Справа № 569/1699/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000144 від 07 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бочаниця, Гощанського району, Рівненської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , солдата військової служби за контрактом, який перебуває на посаді стрільця - радіо-телефоніста відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України,
судимого: 21 липня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-

з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне дане кримінальне провадження, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 23 квітня 2015 року громадянина ОСОБА_3 призвано на військову службу за контрактом військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 23 квітня 2015 року № 47, ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений па посаду розвідника розвідувального взводу розвідувальної роти та ОСОБА_3 присвоєне військове звання «солдат».

10 липня 2015 року наказом командира військової

частини польова пошта В НОМЕР_3 №10 РС солдат ОСОБА_3 зарахований до

списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-радіотелефоніста відділення охорони

взводу охорони роти охорони, де проходить військову службу до теперішнього часу.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України ««Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 ,

відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216, 217 Статуту

внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного

статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий

обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного етану в Україні або в місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація.

Проте солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи

суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-

небезпечні наслідки, діючи у порушення вимог вищевказаного законодавства,

29 серпня 2016 року, близько 08 год. 00 хв., з метою назавжди ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислоковану у АДРЕСА_2 ), про своє місце перебування солдат ОСОБА_6 своїх командирів (начальників) не повідомив, обов`язки військової служби не виконує.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану (дезертирство), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та показав, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті та вироку суду, 29 серпня 2016 року, близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дислоковану в АДРЕСА_2 , про своє місце перебування командирів не повідомив.
У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст . 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ( дезертирство), суд кваліфікує за ч. 3 ст. 408 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового терміну, а також інші обставини справи, суд дійшов до висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Також визнаючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає необхідним застосувати ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_3 основне покарання за злочин, передбачений ч.3 ст.408 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 408 КК України.
Згідно ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 21 липня 2016 року засуджений Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, і новий злочин вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд вважає за необхідним призначити покарання із врахуванням ст.71 КК України, а саме до покарання призначеним за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати строк попереднього ув"язнення обвинуваченого ОСОБА_3 до призначеного строку покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, що буде відповідати з дня затримання 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, ніде не працює та не навчається, суспільною корисною працею не займається, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_3 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год.00 хв. з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки : прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Термін обов`язків визначити до набрання вироку законною сили, але не більше двох місяців.

Окрім того, згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним повернути заставодавцю ОСОБА_5 суму застави 32 000 грн. відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 06.12.2017 року.
Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеним даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироку законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув"язнення обвинуваченого ОСОБА_3 в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, що буде відповідати з дня затримання 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, а також в строк покарання зарахувати строк перебування під вартою з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2017 року.
До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год.00 хв.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки : прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Термін обов`язків визначити до набрання вироку законною сили, але не більше двох місяців.

Повернути ОСОБА_5 кошти в сумі 32 000 грн. (тридцять дві тисячі грн.), які була перераховані на депозитний рахунок ТУ ДСА у Рівненській області № 0559, МФО 820172, банк одержувача Держказначейська служба України м. Київ, отримувач Рівненський міський суд Рівненської області, які були внесені у вигляді застави відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 06.12.2017 року, що підтверджено квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.12.2017 року, платник ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1