Справа № 571/1582/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000478 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідність І групи обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст 309 КК України -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 .

Захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 приблизно в кінці липня 2017 року на присадибній земельній ділянці виявив самопосів рослини конопель, які зірвав та зберігав в підсобному приміщенні власного господарства за адресою АДРЕСА_1 , для власних потреб. 12 вересня 2017 року під час обшуку за вказаною адресою працівниками Рокитнівського ВП ГУНП в Рівненській області було виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору масою 17.120 г., яка відповідно до висновку експерта від 23.10.2017р. за №2.1-1005/17 є наркотичним засобом канабіс.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту за ч. 1 ст..309 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою середнього віку, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалід І групи, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому,обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів є призначення покарання у виді штрафу, але в мінімальних межах, передбачених санкцією частини статті.

Також, у судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, має на утриманні дітей, яким на день набрання чинності Законом не виповнилося 18 років.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Оскільки обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які би виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 встановлено не було, суд вважає за можливе звільнити останього від призначеного покарання.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, ст. 86 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 989 грн. 60 коп.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у камері схову Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області (номера книги обліку речових доказів 18, 19, 19 від 20.11.2017 року за порядковими номерами 242, 55,56 відповідно квитанцій без номерів) - знищити.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області з підстав , передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

Районного суду