Дата документу Справа № 332/1809/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1809/17к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/242/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185,
ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, яка брала участь у судовому розгляді, прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню освітою, не одружений, офіційно не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12 жовтня 2016 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 21 квітня 2017 року з арештного дому за відбуттям строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні ряду злочинів проти власності та нанесенні легких тілесних ушкоджень за наступних обставин.
18 травня 2017 року, приблизно о 2.00 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з комунікаційних колодязів телефонного зв`язку № 35-380 та № 35-380а, розташованих біля будинків № 65 та № 67 по вул. Республіканській в м. Запоріжжя, таємно викрав 25 метрів кабелю ТППеп 100х2х0,4, завдавши ПАТ «Укртелеком» шкоду в розмірі 3037,08 грн.
29 травня 2017 року, приблизно о 3.00 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з комунікаційних колодязів телефонного зв`язку № 35-1574 та № 35-7236, розташованих відповідно біля будинків № 1 та № 7 по вул. Болотнікова в м. Запоріжжя, таємно викрав 73 метри кабелю ТППеп 10х2х0,4, завдавши ПАТ «Укртелеком» шкоду на суму 1094,12 грн.
30 травня 2017 року, приблизно о 1.00 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з комунікаційних колодязів телефонного зв`язку № 35-7747 та № 35-7746, розташованих біля будинку №116 по вул. Молодіжній в м. Запоріжжя, таємно викрав два фрагменти кабелів ТППеп 20х2х0,4, та ТППеп 30х2х0,4, довжиною по 87 метрів кожний, завдавши ПАТ «Укртелеком» шкоду в розмірі 5830,95 грн.
2 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з комунікаційних колодязів телефонного зв`язку № 35-617 та № 35-104, розташованих відповідно біля будинків №62 та № 61 по вул. Лізи Чайкіної в м. Запоріжжя, таємно викрав 36 метри кабелю ТППеп 200х2х0,4, завдавши ПАТ «Укртелеком» шкоду на суму 8767,35 грн.
10 червня 2017 року, о 12 годині 5 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 20 по вул. Ніжинській в м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадання, шляхом вільного доступу, зняв з каналізаційного колодязю гумову кришку люку, балансовою вартістю 236 грн., яка належить КП «Водоканал», але був затриманий працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_7 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
13 червня 2017 року, приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 5 по вул. Посадочній в м. Запоріжжі, діючи умисно, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_11 , наніс останньому один удар кулаком в область лівого ока, спричинивши потерпілому легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду в частині встановлених фактичних обставин, не погоджується з рішенням суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням. Зазначає, що судом не врахований рецидив злочинів, не взято до уваги відсутність у обвинуваченого джерела доходів та наміру працювати.
Просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зазначає, що суд належним чином не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх кількість та періодичність вчинення, а також не надав належного значення конкретним обставинам цих діянь, зокрема розміру заподіяної матеріальної шкоди, яка не відшкодована.
Вважає, що суд недостатньо врахував особу обвинуваченого, який не працює, був судимий за аналогічні злочини і знов скоїв ряд злочинів через недовгий час після звільнення з установи виконання покарань.
Просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_10 , просила врахувати в якості обставини, що обтяжує покарання рецидив вчинених злочинів, вирок суду просила скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурорів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у судовому розгляді, ОСОБА_9 підлягає задоволенню, апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційних скаргах не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання.
Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання з випробуванням, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
При призначенні покарання суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини які пом`якшують покарання, відсутність вимог потерпілих щодо призначення ОСОБА_7 суворого покаранні.
Проте, суд безпідставно не врахував наявність у ОСОБА_7 судимості за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 12 жовтня 2016 року за вчинення умисних злочинів, яка відповідно до положень ст. 89 КК України є непогашеною (а.с. 55), не врахував відсутність у обвинуваченого легального джерела доходу, а також не дав належної оцінки відомостям про те, що ОСОБА_7 був неодноразово (а саме 12 разів) засуджений за вчинення умисних злочинів, і хоча судимості за ці діяння погашені, проте вкрай негативно характеризують ОСОБА_7 як особу.

Також суд, не дотримавшись рекомендацій, що містять в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003р., без належного мотивування визнав наявність постійного місця проживання як обставину, що пом`якшує покарання.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує обставини, які впливають на його призначення: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та злочином невеликої тяжкості, рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, визнання вини обвинуваченим, щире каяття, намагання відшкодувати завдану шкоду в добровільному порядку, як обставини, що пом`якшують покарання, та вважає за можливе залишити покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції, однак з його реальним відбуванням.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому розгляді, прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 задовольнити, апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4