Справа № 682/2991/16-к
Провадження № 1-кп/682/3/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перм Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України,
10.07.2014, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі Р-231316 «Нетішин-Комарівка-Стригани», зі сторони м. Славути в напрямку м. Нетішин, за селом Комарівка Славутського району Хмельницької області, на ділянці вказаної автодороги між електроопорами №10КВ-4 та №10-КВ-5, що розміщені справа, поблизу електроопори №10КВ-4 проявив необережність, не врахував дорожню обстановку, виявивши перешкоду у вигляді попутного транспортного засобу, який рухався попереду нього, не вибрав безпечної для руху та об`їзду перешкоди швидкості та інтервалу, та в умовах недостатньої видимості внаслідок засліплення світлом фар зустрічного автомобіля марки «Мерседес-509», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , не зупинився, не змінюючи смуги руху та не увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку на велосипеді марки «Tоrpado».
В результаті наїзду правою передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в задню частину велосипеда «Tоrpado», наслідком чого стало падіння потерпілого на поверхню транспортного засобу та скидання його з автомобіля на поверхню дорожнього покриття, потерпілому ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми середнього ступеня важкості-забою головного мозку; садна в ділянці лобу справа та зліва; садна в ділянці перенісся; синця, садна в зовнішньому куті лівого ока; закритого перелому правої ключиці; осадження і підшкірної гематоми передньо-внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу та правого плеча; синця передньої поверхні лівого плеча; підшкірної гематоми внутрішньої поверхні правого стегна з поширенням на підколінну ямку, осаднення правої підколінної ямки; садна передньої поверхні правої гомілки; підшкірної гематоми та осаднення задньої поверхні лівої гомілки та колінного суглобу по зовнішній та внутрішній поверхні; осаднення тильної поверхні лівої кисті; осаднення тильної поверхні лівої ступні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №180 від 05.09.2014 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.2, 12.3, 13.1, 13.3, 19.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001.
Вищевказані порушення ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - отриманням потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України не визнав як не визнав цивільний позов та пояснив, що рухаючись автодорогою за с. Комарівка у темну пору доби, у попутному напрямку побачив силуети велосипедистів, а в зустрічному напрямку рухався автомобіль. Під`їхавши ближче до велосипедистів включив лівий поворот та почав їх об`їзд. Під час об`їзду один з велосипедистів, яким виявився потерпілий, здійснив різкий маневр в ліво внаслідок чого відбулося зіткнення і велосипедист опинився на стіклі автомобіля, після чого впав посередині дороги, а він з`їхав з дороги та зупинився на правому узбіччі. Вважає, що зіткнення сталося з вини потерпілого, який здійснив неочікуваний маневр вліво.
Не зважаючи на невизнання вини у вчиненні злочину обвинуваченим, його вина підтверджується показами потерпілого та свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що 10.07.2014 року каталися на велосипедах з ОСОБА_11 . Він керував велосипедом марки «Торпадо», який був обладнаний світловідбивачем під сидінням. Рухалися по краю дороги в напрямку м. Нетішин, один за одним по прямій дорозі. Жодних перешкод на дорозі не було. Коли чули автомобілі притискалися до узбіччя. Їхали близько метра до узбіччя. Перед ударом жодних звукових сигналів від автомобіля, який здійснив на нього наїзд, не було. Коли автомобіль, що рухався позаду них, наблизився він відчув удар по велосипеду ззаду, від чого впав разом з велосипедом й більше нічого з події не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Від отриманих травм тривалий час лікувався стаціонарно та амбулаторно.
Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні вказала, що 10.07.2014 року каталися з потерпілим на велосипедах. Близько 22:00 вони рухалися на велосипедах по правому краю дороги з с. Комарівка в напрямку м. Нетішин. Потерпілий рухався позаду неї близько 1 метра від краю дороги (узбіччя). Почувши, що позаду їде автомобіль, вони стали притискатися до правого узбіччя. Напрям руху ні вона, ні ОСОБА_10 не змінювали, оскільки жодних перешкод на дорозі не було. Автомобіль, що наближався позаду, жодних звукових сигналів не подавав. Раптово почула шум, удар від зіткнення автомобіля та велосипеда ОСОБА_10 . Вона впала на узбіччя дороги справа від удару велосипеда ОСОБА_10 . Бачила іскри на дорозі. Через кілька хвилин побачила сильно пошкоджений велосипед потерпілого за 30-40 метрів на узбіччі дороги праворуч, а потерпілий знаходився непритомний посередині дороги, хрипів, були судоми. Першу допомогу надавали чоловіки з автомобіля, який рухався назустріч та зупинився за метрів 20 до місця знаходження потерпілого на дорозі.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працював водієм вантажного автомобіля «Мерседес-508», того вечора близько 22:00 години здійснював доставку вантажу, керував автомобілем, рухався із швидкістю 40 км./год з м. Нетішин в сторону с. Комарівка з увімкненим ближнім світлом фар. В автомобілі крім нього було два пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На зустрічній смузі руху побачив на відстані близько 50-60 метрів іскри на дорозі, на зустріч рухався транспортний засіб ВАЗ. Коли свідок під`їхав ближче за 20 м. він помітив хлопця, який лежав на середині проїзної частини дороги. Вибігши з авто, підійшовши до хлопця, помітив, що той був без свідомості.
З побаченої ситуації зробив висновок, що транспортний засіб ВАЗ збив велосипедиста, так як на узбіччі лежав велосипед.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що 10.07.2014 року близько 22:00 він разом з свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_9 рухалися транспортним засобом «Мерседес 508» з м. Нетішин до с. Кмарівка Славутського району доставляючи вантаж. За 50 м. побачив, що їм на зустріч рухається транспортний засіб, з під якого вилітали іскри, спочатку не зрозумів що сталося. Однак, в світлі фар він помітив як на середину дороги впало тіло людини. Водій вантажівки ОСОБА_9 відразу зупинив автомобіль за 20 метрів до нього, вибігли з автомобіля, кинулися на допомогу. Ним виявився потерпілий, який храпів і в нього були судорги, був без свідомості.
З побаченої ситуації свідок ОСОБА_16 зробив висновок, що автомобіль керований обвинуваченим, збив велосипедиста, так як він бачив велосипед, який був пошкоджений. В автомобіля було розбите все лобове скло та зім`ятий дах.
ОСОБА_16 також показав, що на наступний день, проїжджаючи повз місце події, бачив на дорозі полосу від тертя металу об бетон, проте гальмівного шляху не було.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що того дня близько 22:00 год він їхав разом з товаришами з м. Нетішина в с. Комарівку, Славутського району транспортним засобом марки «Мерседес 508», доставляючи вантаж. Рухаючись вказаним транспортним засобом, на якому було увімкнуте ближнє світло, він помітив попереду іскри, потім щось впало ніби з гори на дорогу. Під`їхавши ближче помітив, що на проїзній частині дороги лежав потерпілий. Водій «Мерседеса 508» відразу зупинився близько 20 м. від нього та побігли надавати допомогу. Потерпілий лежав на спині, тяжко дихав, храпів.
З вказаної ситуації, зробив висновок, що автомобіль керований обвинуваченим збив велосипедиста, оскільки бачив сильно пошкоджений велосипед.
Свідок ОСОБА_17 показав, що 10.07.2014 близько 22:00 він разом із ОСОБА_4 , який керував автомобілем, їхали з с.Полянь до м. Нетішин. У Поляні вони допомагали знайомому в облаштуванні криниці насосом. Проїхавши с. Комарівку, за метрів 50-70 від автомобіля він побачив двох велосипедистів, які рухалися по правому краю дороги один за одним, а за 500 метрів назустріч рухався автомобіль з ввімкненими фарами. ОСОБА_4 рухався автомобілем зі швидкістю 50-60 км/год. Коли їх автомобіль наближався до велосипедистів, за 5-6 метрів до роз`їзду, велосипедист, який рухався другим, став змінювати напрямок руху, повертаючи ліворуч в напрямку руху автомобіля, об`їжджаючи гілки дерев, які схилилися над дорогою. У цей момент автомобіль ОСОБА_4 вчинив наїзд на велосипедиста, який впав на капот та лобове скло автомобіля справа, від чого скло розбилося та посипалося на нього. Після чого зупинилися та пішли надавати допомогу.
Разом з тим, такі свідчення свідка ОСОБА_17 суд сприймає критично, оскільки вони суперечать показам потерпілого, свідка ОСОБА_12 та дослідженим матеріалам справи, зокрема висновкам експертизи, якими встановлено, що відбулося попутно-паралельне-блокуюче зіткнення і жодного бокового зміщення не було. Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 перебуває у дружніх стосунках з свідком ОСОБА_17 та працюють разом.
Крім зазначених вище показів, вина ОСОБА_4 доводиться також наступними дослідженими письмовими доказами.
1. Протоколами огляду місця події від 11.07.2014, 14.10.2014, схемами та фототаблицями до них, з яких видно наступне.
Зокрема, з протоколу від 11.07.2014 видно, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка дороги між с. Комарівка та Хмельницької АЕС неподалік піщаного кар`єру, не обладнана світловими знаками, без дорожньої розмітки, в задовільному стані. Проїжджа частина дороги становить 4,9 метрів, узбіччя не визначено тротуарами. На місці події виявлено слід тертя шин довжиною 0,8 м., який розташований на відстані 0,87 м. та 1,05 м. від краю проїжджої частини. Велосипед марки «Каманч» розташований на відстані 4,8 м. від краю проїжджої частини з лівої сторони, на відстані 33,3 м. до електроопори. Далі по дорозі виявлено слід тертя довжиною 2,1 м., який розташовувався до краю проїжджої частини (зліва) на відстані 3,38 та 3,46 метрів. На самому краю проїжджої частини на відстані 4,4 метри (справа) виявлено уламки катафотів велосипеда червоного кольору. На відстані 23,3 м. від велосипеда «Каманч» в напрямку руху на місто Нетішин, на правій стороні дороги було виявлено спортивний велосипед марки «Торпадо», чорного кольору, з деформованими заднім колесом, який розташовувався на відстані 10,9 метрів від електроопори справа, на відстані 15,2 метрів від заднього лівого колеса автомобіля марки «ВАЗ-2102». Даний автомобіль знаходився на відстані 4,8 метрів та 5,06 метрів від краю проїжджої частини зліва, на відстані 23,13 метрів від електроопори з правої сторони. В автомобілі марки «ВАЗ-2102» виявлено пошкодження: деформований капот з правої сторони, розбите лобове скло, деформований дах автомобіля з правої передньої сторони.
Допитаний як свідок слідчий ОСОБА_18 підтвердив суду, що в дійсності виїздив на місце події 10.07.2014, у протоколі огляду та схемі до нього зафіксував дорожню обстановку, розміщені об`єкти, в тому числі транспортні засоби учасників ДТП. Водночас пояснив, що дорога була без ушкоджень, асфальто-бетон бетонні плити, а в місцях ушкоджень - асфальт, будь-які дерева, кущі поблизу дороги у напрямку руху транспортних засобів відсутні, будь-що рухові автотранспорту не заважало. Помічений у протоколі огляду місця події та на доданій до нього схемі слід тертя шин міг виникнути у момент зіткнення автомобіля ОСОБА_4 з велосипедом ОСОБА_10 внаслідок блокування руху велосипеда через наїзд автомобіля, але не від звичайного гальмування, тому що був добре видний, тобто, є наслідком тертя під дією сторонньої сили.
Протоколом ОМП, схемою до нього, свідченнями свідка ОСОБА_18 спростовується версія сторони захисту щодо зміни напрямку руху потерпілим незадовго до наїзду автомобіля.
З протоколу огляду місця події від 14 жовтня 2014 року видно, що на місці огляду для прив`язки до місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано електроопори під номером № 10КВ-4 та №10КВ-5; проїжджа частина бетонна, ушкодження дороги заасфальтовані, будь-яких ям, дерев, кущів, які б заважали руху велосипедистів у місці наїзду на потерпілого автомобілем обвинуваченого, не виявлено.
З вказаних документів також видно, що асфальтовий наплив, висота якого становить лише 4,5- 5 см. та не може перешкоджати руху транспорту, знаходиться до місця наїзду, розриви дорожнього покриття це проміжки між бетонними плитами, які становлять 0,05м., їх глибина становить 2 см., розриви містять піщаний грунт та ніяким чином не перешкоджали рухові велосипедистів. Поза правим узбіччям дороги по ходу руху на м. Нетішин знаходяться насадження кущів та дерев на відстані 9,1 м. від напливу на дорозі. Таким чином, будь-яких перешкод для руху автодорогою не становлять.
2. Протоколами огляду транспортного засобу автомобіля та велосипеда ( а.с. 22-25 та 29-31), з яких видно, що у велосипеда марки «Торпадо» виявлено пошкодження заднього колеса, лівої педальної лапки, заднього механізму; в автомобілі марки «ВАЗ-2102» виявлено пошкодження: деформований капот з правої сторони, розбите лобове скло, деформований дах автомобіля з правої передньої сторони.
3. Даними, що містяться в повідомленнях філії «Славутський райавтодор», якими встановлено, що ДТП сталося на автодорозі Р-231316 Нетішин-Комарівка-Стригани, яка є автодорогою місцевого значення, ІV технічної категорії протяжністю 8 км, має цементно-бетонне покриття, шириною 4,95 метрів, пряма в плані та профілі, з поперечним ухилом 2 %, шириною узбіч 3,3 метрів, поперечним ухилом 3 %, видимих пошкоджень дорожнього покриття немає.
4. Висновком судово-медичної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 № 180 ( а.с. 105-113), згідно з яким в останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми середнього ступеня важкості - забій головного мозку; садна в ділянці лобу справа та зліва; садна в ділянці перенісся; синця, садна в зовнішньому куті лівого ока; закритого перелому правої ключиці; осадження і підшкірної гематоми передньо-внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу та правого плеча; синця передньої поверхні лівого плеча; підшкірної гематоми внутрішньої поверхні правого стегна з поширенням на підколінну ямку, осаднення правої підколінної ямки; садна передньої поверхні правої гомілки; підшкірної гематоми та осаднення задньої поверхні лівої гомілки та колінного суглобу по зовнішній та внутрішній поверхні; осаднення тильної поверхні лівої кисті; осаднення тильної поверхні лівої ступні. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів. Властивості та локалізація ушкоджень відповідають ударному прикладанню нерівномірної травмуючої поверхні та ударної дії травмуючих предметів в поєднанні з тертям та зсувом. Враховуючи локалізацію та властивості ушкоджень тіла потерпілого, механізм травмування повністю відповідає характерним ознакам наїзду автомобіля на задню поверхню велосипедиста в напрямку ззаду на перед, де в першій фазі наїзду виникли ушкодження задніх поверхонь кінцівок, з наступним можливим формуванням черепно-мозкової травми від падіння на поверхню транспортного засобу, та формуванням масивних осаднень на поверхнях тіла від скидання потерпілого на поверхню дорожнього покриття в третій фазі ДТП; Вказані тілесні ушкодження належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я.
Твердження сторони захисту щодо невірного визначення експертом ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень через перебування його на лікуванні у різних відділеннях СМЧ-4 м. Нетішин суд до уваги не бере, оскільки тілесні ушкодження з приводу яких потерпілий проходив лікування упродовж 10.07.2014-01.08.2014 у хірургічному та неврологічному відділеннях СМЧ №4 отримані саме внаслідок ДТП. Під час проведення судово-медичної експертизи експертом дотримано вимоги діючих нормативно-правових актів, затвердженої методики визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Так, згідно п.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 № 6, тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_19 показав, що висновок про характер, ступінь тяжкості, механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 складено ним на підставі вивчення медичної документації, висновків про результати проведених медичних обстежень, наданих потерпілим, огляду потерпілого та інших матеріалів кримінального провадження. Ступінь тяжкості визначено за критерієм тривалого розладу здоров`я, що відповідає Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим наказом МОЗ від 17.01.1995 № 6, виходячи із терміну лікування та отриманих тілесних ушкоджень (кожне з яких як перелом ключиці, так і травма ноги і ЗЧМТ за терміном лікування та відновлення цілісності органу та його функцій є такою, що потребує тривалого терміну).
З дослідженої експертом медичної документації, аналіз якої викладено у висновку, вбачається, що потерпілий проходив лікування в СМЧ саме від отриманих під час ДТП ушкоджень, тривалість лікування становила 22 дні, що відповідає строку, необхідному для кваліфікації розладу здоров`я як тривалого.
5. Протоколом слідчого експерименту від 16.02.2015 за участю ОСОБА_4 ( а.с. 164-169) та протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 20.02.2015 ( а.с. 170-171), під час яких відновлено подію, що мала місце 10.07.2014.
Безпідставними є твердження сторони захисту, що вказані докази є недопустимими в зв`язку з тим, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_4 був проведений у період перебування його у статусі свідка, протокол він не підписав, а слідчий експеримент з визначення швидкості велосипедиста ОСОБА_10 проведено не 20.02.2015, як зазначено у протоколі, а 21.02.2015, з наступних підстав.
Так, пунктом 6 частини другої статті 87 КПК передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод діяння з отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
На момент проведення слідчого експерименту у слідства не було достовірних даних про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ДТП. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 у присутності понятих лише надав відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які були необхідними для відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, та які ніяким чином не викривали його як правопорушника.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією викладеною у постанові ВСУ від 09.06.2016 у справі № 5-360-кс.
Водночас, факт проведення слідчих експериментів підтвердив суду свідок ОСОБА_20 , який показав, що він у групі слідчих проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом ДТП за участю ОСОБА_4 . За участю всіх учасників, зазначених у протоколі слідчого експерименту від 16.02.2015 на місці події було проведено слідчу дію у повному обсязі. Після внесення даних про швидкість, місце розташування транспортних засобів та інших даних, складений протокол надано для ознайомлення ОСОБА_4 , проте, він, послухавши поради особи, яка назвалася адвокатом та була присутня під час проведення слідчого експерименту, відмовився від підпису протоколу, сів в машину та поїхав з місця проведення слідчого експерименту. Про відмову від підпису протоколу було вчинено запис у самому протоколі.
Слідчий експеримент з метою визначення швидкості велосипедиста дійсно було проведено не 20.02.2015, а 21.02.2015 ( у вихідний день), а у протоколі помилково зазначено дату його проведення 21.02.2014. Факт проведення слідчого експерименту для визначення швидкості велосипедиста підтвердили свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які показали суду, що 21.02.2015 вони приймали участь у проведенні вказаного слідчого експерименту в якості понятих. Слідчий експеримент проводився на території подвір`я Славутського відділку поліції. Відображену слідчим у протоколі слідчого експерименту від 20.02.2015 інформацію підтвердили, як і підписи у протоколі.
Проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 21.02.2015 підтверджено й шляхом перехресного допиту учасників, в ході якого розбіжностей у показаннях не встановлено.
Свідок ОСОБА_20 у суді пояснив, що у протоколі слідчого експерименту зазначено дату останнього робочого дня тижня (п`ятниця) - 20.02.2015, оскільки проведення такого експерименту дійсно планувалося у цей робочий день, але в зв`язку з тим, що потерпілий перебував на навчання, провести його вдалося лише наступного дня - у суботу 21.02.2015. З аналогічних причин та з метою прискорення завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, 20.02.2015 останнім робочим днем тижня, зареєстровано супровідний лист про спрямування матеріалів кримінального провадження для проведення судово-автотехнічної експертизи. Фактично, матеріали кримінального провадження разом із протоколом слідчого експерименту, проведеного 21.02.2015, спрямовано експерту вже першого робочого дня наступного робочого тижня.
Показання свідків узгоджуються з висновком експерта від 31.03.2015, з якого вбачається, що до сектору автотехнічної експертизи відділу Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Хмельницькій області матеріали для проведення експертизи надійшли 25.02.2015 в об`ємі достатньому для проведення автотехнічної експертизи, зокрема був направлений слідчий експеримент, який проведений 21.02.2015.
6. Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 415 А від 21.11.2014 ( а.с. 140-144), згідно з яким в умовах даної пригоди сталося попутно-паралельне-блокуюче зіткнення, під час якого первинний контакт відбувся між передньою правою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та задньою частиною велосипеда марки «Torpado», при чому поздовжня вісь автомобіля та поздовжня вісь велосипеда в момент первинного контакту були приблизно паралельними, тобто під кутом 0±2 градуси.
Такий висновок експерта повністю спростовує твердження захисника, обвинуваченого та свідка ОСОБА_17 про те, що перед наїздом було різке зміщення потерпілого вліво, що і стало причиною ДТП.
Твердження сторони захисту щодо недопустимості вказаного доказу через те, що ОСОБА_4 був присутній під час проведення експертизи, не маючи на той час статусу підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновок експерта про механізм зіткнення зроблено на підставі огляду і дослідження транспортних засобів автомобіля та велосипеда, деформацій, пошкоджень та слідів на них.
7. Висновком судової автотехнічної експертизи № 96 А від 31.03.2015 (а.с. 175-179), згідно якого в заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «ВАЗ-2102» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ), 13.1, 13.3, а в разі засліплення світлом фар зустрічного автомобіля, то відповідно до вимог п.19.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної пригоди обраний водієм автомобіля марки «ВАЗ-2102» боковий інтервал (0,9 метрів) до попутно рухаючогося велосипеда марки «Torpado», під керування потерпілого є таким, що не відповідає визначеному мінімальному безпечному боковому інтервалу (1,033 метрів) між транспортними засобами. В умовах даної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ-2102» мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедом марки «Torpado» під керуванням потерпілого як шляхом своєчасного застосування гальмування і зменшення швидкості свого автомобіля до швидкості руху велосипеда, щоб не ввійти з останнім в контакт, так і шляхом застосування маневру об`їзду, за умови, що велосипедист не змінював свого напрямку руху з моменту виникнення перешкоди для його руху, зазначеного в вихідних даних, як при заданій швидкості руху 55 км/год., так і при визначеній безпечній швидкості руху автомобіля за умовами видимості елементів проїзної частини дороги, яка складає не більше 73,5 км/год.
За умови прямолінійного руху, без зміни свого напрямку руху велосипедистом водій автомобіля марки «ВАЗ-2102» при дотриманні безпечного бокового інтервалу до попутного велосипеда марки «Torpado» мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедом, який рухався попереду в попутному напрямку.
Твердження сторони захисту про недопустимість вказаного доказу, отриманого на підставі даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 як свідка, є необґрунтованими.
Так, з висновку експерта вбачається, що для проведення експертизи слідчим надано матеріали кримінального провадження на 175 арк.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_23 вказав, що експертизу проводив враховуючи усю сукупність зібраних доказів. На експертизі були матеріали кримінального провадження на 175 аркушах. Основними вихідними даними для проведення експертизи були протокол огляду місця пригоди, схема, фото до нього, покази учасників події, огляд ушкоджень транспортних засобів та усіх інших даних у сукупності.
Окрім того, експерт показав, що стан дорожнього покриття (асфальтобетон чи бетон) не впливає на висновок про можливість сповільнення руху у разі виникнення перешкоди чи засліплення. ОСОБА_4 мав можливість уникнути зіткнення з велосипедистом як шляхом гальмування для зменшення швидкості до швидкості велосипедиста, так і шляхом об?їзду . Експерт також зазначив, що момент ДТП має три фази, тому, з огляду на схему ОМП у місці виявлення сліду тертя шин ймовірно відбулася перша фаза ДТП первинного контакту, а слід виник через блокування автомобілем велосипеда та тертя його шини об дорожнє покриття, другий слід тертя слід від подальшого відкидання та волочіння велосипеда об бетонне покриття.
Крім того експерт зазначив, що встановлений під час слідчого експерименту боковий інтервал (0,9 метрів) автомобіля обвинуваченого до попутно рухаючогося велосипеда марки «Torpado», як і твердження сторони захисту про боковий інтервал у понад 1 метр з технічної точки зору є неспроможними, оскільки сталося попутно-паралельне-блокуюче зіткнення автомобіля ОСОБА_4 та велосипеда потерпілого, тобто будь-якого бокового інтервалу у момент наїзду не було.
Крім того, експрет в суді підтвердив можливість засліплення ближнім світлом фар зустрічного автомобіля, що спростовує твердження сторони захисту про те, що засліплення не було, оскільки в автомобіля Мерседес 508, що рухався на зустріч ОСОБА_4 не працювало дальнє світло фар, про що повідомили свідки у суді. Також і п. 19.3 ПДР вказує на дії водія у разі погіршення видимості, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, не розрізняючи при цьому дальнє і ближнє світло фар.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.286 КК України та вірно кваліфіковані органами досудового розслідування.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України відсутні.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно.
При визначенні міри покарання суд враховує, що згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах передбачених статтею 49 цього кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання, оскільки ним вчинено злочин невеликої тяжкості і пройшли три роки з дня його вчинення.
Надаючи правову оцінку цивільним позовам, заявленим прокурором та законним представником потерпілого ОСОБА_6 , суд враховує наступне.
В обґрунтування заявлених позовних вимог законний представник вказує про те, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому заподіяно матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на придбання ліків, проходження лікувальних процедур та обстежень внаслідок отриманих тілесних ушкоджень після ДТП. В зв`язку з частковим відшкодуванням ОСОБА_4 , відразу після ДТП, коштів на придбання ліків, не відшкодованими залишилися 1999,69 гривень. Крім того, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого матеріальний збиток в розмірі 4226,40 гривень внаслідок пошкодження велосипеда марки «Торпадо», визначений висновком товарознавчої експертизи.
Законний представник потерпілого вказує на заподіяння моральної шкоди, яка полягає в перенесеному фізичному болю потерпілим внаслідок отриманих травм, який протягом тривалого часу супроводжувався постійними головними болями та болями по всьому тілу, що призводило до порушення сну, втрати апетиту. Вказані обставини призвели до душевних страждань, порушили нормальний спосіб життя потерпілого, залишилася образа на обвинуваченого. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн.
Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» - відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд враховує моральні страждання неповнолітнього потерпілого, що мали місце внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, їх тяжкість, перенесений фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв`язку з тривалим лікуванням, порушенням звичних життєвих зв`язків, докладанням додаткових зусиль до нормалізації свого життя, необхідності в подальшому відновлювати стан здоров`я.
Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про безпідставність заявленого позову законним представником потерпілого, оскільки він поданий після початку розгляду справи по суті, оскільки цивільний позов заявлений 14.02.2017, а розгляд справи по суті згідно із вимогами ст. 347 КПК України розпочато 17.03.2017.
Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 4» Міністерства охорони здоров`я України до обвинуваченого про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2519,99 гривень, підлягає задоволенню на підставі ст. 1206 ЦК України.
Оскільки судові витрати в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 сплачені, тому відсутні підстави для їх повторного стягнення.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, ч. 1 ст. 286 КК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
На підставі ч. 5 ст.74, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання за ч.1 ст. 286 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 4» Міністерства охорони здоров`я України 2519,99 гривень.
Речові докази: уламки світловідбивача велосипеда знищити.
Речовий доказ автомобіль ВАЗ 2102 д.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .
Речовий доказ велосипед марки «TORPADO» повернути ОСОБА_10 .
Речовий доказ велосипед марки «COMANCHE» повернути ОСОБА_12 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів після його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1