В И Р О К
іменем України
Справа №377/643/17
Провадження №1-кп/377/57/17
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.01.1990 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на два роки без конфіскації майна;
- 06.04.1990 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст.140, ч.3 ст.42 КК України ( в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією усього майна. Ухвалою Чернігівського обласного суду від 17.05.1990 року вирок змінений, остаточно визначено три роки позбавлення волі з конфіскацією усього майна;
- 17.07.1991 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.1 ст.215-3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на один рік шість місяців;
- 28.10.1993 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на три роки з конфіскацією всього майна;
- 29.03.1995 року військовим судом Чернігівського гарнізону за ч.2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на три роки шість місяців з конфіскацією майна;
- 15.05.1995 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.140, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців з конфіскацією майна;
- 05.06.2000 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.140, ст.44 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на два роки шість місяців шість днів з конфіскацією майна;
- 25.01.2001 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на два роки з конфіскацією усього майна;
- 07.10.2004 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на три роки;
- 16.03.2005 року Щорським районним судом Чернігівської області за ст.246, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на три роки три місяці;
- 14.06.2007 року Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на один рік три місяці;
- 28.07.2008 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.115, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на вісім років,
- по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину за ч.2 ст.289 КК України,
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в інкримінованому кримінальному злочині визнав повністю. Суду показав, що дійсно 17 липня 2017 року узяв автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», який стояв біля будинку № 20/2 Бакинського кварталу м.Славутича Київської області покататись. Рухаючись по автомобільній дорозі «Чернігів - Пакуль», між поворотом на с. Ведильці та с.Кархівка цього ж району та області, в напрямку см. Михайло-Коцюбинське цього ж району та області, виїхав за межі проїзної частини та скоїв дорожньо-транспортну пригоду наїзд на перешкоду. На даний час у вчиненому щиро розкаюється, автомобіль повернутий потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з,явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився у судовому засіданні допитом обвинуваченого та перевіркою матеріалів щодо процедури досудового розслідування і даних, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки обставини справи ніхто не оспорює.
Вислухавши показання обвинуваченого, в яких він визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального злочину, перевіривши надані матеріали досудового розслідування щодо процедури досудового розслідування, які не суперечать визнанню обвинуваченого своєї вини, врахувавши відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про достатність підстав для визнання ОСОБА_8 , винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та достатність підстав для призначення йому передбаченого законом покарання.
Відповідальність за вчинений злочин обвинуваченого ОСОБА_8 , передбачена ч.2 ст.289 КК України, за ознаками повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, оскільки його дії відповідають кваліфікуючим ознакам цього злочину.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, обвинувачений вчинив кримінальний злочин, що згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, постійного місця проживання та роботи не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався. Проте має не зняті та непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд вважає щире каяття оскільки обвинувачений на досудовому слідстві і у судовому засіданні критично оцінив свою неправомірну поведінку шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину на досудовому слідстві і у суді, що знижує ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає кримінальне покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді, мінімального позбавлення волі передбаченого санкцією даної статті.
Речові докази: вантажний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель 308D, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 24.07.2017 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до ст.100 КПК України повернути законному володільцю.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Арешт на майно не накладався. Судові витрати по справі відсутні.
Беручи до уваги, що до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховуватися від суду та ризик вчинення ОСОБА_4 , інших злочинів, для запобігання яких до обвинуваченого ОСОБА_4 , було ухвалою суду від 21 жовтня 2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то застосований запобіжний захід ОСОБА_4 , необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-375 КПК України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального злочину за ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання: у виді п,яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
Застосований до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили з утриманням в Чернігівському слідчому ізоляторі. Початок строку покарання обчислювати з моменту затримання з 20 жовтня 2017 року.
Речовий доказ вантажний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель 308D, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_7 , залишити у останньої.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1