Справа №639/5342/17
Провадження №1-м/639/6/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, вдови, маючої п`ятьох малолітніх дітей, 2003, 2005, 2010, 2015 років народження, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 20.10.2016 року Дорогомилівським районним судом м. Москви за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1, ст. 64 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4

Міністерство юстиції України ставить питання про визначення статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року, а також визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку.

Мотивоване клопотання тим, що 10 серпня 2017 року наказом №2556/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком суду Російської Федерації громадянки України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 р., та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 23.05.2017 року за №06-60394/17.

ОСОБА_4 засуджено вироком Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі) КК РФ, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

В своєму клопотанні Міністерство юстиції України не заперечує проти розгляду питання про приведення вироку суду РФ відповідно до законодавства України без участі представника міністерства.

Матеріали провадження містять заяву засудженої ОСОБА_4 про її направлення для подальшого відбуття покарання до республіки Україна, так як вона є громадянкою України.

Визначаючи підсудність клопотання, суд виходить із вимог ст. 603 КПК України. В цій нормі зазначено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається судом в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або перебування майна такої особи.

Судом встановлено, що останнє місце проживання ОСОБА_4 на території України є: АДРЕСА_1 , а тому Міністерством юстиції України та судом дотримані всі вимоги, які регулюють підсудність клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 року, компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положенням ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок суду Російської Федерації, яким її засуджено, набрав законної сили, строк, який має відбувати засуджена, перевищує шість місяців, надано згоду на передачу засудженої в Україну для подальшого відбування покарання, злочин, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для проведення вироку у відповідність із законодавством України.

Матеріалами справи встановлено наступне.

10 серпня 2017 року наказом Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 засуджено вироком Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року, із застосуванням ст. 64 КК РФ, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі) КК РФ.

ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія №1 УФСВП Росії по Володимирській області», кінець відбуття строку покарання 07.02.2023 року.

Вирок набрав законної сили та направлено до виконання 01 листопада 2016 року.

Кримінальним кодексом України визначені статті, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури заміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковим жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне:

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України, замахом на злочинне вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Стаття 307 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Частина 2 ст. 307 КК України - ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Частина 3 ст. 307 КК України - це дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчиненні організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчиненні із залученням малолітнього або щодо малолітнього.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з вироку Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року, ОСОБА_4 була засуджена за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1, ст. 64 КК РФ, за замах на незаконний збут, тобто умисні дії, безпосередньо спрямовані на вчинення незаконного збуту наркотичного засобу у великому розмірі (речовину, загальною масою 113,24 гр, що містить в своєму складі метадон та є наркотичним засобом), але при цьому злочин не було доведено до кінця з незалежних від неї обставин.

Так, згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», речовина метадон відноситься до наркотичного засобу, який масою понад 20 гр. є особливо великим розміром.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що статтями КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, тобто замах на незаконний збут наркотичних засобів, у особливо великому розмірі. Покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України необхідно визначити з дотриманням тривалості призначеного покарання за вироком Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року строку, відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 610 КПК України, а також врахуванням того, що покарання ОСОБА_4 було призначено із застосуванням ст. 64 КК РФ, що відповідає ст. 69 КК України.

При цьому, слід врахувати, що, згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

Виходячи з наведеного вище, клопотання про приведення вироку Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

При цьому, зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 08.02.2016 року по 01.11.2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону № 838-VІІ від 26.11.2015 року) проводиться із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» ст. 602, 610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства Юстиції України - задовольнити.

Вирок Дорогомилівського районного суду м. Москви від 20.10.2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винною за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1, ст. 64 КК РФ до 7 років позбавлення волі - привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженою за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 20.10.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , строк її попереднього ув`язнення з 08.02.2016 року (дата фактичного затримання) по 01.11.2016 року (день набрання вироком законної сили), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженою, Міністерством юстиції і прокурором в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1