Провадження № 11-кп/792/655/17
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.11.2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Хмельницького гарнізону на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину,

та звільнено його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року, внаслідок акту амністії (п.п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII).

Задовольняючи вказане клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 засуджений за злочин, вчинений з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Законом № 1810-VIII має дитину, якій не виповнилося 18 років (сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відносно якої батьківських прав не позбавлений, та є учасником бойових дій, а тому підпадає під дію п.п. «в», «д» ст. 1 Закону № 1810-VIII.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування відносно засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році» та взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду. Вказує, що злочин вчинений ОСОБА_7 із непрямим умислом, оскільки суб`єктивна сторона ч. 2 ст. 414 КК України характеризується умислом або необережністю до діяння та необережністю до наслідків, а в ухвалі суду відсутнє обґрунтування про вчинення ОСОБА_7 цього злочину з необережності. Зазначає, що оригінал документу, який підтверджує наявність у засудженого неповнолітнього сина суду наданий не був, а суд прийняв рішення про наявність у нього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лише на підставі належним чином незавіреної копії, що є порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства. Крім того, звертає увагу й на те, що судом не перевірено той факт, чи дійсно ОСОБА_7 на момент набрання законної сили Законом № 1810-VIII не позбавлений батьківських прав та чи сплачує він аліменти.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку засудженого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

В силу положень ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Пунктами «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Санкцією ч. 2 ст. 414 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до десяти років.
Таким чином, злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України, є тяжким злочином.
Апеляційним судом встановлено, що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року, ОСОБА_7 засуджений за те, що діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень оточуючим, 3 лютого 2016 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, перебуваючи у добовому наряді начальником варти, грубо порушуючи правила поводження із зброєю, не розрядивши автомат АКС-74 № НОМЕР_1 та не пересвідчившись, що він поставлений на запобіжник, у кімнаті начальника варти, що знаходиться на технічній території військової частини НОМЕР_2 , розташованої неподалік АДРЕСА_2 , тримаючи автомат у руках, та у напрямку, де сидів старший солдат ОСОБА_10 , провів спуск курка з бойового взводу, внаслідок чого здійснив два постріли, куля одного з яких влучила у праву тім`яну ділянку голови старшого солдата ОСОБА_10 , що спричинило смерть останнього.
Отже, суб`єктивна сторона злочину, який вчинив ОСОБА_7 , характеризується злочинною недбалістю, що є необережною формою вини. Тому твердження прокурора про те, що засуджений вчинив злочин з умисною формою вини є необґрунтованим.
ОСОБА_7 є учасником бойових дій, що підтверджується даними копії посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 20 лютого 2015 року (а.п. 10), та даними його оригіналу, оглянутого апеляційним судом.
Окрім того, засуджений має дитину, якій не виповнилося на час набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2016 році» 18 років сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 5 березня 2013 року (а.п. 8), та даними його оригіналу, оглянутого апеляційним судом.
За таких умов, у суду першої інстанції були всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 п.п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII та звільнення його від відбування основного покарання.

Твердження прокурора про те, що суд не перевірив той факт, чи дійсно засуджений не позбавлений батьківських прав на час набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2016 році» на увагу суду не заслуговують з огляду на те, що відповідно до довідки, виданої начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 відносно його сина ОСОБА_11 службою у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не готувався (а.п. 9).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що засуджений одружений не вперше, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки від таких прокурор фактично відмовився у судовому засіданні, посилаючись на їх помилкове зазначення.
Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_7 судом не встановлені.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року про задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року, внаслідок акту амністії (п.п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII), залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2