1 із 4 Провадження №1-КП/303/639/17
Справа №303/5508/17
Номер рядка статистичного звіту-18
вирок
04 жовтня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0002050 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в порядку статті 89 КК України, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2017 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпілий та обвинувачений звернулися до суду з угодою про примирення, укладеною 25 вересня 2017 року.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачений ОСОБА_3 31серпня 2017 року о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в місті Мукачево по вулиці Свалявській,3А, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з столу приміщення автомийки таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 520 гривень та мобільний телефон «CAT B15Q» бувший у користуванні, вартістю 2500 гривень
Своїми діями, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3020 гривень 00 копійок.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 185 КК України, при цьому обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
25 вересня 2017 року сторонами була укладена угода про примирення відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 за частиною 1 статті 185 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

2 із 4
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Потерпілий ОСОБА_5 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив щодо затвердження укладеної угоди про примирення.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Угода, сторонами укладена до призначення судового розгляду, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Відповідно пункту 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції частини 1 статті 185 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

3 із 4
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про примирення та призначити ОСОБА_3 , узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді 100(ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 вересня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002050.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженням :
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КК України;
- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною

4 із 4
четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1