АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/388/18 Справа № 183/1801/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000985 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Цибулівка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 368 КПК України в ухвалі суду першої інстанції викладено лише висновок органа досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а жодних інших висновків суду судове рішення не містить незважаючи, що останнє ухвалено за результатами судового розгляду.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито, та скасовано постанову старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, початок якого відбувся 06 квітня 2010 року і на сьогоднішній день з моменту вчинення злочину пройшло більше семи років, а відповідно до ст. 12 КК України, такий злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею встановлено ст. 49 КК України - два роки, отже цей термін на сьогоднішній день закінчився.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо її задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Ухвала судді, винесена в порядку, передбаченому статтею 372 КПК України, має бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зокрема, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від кримінального провадження, суд в ухвалі має зазначити:
чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це
діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України
про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у
вчиненні цього кримінального правопорушення; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Так, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та який було вчинено, починаючи з 06 квітня 2010 року.
Отже, з моменту вчинення ОСОБА_8 вказаного злочину пройшло більше семи років, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.
Проте суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, всупереч вимогам закону, у своєму рішенні привів лише пред`явлене обвинувачення органом досудового розслідування, не навів висновки про те, що таке діяння, яке поставлено ОСОБА_8 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і він винуватий в його вчиненні, не навів в рішенні жодного доказу на підтвердження встановлення вказаних обставин.

Зазначені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів позбавлена можливість прийняти кінцеве рішення у справі, оскільки прокурор ставить вимогу про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду цього кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження, зокрема, такої засади як законність.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, ухвала щодо ОСОБА_8 не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4