Єдиний унікальний номер:461/8996/17
Провадження № 1-кп/448/58/18
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
28.02.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Мостиська клопотання прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стужень, Мантуровського району Курської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до 13.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час утримується в ДУ «Львівська УВП № 19», м. Львів, вул. Городоцька, 20, котрий обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 293, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 343 та ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:
До Мостиського районного суду Львівської області на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859 від 28.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 293, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 343 та ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою суду від 13.02.2018року призначено підготовче судове засідання.

Прокурором відділу управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки він не має постійного місця реєстрації чи проживання на території Львівської області та після вчинення інкримінованих йому злочинів залишив місце події, тобто с. Шегині, Мостиського району Львівської області; ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою, яка не має постійного місця роботи.; ОСОБА_4 може незаконно впливати безпосередньо на потерпілих та свідків даної події, які в порядку ст. 225 КПК України не допитувались; активна поведінка ОСОБА_4 на території МАПП «Шегині» свідчить про те, що він перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; наявні докази вчинення ОСОБА_4 зазначених злочинів є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винним, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, як обвинуваченого, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вважаю, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто існують ризики, які передбачені ст. 177 КПК України і менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаних ризиків.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечили щодо обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покликаючись на те, що прокурором не доведено вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, жодним чином не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України на які вказує прокурор, а також не доведено необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу- домашній арешт.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Зі змісту ч.3 ст.315 КПК України відомо, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
Згідно ст. 194 цього Кодексу під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стаття 178 КПК України, передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З урахуванням обставин даного кримінального правопорушення, беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , два з яких згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме: за ч.1 ст.263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а за ч.2 ст.332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має постійного офіційного місця праці, дітей та утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, тому суд дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому вважає необхідним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Таким чином, подане клопотання прокурора слід задовольнити.
Згідно із ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Із врахуванням фізичного, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначає підозрюваному заставу у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105720 гривень, яку вважає достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Згідно ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 цієї статті, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314 - 316, 350, 372 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурора відділу управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стужень, Мантуровського району Курської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до 13.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , який на даний час утримується в ДУ «Львівська УВП № 19», м. Львів, вул. Городоцька, 20, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто 28.04.2018 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка визначена у кримінальному провадженні як свідок чи потерпілий;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, за своїм місцем проживання, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що згідно з положеннями ч.7 і ч.8 ст.182 КПК України, він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вищевизначеному розмірі, та що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії даної ухвали встановити до 28.04.2018 року включно.

Виконання даної ухвали доручити Мостиському ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали направити для відома начальнику Львівської установи виконання покарань №19 (м.Львів,вул.Городоцька,20).

Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1