Справа № 487/6232/17
Провадження № 1-кп/487/262/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Небуг 4 Туапсінського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 і ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 року близько 13-00 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на річці в мікрорайоні «Намив» по вул. Лазурній в м. Миколаєві, де у нього виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , знаходячись у вищевказаний час у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний, корисливий, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав особисті речі, а саме: джинсові шорти синього кольору вартістю 100 грн., футболка чорного кольору вартістю 150 грн., бюстгальтер чорного кольору вартістю 100 грн., кепка марки «Джоржан» чорного кольору вартістю 600 грн., гребінець червоного кольору та тіні для вік, які для потерпілої не представляють матеріальної цінності та мобільний телефон марки «Aser V 360 чорного кольору варітсю 1500 грн., які належать ОСОБА_6 на загальну суму 2350 грн., які зхнадилдися на помаранчевому рушнику біля причалу, що знаходиться на пляжі «Намив».

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно про собі з місяця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілої ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2350 грн.

Крім того, 02.08.2017 року близько 14-15 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, знаходились на прибережній зоні по вул. Лазурній в мікрорайонні «Намив» в м. Миколаєві.

Знаходячись у вищевказаний час у вищевказаному місці у ОСОБА_4 та у невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою в групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, скориставшись відсутністю уваги боку власника майна та сторонніх осіб, таємно викрали майно ОСОБА_7 , яке знаходилось в користуванні її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , а саме: чорний рюкзак фірми «Оптима» вартістю 400 грн., в якому знаходилися футболка чорного кольору вартістю 50 грн., шорти синього кольору вартістю 150 грн., мобільний телефон марки «Meizu М3S» вартістю 3500 грн., силіконовий чохол на мобільний телефон та три ключа, які для потерпілого не представляють матеріальної цінності, а всього на загальну суму 4100 грн.

Однак, незаконні дії ОСОБА_4 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, були помічені свідком ОСОБА_9 .

В цей момент, усвідомлюючи, що їхні протиправні дії, які були направлені на крадіжку чужого майна, виявлені відпочиваючими, стали носити відкритий характер, продовжили свої злочинні дії щодо відкритого викрадення вищевказаного майна потерпілої та тримаючи його при собі ОСОБА_4 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 4100 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 2 ст. ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав в повному обсязі та суду показав, що у літку 2017 року він приїхав з м. Первомайська до м. Миколаєва, грошей не було щоб повернутися до дому. Він поїхав на пляж, що розташований в мікрорайоні «Намив», пошукати свого товариша, але не знайшов. На пляжі побачив дівчат, які тільки що прийшли, роздяглись, поклали свої речі до рюкзака та пішли купатися. Він впевнився, що дівчата та інші особи його не бачать, забрав рюкзак з речами, які саме він не бачив та пішов з пляжу. В подальшому речі він викинув, а мобільний телефон марки «Aser» продав незнайомому хлопцю, грошей отримав не багато, у зв`язку з чим не зміг повернуся додому, купив поїсти та заночував на вокзалі.

Крім того, наступного дня, після крадіжки речей у дівчини на пляжі, він знову поїхав на пляж в мікрорайон «Намив», щоб вчинити крадіжку. На пляжі був приблизно дві години, купався, спостерігав за людьми, щоб вибрати момент та у когось викрасти речі. На пляжі познайомився з хлопцем на ім`я ОСОБА_10 . На пляжі побачив хлопців, що вони неповнолітні не підозрював, які лягли напроти нього, поговорили з жінкою, а потім пішли купатися. В цей час він скористався відсутністю уваги з боку хлопців, схопив рюкзак та почав тікати. Рюкзак він схопив сам, ОСОБА_10 бачив це, але тільки стояв поруч, а потім побіг за ним. Але крадіжку рюкзака побачили люди, погналися за ним та затримали. Коли він біг, то встиг витягнув з рюкзаку мобільний телефон, який поклав собі до кишені, а рюкзак з іншими речами викину, які в рюкзаки були речі він не бачив. Через деякий час приїхали працівники поліції та затримали його.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які віднесені законом до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України) і середньої тяжкості (ч.1 ст. 185 КК України).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у МОПЛ №1 і ОНД не перебуває, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 є покарання у вигляді позбавлення волі, за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, конкретних обставин їх вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, а також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді позбавлення волі, але із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, слід змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили.

Питання відносно речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 і ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового сроку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили, звільнивши ОСОБА_4 із під варти.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк тримання під вартою з 02.08.2017 року по 04.08.2017 року та з 01.11.2017 року по 17.01.2018 року включно.
Речові докази : мобільний телефон «Meizu М3S», грошові кошти 12 гривень, комплект ключів від будинку, рюкзак чорного кольору «Оптіма», шорти синього кольору, футболка чорного кольору, які передані на зберігання ОСОБА_11 залишити в розпорядженні останньої; мобільний телефон «Aser V 360 марки «Meizu М3S» який переданий на зберігання ОСОБА_12 залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1