АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №648/2534/17 Слідчий суддя ОСОБА_1 Апеляційне провадження № 11сс/791/503/17 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Херсонської області апеляційну скаргу захисника прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпвня 2017 року, якою відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та покладено певні обов`язки.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 24.08.2017 року близько 04 години, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи в автомобілі Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з м. Херсону у напрямку с. Чорнобаївка, відкрито здійснив напад на потерпілого, а саме погрожуючи застосуванням насильства, шляхом демонстрації зброї, що сприймалось потерпілим ОСОБА_11 , як реальна небезпека для його життя та здоров`я, вчиняв дії направленні на відшукування матеріальних цінностей в автомобілі, після чого вже знаходячись на території автозаправної станції «Аміс», розташованої по Миколаївському шосе м. Херсон 8 км., заволодів планшетом «Freelander» чорного кольору № PCYCCB140116PD103GS4 та залишив місце скоєння злочину з викраденим майном, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 , завдано матеріальної шкоди.
Слідчий звернувся до слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту суддя послався на те, що своє підтвердження знайшли обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України. Підозрюваний має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає з батьками. Крім того, слідчим, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу незаконною, так як слідчим суддею не прийнято до уваги схильність підозрюваного до вчинення злочинів, оскільки останній перебуває на обліку як раніше судима особа та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, прокурор зазначає, що основний свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_12 є близьким товаришем підозрюваного, вони проживають в одному селищі, що підтверджує ризик впливу на свідків. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 , наголошуючи на невмотивованість апеляційної скарги прокурора, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 24 серпня 2017 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам вчинити інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2.наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею:- 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3.недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику ас . ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.2 вказаної норми, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про: відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких. Крім того, підозрюваний не має офіційного джерела прибутку, а отже і джерела законного джерела прибутку, має діючий закордонний паспорт, знайомий із свідками та обізнаний щодо місця їх роботи та проживання, у зв`язку з чим слідчий суддя вірно дійшов висновку про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, визначених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з тим, підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, оскільки проживає з батьками.
Слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок, що твердження прокурора про схильність підозрюваного до вчинення злочинів не доведені та ґрунтуються на припущеннях, оскільки у досліджених матеріалах відсутнє офіційне підтвердження наявності судимості у підозрюваного та притягнення його до кримінальної відповідальності, а до суду надана лише належним чином не завірена копія довідки про наявність/відсутність судимостей, що позбавляє колегію суддів можливості пересвідчитись в її автентичності.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, як слушно зазначено слідчим суддею, прокурором не доведено, що обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків.
Слушними є посилання слідчого судді і на вимоги п.З, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу «Харченко проти України» від 10.02.2011р., в яких Європейським судом з прав людини вкладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення, а також п.З Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Таким чином, слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Посилання прокурора на однобічність висновків слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказам та були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 25 серпня 2017 року, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді цілодобового арешту - без змін.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: