Дата документу Справа № 332/467/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1231/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/467/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченко Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 12.12.2016 року приблизно о 15-20 годині, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку 22 по вулиці Історичній у м.Запоріжжі, шляхом розбиття скла передніх водійських дверей, проник до салону автомобіля марки ЗАЗ-110307 «Славута», 2003 року випуску д.н. НОМЕР_1 , який знаходився у дворі вищевказаного будинку та належить ОСОБА_9 .

Продовжуючи свій злочинний намір, знаходячись вже в салоні зазначеного автомобіля, ОСОБА_8 зняв ручний важіль перемикання передач з положення «швидкість» та поставив коробку передач у нейтральне положення. Після чого, за допомогою металевого гайного ключа та металевих щипців, які дістав з «бардачку» вказаного автомобіля, демонтував у ньому замок запалювання та дістав з нього дроти, які оголив та намагався з`єднати для запуску двигуна автомобіля і подальшого його зрушення з місця паркування з метою заволодіння ним, але не довів даний злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, бо не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення цього злочину до кінця, оскільки був викритий випадковим перехожим.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК, як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненому повторно.

Йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК на ч.1 ст.296 КК та призначити йому покарання у виді арешту на строк до 6 місяців. Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що він не бажав незаконно заволодіти транспортним засобом, а діяв з мотивів помсти власнику автомобіля, який напередодні його оббризкав. А тому в діях обвинуваченого наявне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства. Проте суд не взяв до уваги зазначені обставини і неправильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який наполягав на доводах і вимогах своєї апеляційної скарги; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечила проти задоволення скарги та вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Апеляційним судом встановлено, що свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину за зазначених в оскаржуваному вироку обставин суд першої інстанції зробив на підставі досліджених у передбачених законом спосіб належних і допустимих доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 16-30 до нього додому прийшов сусід на ім`я ОСОБА_11 , який повідомив, що невідомий чоловік сидить у нього в автомобілі «Славута» та намагається його угнати. Він вибіг на вулицю та побачив свою машину, в якій було розбито скло водійської двері. Біля авто стояв раніше йому невідомий ОСОБА_8 , у якого були обличчя та руки в крові, оскільки останній імовірно поранився об розбите скло. На запитання «що трапилось?» ОСОБА_8 відповів, що бажає сісти у тюрму, оскільки йому нема чого їсти, він хворий, просив робити з ним все що завгодно. Оглянувши авто, потерпілий встановив пошкодження: механізму відкривання водійської двері, замку запалювання, чохлу кермової колонки, були витягнуті проводи, частина з який була звільнена від ізольованого матеріалу, що свідчило про намір угону автомобілю.

Свідок обвинувачення ОСОБА_12 пояснював, що 12 грудня 2016 року приблизно о 15 годині він біля будинку вул. Історична б. 22 побачив обвинуваченого ОСОБА_8 за кермом автомобіля «Славута», який належить його сусіду на ім`я ОСОБА_13 . Скло водійських дверей автомобіля було розбите. ОСОБА_8 намагався бути непоміченим, оскільки пригинався. Заглянувши в салон автомобіля, свідок побачив, що ОСОБА_8 розкурочив панель приборів автомобіля, стирчали дроти замку запалювання. Свідок зрозумів, що ОСОБА_8 намагався викрасти автомобіль. В цей час свідок зустрів друга ОСОБА_14 , якого попросив постерегти ОСОБА_8 , а сам побіг у будинок звати власника авто сусіда ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ). Потерпілим був викликаний наряд поліції, ОСОБА_8 спроби втекти не здійснював.

З протоколу огляду місця події від 12.12.2016 року вбачається, що біля будинку 22 по вул. Історичній в м. Запоріжжі знаходиться автомобіль ЗАЗ «Славута» зеленого кольору д.н. НОМЕР_1 з ознаками пошкодження (розбите скло водійської двері, пошкодження захисної панелі запалювання, пошкодження проводів під захисною панеллю запалювання) та слідами речовини бурого кольору.

Свідки ОСОБА_12 під час процедури впізнання впізнав на фото обвинуваченого ОСОБА_10 , як особу, яка намагалась заволодіти транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно з висновком медичного огляду ОСОБА_8 від 12.12.2016 року останній на час огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно ж до висновок експерта № 140 в змиві з внутрішньої поверхні захисного кожуху рульової кнопки вилученого під час огляду місця події встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_8 .

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно пред`явленого обвинувачення, оцінивши представлені докази в їх сукупності, які є належними, логічними та допустимими, суд першої інстанції зробив вірний висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 289 КК, про що свідчить проникнення останнього до салону автомобіля шляхом розбиття скла водійських дверей, пошкодження ним проводів саме системи запалювання.

Судова колегія, як і суд першої інстанції критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що обвинувачений мав намір помститись за те, що нібито цей автомобіль напередодні його оббризкав, оскільки така правова позиція не підтверджена жодними доказами сторони захисту і повністю спростовується сукупністю наведених доказів.

Адже для помсти не потрібно було проникати до салону автомобіля і намагатися його завести шляхом пошкодження замку запалювання з оголенням його електродротів для замикання системи електричного живлення електростартера автомобіля.

Не витримують жодної критики й доводи апеляційної скарги про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.296 КК «Хуліганство». Адже своїми діями ОСОБА_8 не порушував громадський порядок, тим більше, перебуваючи в салоні легкового автомобіля, який не є громадським місцем.

Відтак судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника жодним чином не спростовують висновків районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним замаху на протиправне заволодіння транспортним засобом, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає. У зв`язку з чим, вирок суду скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 час його тримання під вартою з 19.05.2017 року (включно) по 20.06.2017 року (включно) з розрахунку, до якого одному дню тримання під вартою дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4