Єдиний унікальний номер 243/6885/17
Номер провадження 11-кп/775/171/2018

УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄДРДР за № 0001700 від 23.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 2 місяців арешту, -

Згідно вироку 22.06.2017 року приблизно о 18 год. 45 хв. водій ОСОБА_7 не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним, належним на праві власності ОСОБА_10 , мотоциклу марки «Восход 2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Генерала Батюка в напрямку до бульвару Пасова м. Слов`янська і наближаючись до перехрестя вулиць Генерала Батюка, Вільна та провулку Богомольця м. Слов`янська, порушуючи вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України, діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, не зменшив швидкість та не зупинився і не переконався, що це буде безпечним не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, скоїв наїзд передньою частиною керованого ним мотоциклу з лівою боковою частиною тулуба ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вулиці Генерала Батюка справа наліво відносно напрямку руху мотоциклу.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_11 заподіяно закритий перелом кісток тазу зліва та поперечного відростка зліва 5-го поперекового хребця, забійні рани лобної та потиличної областей, струс головного мозку, садно лівої кісті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду змінити та звільнити його від призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вважає, що суд першої інстанції при визначенні покарання хибно кваліфікував його дії як тяжкі та призначив надмірно суворе покарання. Вказує, що судом залишено поза увагою таку пом`якшуючу обставину, як часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, крім того в судовому засіданні ОСОБА_8 просила суд не застосовувати суворого покарання. Зазначає, що він не має постійного місця роботи та його скрутне матеріальне становище позбавляє його можливості добровільно відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

В апеляційні скарзі потерпіла, просить вирок суду скасувати, постановити новий яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 місяців арешту, задовольнити цивільний позов яким стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у сумі 500000 (п`ятсот тисяч)гривень. На обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений після вчинення злочину проявив байдужість, не цікавився станом її здоров`я та не робив спроб допомогти їй та її родині. Вказує, що наявна обтяжуюча обставина - рецидив злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий. Вказує, що суд безпідставно лише частково задовольнив її цивільний позов частині стягнення моральної шкоди, оскільки в результаті скоєного обвинуваченим правопорушення, вона втратила можливість дбати про свою дитину, та потребує сторонньої допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку потерпілої, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, думку обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, апеляційну скаргу потерпілої просив залишити без задоволення, думку прокурора який просив апеляційні скарги потерпілої та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставин справи, висновки суду про винність ОСОБА_7 і кваліфікація його дій відповідають матеріалам справи та вивченим доказам, сумнівів у колегії суддів не викликають і в апеляційних скаргах не заперечуються. Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є, рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-68 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у медичних закладах не перебуває.

Колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено обвинуваченому вид та розмір покарання, з урахуванням усіх тих обставин, які обвинувачений зазначає в апеляційній скарзі, крім того враховано часткове відшкодування шкоди потерпілій.

Доводи потерпілої, що обвинувачений після вчинення злочину проявив байдужість, не цікавився станом її здоров`я та не робив спроб допомогти їй та її родині враховано судом при призначенні ОСОБА_7 покарання. Водночас, зазначені обставини не свідчать про невідповідність призначеного покарання його особі та тяжкості злочину.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі потерпілої, колегія суддів не знаходить.

Тому, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 в частині призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції в цій частині винесено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, попередня судимість обвинуваченого ОСОБА_7 погашена відповідно до ст. 89 КК України, скоєний ОСОБА_7 злочин не є умисним, тому доводи потерпілої, щодо необхідності врахування обтяжуючої обставини рецидиву злочину, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи потерпілої що призначений розмір моральної шкоди є замалим та необґрунтованим.

Відповідно до абзацу 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характери та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характери немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Спричинення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 в результаті скоєного обвинуваченим правопорушення, які виразились у позбавленні можливості дбати про дитину, та необхідності сторонньої допомоги встановлені у вироку суду та визнані самим обвинуваченим.

Таким чином наявність моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_7 повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Проте, розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілому суд оцінив в 20000 грн.

Вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд виходив з доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 з урахуванням принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги невідворотність наслідків, що настали від дій обвинуваченої, глибину душевних страждань потерпілої, добровільної матеріальної допомоги потерпілій у сумі 800 грн.

Між тим, суд не врахував в достатній мірі доводи потерпілої про тяжкість спричиненої їй моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що діями ОСОБА_7 , потерпілій спричинена невиправна шкода - внаслідок ДТП, отриманні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, та в свою чергу спричинили і продовжують спричиняти потерпілій моральні страждання, негативно впливають на спосіб її життя.

Статтею 408 КПК України передбачені підстави для змінення вироку суду, у тому числі у разі збільшення сум, які підлягають стягненню.

На засадах розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої у зв`язку ДТП, істотність вимушених змін у їх життєвому укладі, колегія суддів вважає, що стягнутий розмір грошової компенсації є недостатнім та вважає, що обраний місцевим судом обсяг відшкодування моральної шкоди не відповідає тяжкості спричиненої моральної шкоди.

Потерпілою заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн., проте, колегія суддів вважає, що сума відшкодування у розмірі 50 000 гривень буде обґрунтованою і справедливою.

Вирок підлягає зміні в цій частині із задоволенням частково вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, 50 000(п`ятдесят тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: