Справа № 137/146/18
Провадження №11-кп/772/431/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника Літинської ВК №123 ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 02.02.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів (Молдова), громадянина України, із вищою освітою, розлученого, раніше засудженого, останній раз 07 травня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 29.08.2014, кінець строку: 29.09.2018.

Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого відмовлено з тих підстав, що засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується посередньо, мав три стягнення, не працевлаштований, має одне заохочення від 15.01.2018, тому суд не вбачав ознак виправлення засудженого та відповідно і підстав для задоволення клопотання.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 02.02.2018, винести нову ухвалу, задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він відбув 2/3 строку покарання, має одне заохочення та відсутні стягнення відносно нього.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про законність рішення суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі стверджує, що з моменту порушення режиму сплило 6 місяців, тому він вважається таким, що не має стягнень, однак за весь період відбування покарання ОСОБА_8 не мав жодного заохочення.
Крім того, ОСОБА_8 в період відбування покарання характеризується посередньо в зв`язку з чим і адміністративною комісією 24.02.2016, 29.09.2016 та 24.05.2017 йому відмовлено в УДЗ, а наявність одного заохочення за 3,5 роки ув`язнення є явно недостатнім для прийняття іншого рішення.
Тому колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення і обґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 відмовити, а ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 02.02.2018, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4