№ провадження 1-кс/495/4003/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, українця,громадянина України; який зареєстрований: АДРЕСА_1

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
15.12.2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.12.2017 року о 19 годині 40 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , навмисно, з прямим умислом та корисливими мотивами направленими на таємне викрадення чужого майна, через паркан проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки з господарських приміщень намагалися скоїти крадіжку майна потерпілого ОСОБА_8 , а саме:

-Жіночий велосипед «Україна», б/в 500.00 гривень;

-Полімерна бочка об`ємом 150 літрів, б/в 300.00 гривень;

-Червоне вино, домашнього виробництва об`ємом 150 літрів, вартістю за 1 літр 20.00 гривень, усього 3000 гривень;

-Дві 3-х літрові скляні банки зі смальцем, вартістю за 1 банку 80.00 гривень, усього 160.00 гривень;

-Три 5-ти літрові пляшки з соняшниковою олією, вартістю за 1 пляшку 150.00 гривень, усього 450.00 гривень;

-Побутовий центробіжний насос БЦ, б/в 600.00 гривень;

-6-ти літровий алюмінієвий казан, б/в 100.00 гривень;

-Три 5-ти літрові алюмінієві каструлі, б/в, вартістю за одну каструлю 80.00 гривень, усього 240.00 гривень;

-8-ми літрова алюмінієва миска, б/в 80.00 гривень;

-Два алюмінієвих ковша-сита, б/в, вартістю за один ковш 50.00 гривень, усього 100.00 гривень;

Усього сукупною вартістю 5 450,00 гривень.

Однак, виконавши всі необхідні дії, направлені на таємне викрадення майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які від них не залежали, оскільки під час вчинення злочину їхні дії були помічені потерпілим ОСОБА_8 , який покликав на допомогу сусідів, та останні затримали ОСОБА_5 на місці скоєння злочину, а ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, покинувши викрадене.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

14.12.2017 року у скоєні вище зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України; який зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання.
Підозрюваний в судовому засіданні вину свою визнав та частково підтвердив обставини, зазначені у клопотанні, у зв`язку із тим, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення даного клопотання та просив суд визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів клопотання, за даним фактом 14.12.2017 року було розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0004223, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.
14.12.2017 року у скоєні вище зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України; який зареєстрований: АДРЕСА_1 .

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, найбільша санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі.
Отже, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема, протоколами, складеними за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими належними та допустимими доказами зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

За твердженням слідчого, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є ризик того, що він може:
- може переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення;

- особа судима за аналогічний злочин, судимість за, що не знята та не погашена.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
Крім того, обрання стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що заявлені ризики не зменшилися, а саме: підозрюваний, будучи раніше судимим, знову вчинив злочин, тим самим проявляє схильність до злочинів, що являє собою суспільну небезпеку; те, що він не працює, не має постійного джерела прибутку, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, характеризується не задовільно, не має нерухомого та рухомого майна на території міста та району, перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що виправдовує тримання ОСОБА_5 під вартою.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Крім цього, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та вважає за доцільне згідно ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.3 КК України.
Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань (№ 22) УДДУВП в Одеській області по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб з моменту затримання, а саме до 11.02.2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вираховувати з 14.12.2017 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 15.12.2017 року складає 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави в визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Ізмаїльського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 15.12.2017 року о 14:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1