 130 євро; 9) від ОСОБА_38 в сумі 260 євро; 10) від ОСОБА_39 в сумі 130 євро; 11) від ОСОБА_14 в сумі 130 євро; 12) від ОСОБА_15 в сумі 130 євро; 13) від ОСОБА_40 в сумі 130 євро;14) від ОСОБА_41 в сумі 130 євро; 15) від ОСОБА_16 в сумі 130 євро; 16) від ОСОБА_17 в сумі 130євро; 17) від ОСОБА_42 в сумі 130 євро; 18) від ОСОБА_18 в сумі 130 євро; 19) від ОСОБА_19 в сумі 130 євро; 20) від ОСОБА_43 в сумі 130 євро; 21) від ОСОБА_20 в сумі 130 євро; 22) від ОСОБА_44 з сумі 130 євро; 23) від ОСОБА_21 в сумі 130 євро; 24) від ОСОБА_45 в сумі 130 євро; 25) від ОСОБА_23 в сумі 130 євро; 26) від ОСОБА_46 в сумі 130 євро: 27) від ОСОБА_47 в сумі 130 євро; 28) від ОСОБА_24 в сумі 130 євро; 29) від ОСОБА_48 в сумі 130 євро; 30) від ОСОБА_25 в сумі 130 євро; 31) від ОСОБА_49 в сумі 130 євро; 32) від ОСОБА_26 в сумі 390 євро; 33) від ОСОБА_50 в сумі 130 євро;34) від ОСОБА_27 в сумі 260 євро; 35) від ОСОБА_28 в сумі 130 євро; 36) від ОСОБА_51 в сумі 130 євро; 37) від ОСОБА_29 в сумі 260 євро; 38) від ОСОБА_52 в сумі 130 євро; 39) від ОСОБА_53 в сумі 130 євро; 40) від ОСОБА_54 в сумі 260 євро; 41) від ОСОБА_55 в сумі 260 євро; 42) від ОСОБА_56 в сумі 130 євро; 43) від ОСОБА_57 в сумі 100 євро.
Зазначені грошові кошти ОСОБА_4 отримано 10 квітня 2014 року в сумі 1320 євро в місті Дубно від ОСОБА_34 , про що ОСОБА_4 надано розписку; 13 квітня 2014 року в сумі 680 євро в місті Львів від ОСОБА_58 , про що ОСОБА_4 надано розписку; 08 травня 2014 в сумі 1720 євро в місті Дубно від ОСОБА_34 , про що ОСОБА_4 надано розписку; 14 травня 2014 року в сумі 2790 євро в місті Дубно від ОСОБА_34 , про що ОСОБА_4 надано розписку. Решту коштів в сумі 220 євро 18 травня 2014 року ОСОБА_34 передано ОСОБА_4 автобусним маршрутом «Рівне-Львів».
В підготовчому судовому засіданні, 03 травня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності підтримали та просили його задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК Українине визнав.
У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.
Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
Згідно ч.1,2 ст.12 КК України залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.
Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину і до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.
Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
не ухилялася від слідства або суду;
не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Для правильного обчислення строків давності необхідно визначити момент початку строку і його закінчення.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Строк давності щодо триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або поза волею особи (наприклад, з дня явки її із зізнанням, затримання тощо), а щодо продовжуваних злочинів із дня вчинення останнього тотожного діяння з тих, що об`єднані єдиним злочинним наміром і складають продовжуваний злочин.
У відповідності до вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Незважаючи на те, що справа надійшла до суду з обвинувальним актом, але через настання підстав, передбачених ст. 49 КК (за клопотанням обвинуваченого), суд вирішує питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і повинен виконати вимоги, передбачені ст. 368 КПК (у разі заперечення потерпілого про закриття справи за нереабілітуючих його підстав, зокрема, перевірити:
1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;
2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;
3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;
4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.
Крім того, суд має перевірити, чи дійсно строки давності спливли, чи особа не ухилялася від слідства та суду, чи не зупинявся перебіг строку давності, чи не переривався через вчинення нового злочину, чи правильно обчислені строки давності, чи дійсно настали передбачені ст. 49 КК підстави.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України не визнав.
Потерпілі заперечували проти закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а не ч.1 ст.190 КК України, отже, при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд позбавлений можливості встановити, якими даними підтверджено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що може призвести до помилкової правової кваліфікації протиправних дій, і крім цього, до клопотання не долучено доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_4 , стосовно якого вирішується зазначене питання, не вчинив протягом цих строків нового злочину певної тяжкості, а тому клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності являється передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у загальній частині КК ( 2341-14 ) передбачено, зокрема, такі випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності: 1) у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45); 2) у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46); 3) з передачею особи на поруки (ст. 47); 4) у зв`язку зі зміною обстановки (ст. 48); 5) у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49);6) неповнолітньої особи із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ч.1 ст. 97);7)неповнолітньої особи у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 106); 8)на підставі закону України про амністію ( 2591-15 ) (ст.86); 9) на підставі акта помилування (ст. 87).
В усіх перелічених випадках особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК ( 2341-14 ) умов і підстав.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК ( 2341-14 ). Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК ( 1001-05, 1002-05, 1003-05 ) порядку відповідне судове рішення.
На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.286 КПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»
суд, -
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1