Справа № 128/3247/17
ВИРОК
Іменем України
21 лютого 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
за ч. 1ст. 289 КК України, -
04.11.2017 року, близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території будинковолодіння АДРЕСА_2 , побачив мопед марки «Viper», чорного кольору, моделі «ZS50», 2008 року випуску, із вмістом двигуна 49,9 куб. см., який знаходився на проїжджій частини дороги навпроти вказаного будинковолодіння. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння даним транспортним засобом. Реалізовуючи свій протиправний намір, з метою використання транспортного засобу у власних цілях, ОСОБА_4 підійшов до зазначеного мопеда, який перебуває у власності ОСОБА_5 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, спершу частково його пошкодив, а саме: відломив передню пластикову частину корпусу та спустив переднє колесо, а потім без відома, всупереч волі власника транспортного засобу, умисно, таємно, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, забрав мопед. Після цього, із вказаним мопедом, вартістю згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 321 від 28.11.2017 року 3770 грн. 00 коп., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 04.11.2017 року він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , де вони разом розпивали спиртні напої. Пізніше до ОСОБА_7 приїхав потерпілий ОСОБА_5 , на своєму мопеді і почав з`ясовувати з ним стосунки, а саме: виясняти, чому він перебуває в будинку ОСОБА_7 . Між ними зав`язалася сварка, яка переросла в бійку. Будучи розлюченим, він вдарив ОСОБА_5 і останній впав на землю. Після того, вирішивши відомстити йому, він підійшов до мопеда, порізав ножем переднє колесо та розбив ногою передню пластикову частину мопеда. Коли ОСОБА_5 лежав без свідомості, він взяв мопед і пішов з ним через поле до ставка, з наміром втопити мопед. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції, які і вилучили даний мопед. На даний час ОСОБА_5 до нього ніяких претензій не має, оскільки ним відшкодована заподіяна шкода, вони порозумілися між собою і з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень потерпілий в поліцію з заявою не звертався. Про скоєне ним він дуже жалкує, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились в незаконному заволодінні транспортного засобу, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше в силу ст. 89 КК України несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його думку щодо міри покарання ОСОБА_4 , згідно якої він покладається на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання вини, активне сприяння розкриттю правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
З обвинуваченого підлягають до стягнення судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Речові докази: мопед марки «Viper», чорного кольору, моделі «ZS50», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності останнього.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 395 грн. 48 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: