Єдиний унікальний номер 722/1571/17
Номер провадження 1-в/722/331/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника ДУ «СВК (№67)» ОСОБА_5
представника спостережної комісії ОСОБА_6
та засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни Чернівецької області, в режимі відеоконференції з державною установою «Сокирянська виправна колонія (№67)» справу за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання, -
ВСТАНОВИВ :
27.11.2017 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшло вказане вище клопотання, в якому засуджений ОСОБА_7 просив про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що після виходу з Дільниці посиленого контролю колонії він не працював, оскільки не бажав працювати поруч із засудженими, які хворіють на СНІД, туберкульоз тощо та беріг своє здоров`я. Вважає, що останнє дисциплінарне стягнення накладено на нього безпідставно, без з`ясування дійсних обставин, однак не оскаржував його. Вважаючи, що маючи право не працювати в місцях позбавлення волі та фактично не працюючи, маючи дисциплінарні стягнення, все одно заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Крім того, доповнив свої вимоги клопотанням про застосування до нього ст.82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. У вирішенні питання, яку із підстав застосувати до нього, покладався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_4 клопотання засудженого підтримав.
Представник СВК №67 ОСОБА_5 , представник спостережної комісії Сокирянської районної державної адміністрації ОСОБА_6 та прокурор Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували, вважаючи його безпідставним.
Оскільки порядок подання до суду клопотань засуджених передбачений положеннями КПК, а також Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, якими не передбачено право особи на збільшення вимог клопотання іншими вимогами крім тих, які в ньому зазначені шляхом подання клопотання поза автоматизованої системою документообігу суду, судом розглянуто в межах, зазначених в первинному клопотанні засудженого, тобто щодо застосування ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення.
При цьому, засудженому роз`яснюється його право на звернення до суду з іншими клопотаннями, передбаченими нормами КПК України, у тому числі з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
З досліджених у судовому засіданні наданих адміністрацією СВК №67 документів, а також матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2010 року за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.4, 70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2016 року до засудженого застосовано Закон України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Строк відбування покарання відраховується з 14.09.2010 року. Кінець строку відбування покарання - 04.07.2019 року.
З 07.11.2010 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», та станом на день розгляду справи відбув більше 3/4 строку покарання.
З наданих адміністрацією ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» документів, а також матеріалів частково дослідженої судом особової справи засудженого судом встановлено наступне:
З характеритики, затвердженої начальником колонії від 04.12.2017 року встановлено, що засуджений ОСОБА_7 після прибуття до СВК №67 і до квітня 2013 року міру покарання у виді позбавлення волі відбував у дільниці посиленого контролю, як особа, яка проявила високий ступінь педагогічної занедбаності. За даний період відбування покарання до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався у зв`язку із відсутністю необхідних обсягів робіт. В квітні 2013 року переведений з дільниці посиленого контролю до відділення ресоціалізації, де і перебуває по даний час. До будь-яких оплачуваних робіт не залучається у зв`язку із стійким небажанням працювати. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи покарань виконує неохоче та лише під контролем. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем, не завжди робить для себе належних висновків. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
З довідки №430 від 01.12.2017 року, виданої відділом організації та нормування праці ДУ «Сокирянська виправна колонія» судом встановлено, що протягом всього часу відбування покарання в колонії, з листопада 2010 року по листопад 2017 року засуджений зовсім не працював та не відпрацював жодних відсотків норми виробітку.
З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання жодного разу не заохочений та шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму, у тому числі за відмову від прибирання приміщення, порушення форми одягу, невиконання законних вимог представника адміністрації, зберігання забороненого предмета. При цьому, п`ять стягнень погашені за давністю, а одне, злісне, є діючим. Не погоджуючись із застосованими до нього дисциплінарними стягненнями, засуджений жодне із них не оскаржив.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_7 :
- з 09.07.2010 року по 26.01.2011 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 26.01.2011 року);
- з 26.01.2011 року по 15.07.2011 року не став на шлях виправлення (протокол № від 15.07.2011 року);
- з 15.07.2011 року по 18.01.2012 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 18.01.2012 року);
- з 19.01.2012 року по 02.07.2012 року не став на шлях виправлення (протокол №2 від 02.07.2012 року);
- з 02.07.2012 року по 17.01.2013 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 17.01.2013 року);
- з 18.01.2013 року по 12.07.2013 року не став на шлях виправлення (протокол №4 від 12.07.2013 року);
- з 12.07.2013 року по 16.01.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 16.01.2014 року);
- з 16.01.2014 року по 10.07.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №4 від 16.01.2014 року);
- з 10.07.2014 року по 16.01.2015 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 16.01.2015 року);
- станом на 19.01.2016 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 19.01.2016 року);
- станом на 13.01.2017 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 13.01.2017 року).
Показаннями в судовому засіданні засудженого ОСОБА_7 підтверджено, що він свідомо не бажав працювати в колонії, оскільки беріг своє здоров`я.
Крім того, з показань останнього встановлено, що не погоджуючись із накладеними на нього дисциплінарними стягненнями, він жодне із них не оскаржив.
Витягом з протоколу №26/2016 року від 18.10.2016 року засідання комісії СВК підтверджується, що даною комісією відмовлено у клопотанні перед судом про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 , як особи, яка не довела, що стала на шлях виправлення.
Згідно довідки медичної частини ДУ «СВК (№67)» №534 від 04.10.2017 року засуджений після прибуття до колонії 09.11.2010 року комісійно оглянутий лікарями медичної частини колонії. Діагноз: працездатний. В теперішній час стан здоров`я є задовільним.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Згідно ч.ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалазації засудженого є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Суд вважає, що доводи засудженого та його захисника щодо можливості умовно-дострокового звільнення є необґрунтованими, оскільки згідно досліджених судом доказів, його поведінка та ставлення до праці протягом строку відбування покарання не були сумлінними, про що свідчить відмова від праці, посереднє реагування на заходи виховного впливу, а також неохоче виконання ним робіт на виробництві установи та робіт з самообслуговування і благоустрою, наявність дисциплінарних стягнень, у тому числі одного, злісного, не погашеного. При цьому, як вбачається із виданої медичною частиною колонії довідки, стан здоров`я засудженого з часу прибуття до колонії та по даний час є задовільним та не перешкоджав раціональному працевлаштуванню чи сумлінному виконанню робіт на виробництві та з благоустрою. Доводи захисника та засудженого щодо необґрунтованості застосування до засудженого дисциплінарних стягнень та доведення останнім за час відбування покарання свого виправлення не є обставиною, на підставі якої суд може зробити однозначний висновок про виправлення засудженого, який був засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину. При цьому, процес позитивних змін у його особистості на даний час, на думку суду та з урахуванням оцінки ДУ «СВК (№67)», не є достатнім для застосування до засудженого вимог ст. 81 КК України.
Таким чином та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання і на даний час не є сумлінною і своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений на підстав ст.81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, відповідно у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
На підставі ст. 81 КК України та керуючись п.2 ч.1 ст. 537, ст.539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .