Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/383/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 26.04.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Що, ОСОБА_3 , разом з двома неповнолітніми, стосовно яких застосовано заходи виховного характеру (ухвала суду від 12.04.2018 року), діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», прибули 25.04.2016 року, об 22 годині 00 хвилин до лісового масиву, розташованого поблизу с.Андріївка Олевського району Житомирської області. Де, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаного вище лісового масиву, об 02 годині 00 хвилин 26.04.2016 року, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, самовільно, за допомогою бензинової водяної помпи промислового виробника, марки «HUNDAI» та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту намагалися здійснити незаконне видобування каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, порте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки безпосередньо під час спроби незаконного видобування каміння бурштину-сирцю цього ж дня, тобто 26.04.2016 року, об 02 годині 00 хвилин були затримані працівниками Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, якими в ході огляду місця вчинення кримінального правопорпушення було вилучено водяну мотопомпу промислового виробника, марки «HUNDAI», два пожежні рукави, водозабірник, металеву насадку «шрайбер», дві металеві палиці, два сачки, три хватки та відро з камінням схожим на бурштин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому спільно з двома неповнолітніми кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним разом з двома неповнолітніми, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, є потерпілими внаслідок аварії на ЧАЕС, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, не застосовувати до нього сурового виду і міри покарання та звільнити його від відбування покарання, застосувавши до нього п. «е» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 ,повністю визнав свою винність у вчиненні ним спільно з двома неповнолітніми кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 ,надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 ,у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 ,заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, оскільки він на момент вчинення злочину, і на день набрання чинності цим Законом є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року віднесений до ІІІ-ї категорії радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС є особою, яка підпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Прокурор висловив думку про задоволення клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Отже, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,суд враховує також і ті обставини, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, його вік, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та проживає в населеному пункті, який відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року віднесений до ІІІ-ї категорії радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутністю обтяжуючих обставин, а також разом із конкретними обставинами справи, що наведені вище, суд вважає необхідним обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 ,покарання, пов`язаного із обмеженням волі та в мінімальних межах санкції частини статті за якою він притягається до кримінальної відповідальності. Однак, з врахуванням особи винного, обставини за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, та того, що ОСОБА_3 ,як особа не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення обвинуваченого з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ,ст.75 КК України і на підставі викладеного звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 ,та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Запобіжні заходи до обвинуваченого, не застосовувалися.

Разом із тим, відповідно до п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які є потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 ,вчинив умисний злочин середньої тяжкості, передбачений ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України у період з 25.04.2016 по 26.04 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення, і на час розгляду провадження у суді ОСОБА_3 ,є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року віднесений до ІІІ-ї категорії радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС та є особою, яка підпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надав свою згоду суду в усній формі на застосування до нього акту амністії, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, на підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 100, 179, 314-318, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 15, 50, 51, 61, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.240 КК України та п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України на підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню № 287/383/17-к, на які ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 29.04.2016 року накладено арешт та згідно постанови слідчого СВ Олевського ВП ОСОБА_5 , «Про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів» від 26.04.2016 року перебувають на зберіганні у відділенні поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме: водяну мотопомпу промислового виробника, марки «HUNDAI», два пожежні рукави, водозабірник, металеву насадку «шрайбер», дві металеві палиці, два сачки, три хватки та відро з камінням схожим на бурштин конфіскувати і обернути у дохід держави.
Матеріали кримінального провадження № 0000288 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/383/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1