Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.11.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.3 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні №0000244, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника- адвоката ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.11.2017 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.01.2018 року.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 04 листопада 2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., в порушення підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою Київ-Чоп, зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівне, на 318 км + 600 м вказаної автодороги, що в межах с. Біла Криниця, Рівненського району, Рівненської області, в порушення пункту 8.1, підпункту е) пункту 8.7.3, пункту 8.10 Правил дорожнього руху, проігнорував червоний сигнал світлофора для руху транспортних засобів, що забороняв йому рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), продовжив рух та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перетинали проїзну частину по регульованому пішохідному переході на дозволений сигнал світлофора для них та справа наліво відносно напрямку руху даного транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, від яких вони померли на місці події, а водій ОСОБА_6 , продовживши рух автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зник з місця події.

При застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вказав про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення. На час розгляду клопотання судом вказані ризики не зменшились. Слідчим суддею враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , спричинило загибель двох людей, що відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України дає підстави не визначати розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник- адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказує, що при обранні запобіжного заходу слідчим суддею не враховано особу ОСОБА_6 , який розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та повністю визнав свою вину, не судимий, є інвалідом 3-ї групи, потребує лікування, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки дружину, двох синів та двох онуків, позитивно характеризується, приймає активну участь у громадському життті. Зазначає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є необгрунтованим та таким, що супересить практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання і доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри повинна бути перевірена слідчим суддею, на розгляд якого надійшло клопотання. Для цього в судовому засіданні повинні бути досліджені докази, які, на думку слідчого і прокурора, встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчим суддею належним чином оцінено всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, які, на думку колегії суддів, свідчать про обгрунтовану підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення за ч.3 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею вірно встановлено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, на час вчинення ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після ДТП ОСОБА_6 зник з місця події, не надав медичної допомоги травмованим пішоходам, не повідомив про подію в орган поліції та до медичного закладу. А тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, відповідно до інформації з автоматизованої системи «Армор», підозрюваний ОСОБА_6 у листопаді 2010 року скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переході на перехресті вулиць Київської, Відінської і Грушевського в м. Рівне на дозволений сигнал світлофора. Вказані відомості свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення на транспорті.

У зв`язку з цим, доводи апелянта про те, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 не можна вважати обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення ч.3 ст. 183 КПК України слідчим суддею не визначено розмір застави безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людей, що відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України дає підстави не визначати розміру застави.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.11.2017 року про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника- адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3