Справа № 352/13/18
Провадження № 1-кп/352/106/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000468 від 13.10.2017 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого, не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку (хуліганства), з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, при наступних обставинах: 12.10.2017 близько 11.30 год. ОСОБА_4 знаходився біля продуктового магазину по АДРЕСА_1 . У той же час по вулиці проходила ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_4 певний час зустрічався та мав намір продовжувати особисті відносини. На прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зайшла з ним всередину продуктового магазину, де на ґрунті ревнощів він вчинив з нею словесний конфлікт. ОСОБА_5 маючи намір уникнути конфлікту вийшла з продуктового магазину та пішла по АДРЕСА_1 , де біля потічка її наздогнав ОСОБА_4 та продовжував з нею словесний конфлікт, який переріс у сварку із взаємними образами. Вказаний конфлікт припинився через невстановлену слідством особу, яка проходила повз них та відволікла ОСОБА_4 .

Скориставшись тим, що ОСОБА_4 припинив сварку, ОСОБА_5 намагаючись втекти від нього, побігла дорогою та вибігла на вулицю Черемшини, де біля житлового господарства №14 її знову наздогнав ОСОБА_4 .

В цей час ОСОБА_4 прагнучи продемонструвати свою зухвалу зверхність у громадському місці, п`яну зухвалість, відчуваючи перевагу у фізичній силі, вирішив вчинити хуліганські дії стосовно ОСОБА_5 , поєднані із заподіянням їй тілесних ушкоджень. З цією метою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства ОСОБА_4 , наздогнавши ОСОБА_5 , з особливою зухвалістю зловив її за волосся, тягнучи вниз, після чого наніс їй декілька ударів руками в область обличчя, а також ногами в ділянки тулуба ззаду, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у виді підкон`юктивального крововиливу лівого очного яблука, що згідно висновку експерта від 13.11.2017р. № 691 відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також спричинив фізичну біль.

Однак, злочинні дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_8 , яка відчинила хвіртку свого житлового господарства АДРЕСА_2 та допомогла зайти на подвір`я ОСОБА_5 , після чого завела її в житловий будинок, зачинивши замком вхідні двері.

Вперто не припиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, нахабно виявляючи свою зневагу до громадського порядку, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, у громадському місці, безпричинно, бажаючи наслідків щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , зайшов на подвір`я житлового господарства АДРЕСА_2 , де намагався відкрити замкнені двері будинку, в якому ховалася ОСОБА_5 . Проте, ОСОБА_4 не вдалося відчинити двері вказаного будинку, після чого він вийшов на дорогу, а в той час ОСОБА_8 перевела ОСОБА_5 в друге приміщення свого будинку, намагаючись її захистити від протиправних дій ОСОБА_4 . Після цього останній знову зайшов на подвір`я житлового господарства ОСОБА_8 , де намагався відкрити замкнені двері будинку, в якому від нього ховалася ОСОБА_5 , однак не зумівши відчинити замкнені двері пішов у невідомому напрямку.

Цього ж дня близько 17.00 год. ОСОБА_4 вперто не припиняючи свої злочинні дії, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, нахабно виявляючи свою зневагу до громадського порядку, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, у громадському місці, бажаючи наслідків щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , бажаючи самоствердитися, шляхом побиття слабшого, зайшов на подвір`я житлового господарства АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 , намагався відкрити замкнені двері будинку, в якому від нього ховалася ОСОБА_5 з матір`ю та малолітньою дочкою. Даний конфлікт було припинено матір`ю потерпілої ОСОБА_9 , яка вигнала його з території свого господарства.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку (хуліганства), з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

06.03.2018 року між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Вільногірськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Узин Білоцерківського району Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українцем, громадянином України, працюючим, не одруженим, раніше не судимим, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України та узгоджено покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 8500 грн. із зобов`язанням сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду про затвердження угоди про примирення законної сили і повідомити про це Тисменицький районний сектор з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу відповідно до вимог ст. 26 КВК України.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене потерпілою та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просив затвердити угоду про примирення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення.

Потерпіла в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 469 КПК України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 06 березня 2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000468 від 13.10.2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 06 березня 2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 8500 грн.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1