АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1435/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньою освітою, непрацюючий, одружений, має малолітню дитину 2013р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 19.12.2000р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.229-6 КК України, на підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 року зі сплатою штрафу в розмірі 170грн.;

- 13.12.2002р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

- 21.12.2005р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 20.10.2015р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2(двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2015р., до покарання призначеного за цим вироком, остаточно призначено 4(чотири) роки позбавлення волі

Згідно вироку, 25.10.2016р. о 17год. 53хв., ОСОБА_8 , знаходячись біля відділення №78 «Мегабанку», що розташований за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 13«М», підземний під вуличний пішохідний перехід до станції метро «Майдан Конституції», маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав з підвіконня відділення «Мегабанку» жіночий гаманець, який поклала раніше не знайома йому потерпіла ОСОБА_9 , в якому знаходились грошові кошти в загальній сумі 466грн., та пенсійна картка «Ощадбанк». Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 спробував зникнути з місця скоєння злочину з викраденим майном, однак, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, так як, був зупинений гр. ОСОБА_10 , який викрив його в скоєнні даного злочину.

Обвинувачений та захисник в змінених апеляційних скаргах, не оскаржуючи встановлені фактичні дані та кваліфікацію просять врахувати, щире каяття та сімейний стан обвинуваченого і на підставі цього пом`якшити йому призначене покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження та дослідивши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції сторони захисту слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.114-117), фактичні обставини справи встановлені судом у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах, при цьому обвинувачений своєї провини не визнав.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, тобто як закінчений замах таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; що той раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, за який характеризується задовільно, одружений, має малолітню дочку, працездатний, однак ніде не працює, має матір інваліда 2 групи, раніше судимий: 19.12.2000р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 стю229-6 КК України , на підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 року зі сплатою штрафу 170грн.; 13.12.2002р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 21.12.2005р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; 20.10.2015р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

При призначенні покарання районний суд, згідно з вимогами ст.ст.65,68 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного, відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого і справедливо вважав за необхідне призначити покарання в межах санкції встановленої ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення інших злочинів.

На підставі ч.1 ст.71 КК УКраїни, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2015р., до покарання призначеного за цим вироком, суд першої інстанції вірно призначив остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить, що його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства.

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає відповідно покарання арешт від 3 до 6 місяців, обмеженням волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк, тож призначене за цією нормою судом покарання у вигляді 1 рік 6 місяців позбавлення волі, колегія суддів не вважає явно несправедливим через суворість.

Як випливає з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Виходячи з цього, враховуючи, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, але завдані збитки не відшкодував, до цього вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, про що прямо зазначено у вироку, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення замаху та сімейні обставини ОСОБА_8 призначене за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України покарання близьке до мінімального, за умови обрання найбільш суворого виду покарань, колегія суддів вважає таким, що за своєю суттю є справедливим.

Разом з цим, з урахуванням вищевикладених обставин та приймаючи до уваги розкаяння ОСОБА_8 в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити остаточний розмір призначеного покарання оскільки розмір цього покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є на думку колегія суддів явно несправедливим.
Таким чином, оскільки розмір призначеного остаточного покарання колегія суддів находить таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість то відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України вирок в цій частині підлягає зміні шляхом пом`якшення.
Керуючись ст.ст.405, 407, п.1 ч.1 ст.408, ч.2 ст.409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2017р. відносно ОСОБА_8 змінити пом`якшивши призначене остаточне покарання до 3(трьох) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК УКраїни зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21.11.2016р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017р. по 22.08.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді