Справа № 192/806/17
Провадження № 1-кп/192/31/18
Ухвала
Іменем України
"28" березня 2018 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000825, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпропетровськ, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і мешкає: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 317 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області з 15 червня 2017 року перебуває кримінальне провадження №0000825, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 317 КК України.
В судовому засіданні від 19 червня 2017 року, судом з врахуванням думки учасників судового провадження було визначено обсяг доказів та порядок їх дослідження, у відповідність до ч. 1 ст. 349 КПК України.
29 січня 2018 року прокурором в порядку доповнення було заявлено клопотання про надання додаткових доказів, а саме доказів проведення оперативної закупівлі відносно обвинуваченої, і оскільки дані доказам присвоєно гриф «таємно», тому надати час для зняття такого грифу.
В судові засідання 16 лютого 2018 року, 05 березня 2018 року та в дане судове засідання сторона обвинувачення, в повному обсязі визначених в своєму клопотанні доказів суду для дослідження не надала.
Судом поставлено на обговорення питання, щодо встановлення граничного строку для подання доказів стороною обвинувачення, з метою дотримання розумності строків розгляду справи.
Прокурор проти встановлення граничного строку подання доказів заперечував, оскільки це не передбачено, діючим кримінальним процесуальним законодавством.
Обвинувачена та її захисник не заперечували проти встановлення граничних строків подання доказів.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судового провадження приходить до таких висновків.
Статтею 114 КПК України передбачено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 16.09.2010р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища [підозрюваного]», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п.70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983р. у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст. 22 КПК України - суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи суд неодноразово надав стороні обвинувачення можливість надати всі докази, які на їх думку підтверджують пред`явлене обвинувачення, але сторона обвинувачення без обґрунтованої причини зволікає з наданням суду доказів та вкотре просить відкласти судовий розгляд для надання доказів.

Таким чином суд вважає, що з метою дотримання розумного строку розгляду справи, та стимулювання дотримання стороною обвинувачення свого обов`язку передбаченого ст. 92 КПК України, слід встановити граничний строк подання стороною обвинувачення доказів суду по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28, 114 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Встановити граничний строк подання доказів стороною обвинувачення по кримінальному провадженню №0000825, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 317 КК України до 11 квітня 2018 року включно.
Роз`яснити стороні обвинувачення, що у випадку не виконання нею своїх обов`язків з поважних причин щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення по кримінальному провадженню №0000825, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 317 КК України у встановлений строк, справа буде розглядатись на підставі наявних доказів у суду станом на кінець граничного строку подання доказів.
Відкласти розгляд кримінального провадження №0000825, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 317 КК України до 11 квітня 2018 року до 14 год., у зв`язку з клопотанням прокурора про відкладення судового засідання для надання додаткових доказів.
В судове засідання повторити виклик прокурора, обвинуваченої та захисника.
Копію даної ухвали негайно вручити прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: суддя ОСОБА_1