Ухвала
Іменем України
16 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 577/637/17-к

провадження № 51-5402 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2018 року щодо нього,
встановив:
вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 червня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК) на 2 роки обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2018 рокувирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 червня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями. Вважає, що його незаконно засуджено за скоєння хуліганських дій.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу вимог статті 438 КПК не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції та не є підставами для скасування судових рішень вказаним судом.

Тобто, засуджений у своїй касаційній скарзі надає свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, при цьому не зазначає підстав для скасування або зміни судових рішень.

Крім того, засуджений у касаційній скарзі вказує, на частину 1 статті 125 КК, тоді як обвинувачення йому пред`явлено і визнано доведеним за частиною 1 статті 296 цього Кодексу, чим допустив неузгодженість своєї позиції.
Отже, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас, засуджений у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення, при цьому не конкретизує якої інстанції суд направити дане кримінальне провадження, тобто такі вимоги викладені не у відповідності до статті 436 КПК.

Також, відсутність у касаційній скарзі застережень засудженого щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання.

Окрім зазначеного, касаційна скарга засудженого адресована до Верховного Суду України, тоді як, у відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, звертаємо увагу засудженого на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінального-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3