Справа № 487/1387/18
Провадження № 1-кс/487/667/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0002489,-

ВСТАНОВИВ:
20.03.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0002489, в якій він просив скасувати вказану постанову, посилаючись на те, що слідчий передчасно виніс зазначену постанову, не допитавши заявника, не з`ясувавши фактичні обставини справи, не витребувавши документи що стосуються статусу та діяльності працівників служби у справах дітей ММР.

Заявник скарги в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності та скаргу задовольнити.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0002489, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.06.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002489 за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України внесено відомості про злочин, викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, а саме складення 17.03.2017 року посадовими особами місцевого самоврядування акту обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши в ньому недостовірні відомості.

19.12.2017 року слідчим СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002489 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає, що «під час перевірки спеціалістів служби у справах дітей Миколаївської міської ради місця проживання ОСОБА_5 , було складено акт обстеження житлово-побутових умов, виходячи з фактичних обставин за результатами візуального обстеження.» Проте, матеріали кримінального провадження не містять таких відомостей, зокрема відсутній акт огляду на який посилається слідчий. Також не було допитано жодної особи з приводу обставин викладених у заяві про кримінальне правопорушення.

Отже, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, слідчим по кримінальному провадженню не виконано жодної слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, а тому скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0002489 - скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1