Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/2361/17
Провадження № 1-кп/572/247/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Сарни кримінальне провадження №0000122 від 01.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 01.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України.

19.10.2017 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що в ньому є розбіжності у викладі суті обвинувачення та відсутності в розділі ІІ "прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення" реєстру матеріалів досудового розслідування в більшості відомостей про час проведення процесуальних дій, а лише про їх дату, не зазначено всіх реквізитів процесуальних рішень, а тільки назва та дата прийняття. Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про завершення досудового розслідування та складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням, а тому відомості про складення обвинувального акта мають бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

В судовому засіданні захисники та обвинувачені підтримали вказане клопотання, просять обвинувальний акт повернути прокурору в зв"язку з його невідповідністю КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти вказаного клопотання, вказує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання захисника та пояснення прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду.

Зокрема, у цій статті передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Однак, ці вимоги закону прокурором не були виконані. В даному обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 , абзац 5 аркуша 5 обвинувального акту вказано: "Правова кваліфікація правопорушення - ч.4 ст. 368-1 КК України, а саме: одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, неправомірної вигоди для себе за бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди". Разом з тим, в абзаці 4 аркуша 9 обвинувального акту вказано: "Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України, тобто у одержанні службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, неправомірної вигоди для себе за бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди". Стаття 368-1 КК України втратила чинність на підставі Закону № 2808-VI від 21.12.2010, що вказує на невірну правову кваліфікацію правопорушення. Тому, сторона захисту позбавлення права зайняти позицію, оскільки суть обвинувачення не зрозуміла.

Відповідно до практики ЄСПЛ поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення у національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади".

В рішенні ЄСПЛ від 25.07.2000, у справі "Маттоціа проти Італії" вказано, що: "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції.

У відповідності до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Крім того, положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та, відповідно до вимог ст. 109 КПК України, має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі І "Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії", в більшості не містить відомостей про час проведення процесуальних дій, а лише про їх дату.

Всупереч п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування у розділі II "Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення", не зазначено всіх реквізитів процесуальних рішень, а тільки назва та дата прийняття.

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про завершення досудового розслідування та складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням, а тому відомості про складення обвинувального акта мають бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Тому суд вважає доводи захисника з таких підстави повернення даного обвинувального акту є обґрунтованими та підлягають задоволенню

У зв`язку із цими, встановленими в ході підготовчого судового засідання, невідповідностями обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає за необхідне обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України повернути прокурору.

Керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України повернути прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області раднику юстиції ОСОБА_8 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1