Справа № 191/2236/17
Провадження № 1-кп/191/309/17
У Х В А Л А
іменем України
04 січня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000570 внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 07.04.2017року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`ївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працюючого машиністом електровозу в Локомотивному депо НДУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2,3 ст.301 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.07.2017 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1,2,3 ст. 301 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000570 від 07.04.2017 року.

04.07.2017 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відкрито судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за №0000570 від 07.04.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2,3 ст.301 КК України, справа призначена до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні 04 січня 2018 року прокурор висловив суду думку про можливість призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 до слухання у відкритому судовому засіданні, справу розглядати одноособово.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, розгляд справи проводити одноособово.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти клопотання прокурора.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з чим він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Обвинувальний акт є процесуальним документом про закінчення досудового розслідування, який складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Отже, обвинувальний акт оформлює результати досудового розслідування, в якому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення. Дані вимоги пов`язані зі ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод», де визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України. Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися. Так, згідно п.п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Як вбачається із обвинувального акту, органи досудового слідства кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду, який відбувся в період часу з 17 вересня 2015 року по 05 жовтня 2016 року за ст. 301 ч. 1 КК України як виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру; який вчинено в період часу з 07.09.2016 року по 22.09.2016 року за ст. 301 ч. 2 КК України як виготовлення та розповсюдження відеозаписів порнографічного характеру, та по епізоду від 06.04.2017 року за ст. 301 ч. 3 КК України як виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру, вчинене повторно, тим самим не в повній мірі встановили ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторін вказаного кримінального правопорушення, які є невід`ємною частиною для утворення складу злочину. Диспозиції ст. 301 КК України, визначає ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні. Ця стаття забороняє ввезення, виготовлення, зберігання, збут і розповсюдження продукції порнографічного характеру, що повністю відповідає основним положенням Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20 листопада 2003 р. № 1296-IV- ВР у редакції Закону України № 1520-VI від 11 червня 2009 р., № 1819-VI від 20 січня 2010 р. та статей 1 і 2 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12 вересня 1923 р. Суспільна небезпечність дій, що утворюють цей злочин, полягає в тому, що вони посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків. Такі дії знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей. Завдають шкоди їх моральному вихованню, особливо неповнолітніх, шляхом одіозної сексуальної інформації призводять до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми.

Об`єктом цього злочину є - моральні засади суспільства в частині розповсюдження інформації про статеве життя.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК, є різні друковані чи рукописні твори, малюнки з натури, натуралістичні фото - фотомонтажні та інші матеріальні предмети, змістом яких є непристойне зображення порнографічного характеру.

Предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК, є кінофільми, аудіо- й відеопродукція, відеозаписи, продукція засобів масової інформації, в тому числі реклама, матеріальні носії комп`ютерних програм, дискети та інші матеріальні носії інформації порнографічного характеру ( Закон України «Про захист суспільної моралі» від 20 листопада 2003 р. № 1296-ІУ-ВР у редакції Закону України № 1819-УІ від 20 січня 2010р.). На відміну від творів і предметів зображувально-художнього, наукового чи еротичного характеру, предмети порнографічного характеру за своїм змістом у цинічній формі відображають статеві органи або натуралістичне чи протиприродне зображення сексуальних відносин. Це предмети, призначені для збудження нездорових чи протиприродних сексуальних потреб інших осіб і тим самим деформації моральних уявлень і нахилів у сфері статевих стосунків.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Не конкретизоване обвинувачення порушує вимоги, зокрема ст. 291 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимоги ЄСПЛ, які згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінально-процесуального законодавства України.

Так, наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого на захист.

Виявлені недоліки унеможливлюють призначення справи до судового розгляду, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 109, 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2,3 ст.301 КК України - повернути прокурору Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

На ухвалу на протязі 7 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_6 Матіяш