Справа №543/1355/17

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізької області, гр. України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 19.10.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 16.09.2013 року згідно ухвали Харківського районного суду умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 10 місяців 19 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді охоронника СТОВ «Вишневе-Агро», знаходячись на роботі, а саме перебуваючи на території токового господарства СТОВ «Вишневе-Агро» за адресою с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, де здійснював його охорону, заздалегідь знаючи, що в приміщенні кладової №4, розташованої на території токового господарства знаходяться товарно-матеріальні цінності, маючи до даного приміщення вільний доступ, вирішив викласти один рулон сітки 123 см. 3070 ISTER, належний на праві власності СТОВ «Вишневе-Агро». Так, діючи умисно, таємно, з корисливими метою та мотивом, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 через незамкнені двері, зайшов до середини приміщення кладової №4, де взяв один рулон сітки 123 см. 3070 ISTER вартістю 1872 грн., після чого виніс його з території токового господарства, чим здійснив крадіжку даного майна. Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, спричинивши СТОВ «Вишневе-Агро» майнової шкоди на суму 1872 грн.

30 жовтня 2017 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, за адресою АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів, діючи по раптово виниклому злочинному умислу, діючи умисно, наніс кистю правої руки, зжатої в кулак удар в область правої ділянки тулубу та кистю правої руки ще один удар в ліву частину тулубу ОСОБА_4 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №385 від 05.12.2017 року у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею у черевну порожнину (1,5 л.), які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.1 ст.121 КК України визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він у 2016 році, працюючи охоронником СТОВ «Вишневе-Агро», перебуваючи на території токового господарства, що в с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, таємно, шляхом вільного доступу з приміщення кладової №4 викрав рулон сітки. Крім того, 30.10.2017 року він перебував на роботі, коли йому зателефонували та повідомили, у нього вдома його дружина перебуває із іншим чоловіком. Після цього він облишив роботу та поїхав додому та дійсно застав свою дружину ОСОБА_4 разом із сусідом, які вживали спиртні напої. Після чого між ним та дружиною виникла сварка, в ході якої він на грунті ревнощів завдав ОСОБА_4 два удари кулаком в область тулубу та поїхав на роботу. Вночі йому зателефонувала дружина та повідомила, що перебуває у лікарні. У вчиненому кається, прохає не позбавляти його волі, оскільки вони із дружиною примирилися, прохає врахувати, що із дружиною мають спільну дитину. Також обвинувачений в повному обсязі визнав цивільний позов прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілі також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Показання ОСОБА_5 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), а саме майна належного СТОВ «Вишневе-Агро» та у заподіянні ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 КК України відповідно.

Згідно ст. 66 КК України обставиною справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав та виявив готовність нести покарання.

Згідно ст. 67 КК України обставиною справи, що обтяжує покарання ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочинів, оскільки він вчинив нові умисні злочини як особа, яка має судимість за умисний злочин.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_5 , який вину в скоєному визнав, раніше судимий, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі за кожен із вчинених злочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи думку учасників процесу, обставини справи та особу винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом із тим суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд враховує те, що він за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, має сім`ю, має на утриманні малолітню дитину, вину визнав, щиро кається в скоєному, думку прокурора та потерпілої щодо можливості виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, конкретні обставини вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, при цьому, як пояснила сама потерпіла, конфлікт із обвинуваченим вона спровокувала сама, висновок досудової доповіді відділу пробації.

Тому, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Прокурором у справі заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави в особі Фінансового управління Оржицької районної державної адміністрації вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в сумі 6 240 грн. 45 коп.

При вирішенні цивільного позову прокурора суд враховує наступне.

Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» N 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання".

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до довідки Оржицької ЦРЛ № 113 від 23.01.2018 року ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у стаціонарі у хірургічному відділенні з 30.10.2017 року по 07.11.2017 року і на її лікування було витрачено коштів на загальну суму 6240,45 грн.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановлюючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Враховуючи викладене, наявний причинний зв`язок між встановленими вироком суду злочинними діями ОСОБА_5 та перебуванням потерпілої ОСОБА_4 на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно вважати ОСОБА_5 засудженим на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: рулон сітки 123 см. 3070 ISTER належний СТОВ «Вишневе-Агро», що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Оржицького ВП ГУНП в Полтавській області повернути СТОВ «Вишневе-Агро», як йому належний.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Оржицької районної державної адміністрації до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Фінансового управління Оржицької районної державної адміністрації витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в сумі 6 240 грн. 45 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1