справа № 492/32/18
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
28 березня 2018 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оланешти Штефан Водського району, Республіка Молдова, громадянина України, цигана, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 11.05.1995р. (1960) Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 117, ст. 17 ч. 3 ст. 117, ч. 3 ст. 141, ч. 2 ст. 208 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 22.10.2004р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 395, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 15.08.2005р. умовно-достроково на 2 місяця 7 днів;

- 13.09.2007р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 14.12.2007р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 395 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, -

встановив:
12 грудня 2017 року, приблизно о 04 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , знаходячись на околиці с.Кам`янське Арцизького району Одеської області, ставши очевидцем того як ОСОБА_6 незаконно заволодів автомобілем марки «Мазда МS-8», 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, вартістю 70000,00 грн., який належить ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи вільну можливість припинити злочин або звернутися до правоохоронних органів з метою повідомлення про вчинення злочину, за проханням ОСОБА_6 сів у салон вказаного автомобілю та запропонував останньому поїхати до будинку АДРЕСА_3 , в якому він проживає, при цьому дозволивши ОСОБА_6 заїхати на подвір`я зазначеного будинку та залишити його за вказаною адресою, тим самим вчинив дії спрямовані на приховування вчиненого останнім тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
11 січня 2018 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000004 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 396 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину) та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор, захисник-адвокат в судовому засіданні вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Просив вищевказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката та підозрюваного, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши укладену між прокурором та підозрюваним угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у кримінальному провадженні щодо злочину середньої тяжкості; умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Підозрюваний ОСОБА_5 погодився на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих підозрюваним ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Суд прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена 11 січня 2018 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , відповідає вимогам ч. 2, ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а тому є всі правові підстави для затвердження даної угоди судом і призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 січня 2018 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000004.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 28 березня 2018 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити підозрюваному та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1