Ухвала
Іменем України
5 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 545/1842/15-к

провадження № 51-322 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 5 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року,
встановив:
ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001197, за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною 2 статті 342, частиною 2 статті 345 КК України, ОСОБА_6 за частиною 2 статті 342 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року потерпілому ОСОБА_4 повернуто його апеляційну скаргу на вказану ухвалу районного суду, оскільки ним пропущений строк на апеляційне оскарження.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду від 15 січня 2018 року касаційну скаргу потерпілого залишено без руху з наданням йому десятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
При цьому йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК України, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК України.

Як убачається з повторно поданої касаційної скарги, потерпілий не погоджується з ухвалою районного суду, якою повернуто обвинувальний акт, вказує на її незаконність та наводить доводи такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону.
Однак, потерпілий не звернув уваги, що предметом розгляду його касаційної скарги може бути ухвала апеляційного суду, оскільки відповідно до частини 2 статті 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, ухвала апеляційного суду, якою повернуто апеляційну скаргу потерпілому перешкоджає подальшому розгляд вказаного кримінального провадження, а саме вона і є предметом касаційного розгляду.
Крім того, вимоги потерпілого до суду касаційної інстанції, хоч і викладені у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 436 КПК України, однак, не узгоджуються з предметом касаційного розгляду у Верховному Суді.
Оскільки потерпілий не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, то його касаційна скарга підлягає поверненню.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 428 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, пунктом 1 частини 3 статті 429 цього Кодексу, суд
постановив:
повернути касаційну скаргу потерпілому ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 5 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3