Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/396/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обище Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, раніше не судимий, не працюючий, не інвалід, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
10 вересня 2016 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля двохповерхового продуктового магазину, який розташований в с. Обище по вулиці Центральній Олевського району Житомирської області, в процесі виниклої суперечки застосував фізичне насильство відносно ОСОБА_6 , а саме своєю лівою рукою схопив за пальці лівої руки потерпілу, після чого різко вивернув їх у бік, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому 5-го пальця лівої кисті зі зміщенням , які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 181 від 13.09.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю , частково погодився з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 5000,00 гривень. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд, зважаючи на те, що він вперше вчинив кримінальне правопорушення, повністю визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, розкаявся, погодився відшкодувати заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_6 ,не застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення сурового виду і міри кримінального покарання та звільнити його від відбування покарання, застосувавши до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор у судовому засіданні просить призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в виді 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, відносно звільнення обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку з амністією не заперечує.
Захисник заявлене клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» підтримує, не заперечує відносно задоволення цивільного позову в розмірі 5000,00 гривень.
Потерпіла ОСОБА_6 просить задоволити цивільний позов в розмірі 5000,00 грн., призначити міру покарання на розсуд суду , не заперечує відносно звільнення обвинуваченого від покарання по амністії.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами.
Так, свідок, ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 10.09.2016 року близько 20.00 год. він перебував поблизу магазину в с. Обище Олевського району та бачив як потерпіла під час суперечки замахнулася на обвинуваченого, який її схопив за руху, вивернув її та ненароком зламав пальця.
З протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 28.10.2016 року слідує, що проведено огляд місцевості загальним розміром 7х7 м, яка розміщена в с. Обище Олевського району Житомирської області , по вул. Центральній, поблизу двохповерхового продуктового магазину.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2016 року слідує, що під час зазначеного експерименту, який проводився в с. Обище Олевського району Житомирської області , по вул. Центральній, поблизу двохповерхового продуктового магазину, потерпіла ОСОБА_6 розповіла про обставини події, яка трапилась 10.09.2016 року та показала як обвинувачений ОСОБА_4 схопив її за палець лівої руки та різко вивернув, тим самим заподіявши їй тілесні ушкодження.
З висновку експерта № 181 від 13.09.2016 року слідує, що потерпілій ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому 5-го пальця лівої кисті зі зміщенням , який міг утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) , можливо при обставинах (при викручуванні руки) та в термін , вказаних обстежуваною при проведенні експертизи , в медичній документації і в постанові слідчого , викликав довготривалий розлад здоров`я та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило довготривалий розлад здоров`я , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: на даний час не працює, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.
У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана громадянину неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка заподіяла шкоду.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року № 4 із наступною змінами " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ .
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як встановлено в судовому засіданні потерпілій ОСОБА_6 діями обвинуваченого було завдано моральну шкоду, що виразилось в душевних стражданнях в зв`язку з тривалим лікуванням, порушення звичайного режиму життя позивачки та виникненням фізичних незручностей та психологічного дискомфорту в зв`язку з неможливістю проводити активний спосіб життя.
Вирішуючи питання про стягнення на користь позивачки завданої моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілій моральних страждань, враховуючи ступінь вини обвинуваченого та інших обставин, зокрема характер та тривалість страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, суд вважає за необхідне задовольнити позов стосовно стягнення моральної шкоди частково , а саме на суму 5000,00 гривень, тому що вважає, що зазначений розмір завданої моральної шкоди потерпілій є обгрунтованим.
Витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертизи відсутні, арешт на майно не накладався.
Разом із тим, відповідно до п «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей , яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина , дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив умисний злочин середньої тяжкості, передбачений ч.1 ст.122 КК України 10 вересня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення і на час розгляду провадження у суді має на утримання двох неповнолітніх дітей 2012 та 2014 років народження, надав свою згоду суду в письмовій формі на застосування акту амністії, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України; ст.ст. 50, 65 , 66, 67, 75,76, ч.1 ст. 122 КК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, п. «в» ст.1 , ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року,суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання за ч.1 ст.122 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 кошти в сумі 5000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1