ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іскра Рівненського району Рівненської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 4 ст. 407 КК України,
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи на посаді розвідника-кулеметника 2 відділення 2 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків (в умовах особливого періоду), без дозволу командування військової частини, 08.11.2015 р. близько 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 (на теперішній час НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та без поважних причин незаконно перебував поза її межами до моменту з`явлення до органу досудового розслідування - військової прокуратури Хмельницького гарнізону (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 65) 03.04.2017 р., при цьому проводив свій службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем проживання - в АДРЕСА_3 (за виключенням періоду перебування на стаціонарному лікуванні у пульмологічному відділені Рівненської обласної клінічної лікарні з 10.03.2017 р. по 22.03.2017 р.).
Він же, діючи з єдиним умислом на ухилення від військової служби, в порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, будучи направленим на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , Житомирський військовий госпіталь) без дозволу командування та поважних причин 21.05.2017 р. самовільно залишив туберкульозне відділення вказаної військової частини (виписаний за порушення госпітального режиму), до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) не з`явився та до моменту затримання військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону, тобто до 09.11.2017 р., проводив службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем проживання - в АДРЕСА_3 .
Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
24 січня 2018 року між прокурором і обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину зокрема на таких умовах:
- ОСОБА_5 беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вищезазначених діяннях, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину та тяжко хвору матір похилого віку, яка потребує допомоги, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що пом`якшує йому покарання; відсутні обставини, які б обтяжували покарання;
-сторони погодили призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Позицію обвинуваченого підтримав його захисник адвокат ОСОБА_4 .
Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наявність декількох обставини, що пом`якшують йому покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 беззастережно та повністю визнав свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину та тяжко хвору матір похилого віку, яка потребує допомоги, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, який вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що пом`якшує йому покарання; відсутні обставини, які б обтяжували покарання; за місцем проживання характеризується позитивно.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити, у відповідності до ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді арешту.
Оскільки ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді арешту реально, ухилявся від органів досудового розслідування, може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, у відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 р.) та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09.11.2017 р. (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-377, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 24 січня 2018 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 09.11.2017 р. до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності залишити попередній тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: