Справа № 456/2518/17
Провадження № 1-кп/456/392/2017
ВИРОК

іменем України

02 жовтня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадження № 0001161 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Стрілків, Стрийського району Львівської області,

громадянина України, українця, з середньою освітою,

що не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 .Стрию та проживає: по

АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

в с т а н о в и в :
26.06.2017 року близько 11.00 год. ОСОБА_4 , проходячи через територію заводу залізобетонних виробів ДП Міністерства оборони України «Західвійськбуд», що розташований по вул. Харкова, 1 в м. Стрию Львівської області, який частково огороджений, не охороняється, має вільний захід, виявив в одному з бетонних стовпів металеві кріплення та викрав їх.

26.06.2017р. о 11.40 год. продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов на територію даного заводу, переслідуючи мету власної користі та наживи, керуючись єдиним прямим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, розбивши за допомогою кувалди, яку взяв зі собою, більшу частину елементів навісу кисневого складу розміром 5м.*0,25м*0,25м., вартість якого становить 849.92 грн., та намагався таємно викрасти, однак не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії в цей момент були виявлені тимчасово виконуючим обов`язки директора заводу ОСОБА_6 , який викликав працівників поліції.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, замах на таємне викрадення майна, які він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Під час досудового розслідування 18.08.2017 р. між підозрюваним та потерпілим укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 128 КК України, а також, призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права визначені, п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклав добровільно.

У підготовчому засіданні потерпілий просить затвердити добровільно укладену ними угоду про примирення та запевнив, що розуміє наслідки, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

За умовами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн., передбачена санкцією ч.1 ст.185 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні мирової угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 18.08.2017р. між потерпілим представником ДП Мністерства оборони України «Західвійськбуд» - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, й призначити йому покарання у виді 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят )грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_1