№566/233/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
представника Млинівського відділу пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області угоду про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000037 від 16 січня 2018 року відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Супоївка Яготинського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні не має, не депутата, раніше судимого:
-вироком Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки;
-вироком Яготинського районного суду Київської області від 31 серпня 2011 року за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на трок 6 (шість) років без конфіскації майна;
На підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2014 року звільнений 03 грудня 2014 року з Городоцької виправної колонії Рівненської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 1 1 (одинадцять) днів;
-відповідно до вимог ст.ст. 88-91 КК України судимість не знята та не погашена у визначеному законом порядку.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 16 січня 2018 року, приблизно о 20 годині, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, через відкриті ворота увійшов на територію подвір`я в господарство ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де побачив припаркований автомобіль марки «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить Фермерському господарству «Млинівська Чайка», одноосібним власником якого являється ОСОБА_9 , з якого вирішив викрасти цінні речі.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, скориставшись відсутністю на подвір`ї власника ОСОБА_9 , членів його сім`ї, а також інших сторонніх осіб, підійшов до автомобіля марки «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив незамкені передні дверцята зі сторони пасажира, дістав із підлокітника салону гаманець вартістю 202,67 грн., в якому знаходились гроші в сумі 3486,00 грн., 65 Євро (за курсом валют Національного банку України становить - 2279.71 грн.) та 110 Злотих (за курсом валют Національного банку України становить - 925.48 грн.), відеореєстратор марки «НР f890g» вартістю 3314,43 грн., гаманець-портмоне вартістю 222,37 грн., які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , поклав все у власну сумку, тобто умисно, повторно викрав. Саме в цей момент, через вікно зсередини житлового будинку, ОСОБА_4 на місці події помітив син господаря - ОСОБА_10 , який одразу ж вибіг з будинку на подвір`я та спробував зупинити його, безпосередньо та неодноразово звертаючись до нього. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його неправомірні дії помічені сторонньою особою, з метою досягнення свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння чужим майном, вирішив діяти відкрито, швидко та рішуче, а тому почав втікати з подвір`я зазначеною господарства, вибіг на вулицю та, тримаючи при собі сумку з викраденими грошима та речами, побіг далі, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто відкритого викрадення майна ОСОБА_9 .
Однак, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не закінчив даний злочин до кінця, так як не зміг розпорядитися викраденим, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 його наздогнали та зупинили неподалік місця події на вулиці Михайлівській в смт. Млинів Рівненської області.
В судовому засіданні, 23 березня 2018 року, прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
У відповідності до угоди про визнання винуватості від 22 березня 2018 року істотними обставинами для укладення угоди є:

- повне визнання ОСОБА_11 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та невчинення ним нових злочинів;

- характер та тяжкість висунутого ОСОБА_11 обвинувачення;

- наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, якому буде сприяти розгляд та вирішення кримінального провадження без виклику всіх учасників кримінального провадження та дослідження всіх доказів, вказане слугуватиме безумовному додержанню розумних строків судового провадження, які відносяться до загальних засад кримінального провадження відповідно до ст.7 КПК України;

- наявність суспільного інтересу у запобіганні більшої кількості кримінальних правопорушень та інших більш тяжких кримінальних правопорушень шляхом застосування механізму загальної та спеціальної превенції.

Обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_8 погодився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він цілком розуміє наслідки укладення даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, відповідно до якої надав згоду прокуророві на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , прокурора, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що угода про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
У відповідності до вимог ч.2,4,5 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України, тобто як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.
У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно вимог ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Зміст угоди про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.472 КПК України.
У відповідності до ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 , передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 суд відносить щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 суд відносить рецидив злочинів.
Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Покарання визначене в угоді про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального кодексу України.

Таким чином, суд переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідають вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; міра покарання є такою, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості від 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 17 січня 2018 року речовими доказами визнано шкіряний гаманець, грошові кошти в загальній сумі 3486,00 грн., іноземна валюта в сумі 65.00 Євро та 110,00 Польських злотих, посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_9 , шкіряний чохол з ключами для відмикання замків у кількості 11 шт., відеореєстратор марки «НР» моделі «0890ц» чорного забарвлення, шкіряний гаманець (портмоне для документів) коричневою забарвлення, які було вилучено і передано, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_9

(а. с. 32,35,70 кримінальних провадження № 0000037)
У відповідності до вимог ст. 100 ч. 9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В ході досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення: судової товарознавчої експертизи від 26 січня 2018 року №3.2.-82/18 в сумі 858, 00 грн.

(а.с.61 кримінального провадження № 0000037)

Протоколом про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 16 січня 2018 року підтверджується та обставина, що ОСОБА_4 був затриманий відповідно до положень ст.209 КПК України 16 січня 2018 року о 20 годині 10 хвилин.
(а.с.76 кримінального провадження № 0000037)

Ухвала слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області від 19 січня 2018 року свідчить про те, що ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в СІЗО м.Рівне.

Згідно даної ухвали строк тримання ОСОБА_4 під вартою слід рахувати з 20 години 10 хвилин 16 січня 2018 року.
(а.с.95,96 кримінального провадження № 0000037)

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів з утриманням в СІЗО м.Рівне.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Поскільки, ОСОБА_4 перебуває під вартою з 16 січня 2018 року, то строк відбуття покарання згідно вироку Млинівського районного суду від 23 березня 2018 року йому слід рахувати з 16 січня 2018 року, строк відбуття покарання слід рахувати один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

НА ПІДСТАВІ НАВЕДЕНОГО,
КЕРУЮЧИСЬ СТ.СТ. 368, 370, 374, 394, 473-476, КПК УКРАЇНИ,
СУД, -
УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості 22 березня 2018 року між начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000037 затвердити.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України і призначити йому міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід ОСОБА_13 , обраний ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області 16 березня 2018 року, до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази по справі:
-шкіряний гаманець, грошові кошти в загальній сумі 3486,00 грн., іноземну валюту в сумі 65.00 Євро та 110,00 Польських злотих, посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_9 , шкіряний чохол з ключами для відмикання замків у кількості 11 шт., відеореєстратор марки «НР» моделі «f890g» чорного забарвлення, шкіряний гаманець (портмоне для документів) коричневою забарвлення, які було вилучено і передано, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити потерпілому ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 26 січня 2018 року №3.2.-82/18 в сумі 858, 00 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень).
Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 20 години 10 хвилин, 16 січня 2018 року.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1