Справа № 369/9922/17
Провадження № 1-кс/369/2826/17
УХВАЛА
Іменем України
14.09.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 16.01.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 з даним клопотанням мотивуючи його тим, що в провадженні СВ Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000020, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів з метою заволодіння бюджетними коштами.

Прокурорський нагляд у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво Святошинською місцевою прокуратурою.

Слідством установлено, що невстановлені особи у період 2016-2017 років на території Київської, Львівської, Харківської областей та по м. Києві у порушення ст. ст. 81, 87, 89 ЦК України вчинили створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «СІНТЕКС ТРЕЙД» (), МП «ВІКФІЛ» (), ТОВ «АМЛАК» (), ТОВ «КАНКАРОССА» (), ТОВ «НАФТОФІНТРАСТ» (), ТОВ «КОЛОКСАЙ» (), ПП «КОЛЬЧУГА КОМПЛЕКСНА СИСТЕМА БЕЗПЕКИ» (), ТОВ «ІНСТАРКОМ» (), ТОВ «ЛОДІС» (), ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» (), ТОВ «БЕЛІТА» (), ТОВ «БРОКСТАР ЛІМІТЕД» (), з метою прикриття незаконної діяльності, повторно, внаслідок незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки Державної форми власності, шляхом підроблення первинних бухгалтерських документів, податкової звітності, вчинене повторно.

Крім цього, впродовж 20162017 років невстановлені особи вступили у злочинну змову зі службовими особами юридичних осіб Державної форми власності ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" () та ДП "КРАСНОАРМІЙСЬКВУГІЛЛЯ" (), внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, - здійснили фінансово-господарські операції з відображенням їх в бухгалтерському та податковому обліках та привласнили ввірене їм майно вивівши грошові кошти у тіньовий неконтрольований державою обіг, використавши для розміщення, руху та зняття коштів рахунки, які відкриті у банківських установах вчинили фінансові операції по перерахуванню коштів на рахунки інших суб`єктів підприємницької діяльності та переведення їх в готівку.

Дії групи осіб, які використовуючи підконтрольні їм фіктивні підприємства та здійснюють незаконну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 205 та ч. 1 ст. 358 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України, є тяжким.

Своїй вимоги прокурор мотивував викладеними у клопотанні обставинами, у зв`язку з чим просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000020 від 16.01.2017 р., які відкриті в АТ «Райффайзенбанк Аваль»

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що у даному клопотанні необхідно відмовити, оскільки прокурором не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків вважати що відповідне майно у вигляді грошових коштів може бути відчуженим та воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Окрім цього, слідчий суддя, зважає також і на те, що у даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, що виключає можливість накладення арешту із підстав, передбачених п.п. 2 - 4 ч.2 ст.170 КПК України.

Наведене, із урахуванням того, що майно у даному кримінальному провадженні не визнано речовим доказом, на думку слідчого судді свідчить про відсутність будь-яких законних підстав накладення арешту, які би відповідали меті та завданням арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
В клопотанні прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 16.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1