АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/3666/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/355/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2018 року про відмову останній в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 року за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання, виходив із того, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення останньої від відбування покарання.
На його думку, суд не врахував, що засуджена відбула 2/3 призначеного покарання, характеризується посередньо, мала стягнення, проте вони погашені у встановленому законом порядку, дотримується встановлених правил поведінки, за характером врівноважена, розкаюється у скоєному злочині.
Захисник стверджує, що ОСОБА_8 довела готовність до самокерованої поведінки, аналіз її поведінки дає підстави зробити висновок, що вона готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готова дотримуватися норм чинного законодавства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав заявлені ним апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженої в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що ОСОБА_8 стала на шлях виправлення.
Як вбачається ОСОБА_8 засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 року за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України та відбуває призначене їй покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 з 03.11.2017 року перебуває на стаціонарному лікуванні в МБЛ при Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)».
За час перебування в установі на лікуванні ОСОБА_8 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має.
За час відбування покарання в ДУ « Надержинська виправна колонія № 65) також характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. Роботи по благоустрою установи виконувала під контролем адміністрації, не була працевлаштована.
ОСОБА_8 раніше неодноразово судима за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, злочин, за вчинення якого відбуває покарання вчинила в період іспитового строку за попереднім вироком суду, що характеризує ОСОБА_8 як особу , яка схильна до скоєння злочинів .
Враховуючи дані про поведінку засудженої за весь час відбування покарання, дані про особу засудженої в цілому , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженої умовно-дострокового звільнення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки захисником обставин, встановлених судом та висновків суду.
Наведені в апеляційній скарзі твердження про виправлення засудженої є необгрунтованими та такими, що суперечать матеріалам провадження в цілому, які свідчать про те, що ОСОБА_8 не докладала жодних зусиль для того, що сумлінною повіденкою та ставленням до праці довести своє виправлення.
Саме по собі відбуття визначеної законом частини призначеного покарання , відсутність стягнень не можна визнати достатньою підставою для умовно- дострокового звільнення .
При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 19.04.2018 року

Суддя: ОСОБА_2