Справа № 761/368/18
Провадження № 1-кс/761/829/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , що внесене по кримінальному провадженню №0000089 від «27» листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1 ст. 332, ч.1 ст.384 КК України, про тимчасовий доступ до документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , що внесене по кримінальному провадженню №0000089 від «27» листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1 ст. 332, ч.1 ст.384 КК України, про тимчасовий доступ до документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 , який було укладено 29 грудня 2006 року, користуючись довірчими відносинами у родині, у 2007 році, вчинила злочин, що виразився у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах відносно сина ОСОБА_5 ОСОБА_6 при наступних обставинах.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_4 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2006 року з ОСОБА_5 , знаючи, що у власності його сина ОСОБА_6 знаходиться квартира АДРЕСА_2 , проживаючи однією родиною у цій же квартирі та, користуючись довірчими родинними стосунками, вона з метою особистого збагачення, отримала 16.10.2007 від ОСОБА_6 довіреність (серія ВКА №114216) на право розпоряджатись (продати, обміняти, передати в іпотеку, оренду, тощо), а також управляти належною йому квартирою АДРЕСА_2 . Зазначена довіреність, 16.10.2007 була посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за №5820, яку ОСОБА_8 оформив на ОСОБА_9 , виходячи з почуття довіри і оманливої впевненості, що остання буде діяти правильно та добросумлінно, не порушуючи його права власності.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на збагачення за рахунок здачі вище вказаної квартири в іпотеку, ОСОБА_4 , маючи при собі зазначену довіреність, вступила в попередню змову з раніше знайомим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , яка у своїй діяльності керується Законом України від 2 вересня 1993р. № 3425-ХІІ «Про нотаріат», яким передбачені правила вчинення нотаріальних дій, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, Цивільним Кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Впевнившись в тому, що нотаріус зафіксує правочин іпотеки, ОСОБА_4 домовилась з громадянином ОСОБА_11 щодо отримання у останнього позики на загальну суму 10 100 000 (десть мільйонів сто тисяч) гривень, повернення яких повинно було забезпечуватись договором іпотеки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому ОСОБА_4 його не проінформувала, що вона коштів не збирається повертати та передавати ОСОБА_6
18.10.2007 року, ОСОБА_10 , будучи приватним нотаріусом та виконуючи свої повноваження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, посвідчила договір позики за реєстровим № 1269, який був укладений між ОСОБА_11 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник), від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності посвідченої 16 жовтня 2007 року за реєстровим № 5820, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . Дані злочинні дії виразились в тому, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , знаходячись в своєму робочому офісі разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , кімната № НОМЕР_1 попередньо ознайомившись з документами, які їй передала ОСОБА_4 для оформлення іпотечного договору та позики так як вони зберігались у останньої, а саме:
1. Свідоцтво про право власності, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 30.01.2007р. серія НОМЕР_2 на підставі Наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.01.2007р. № 17-С/КІ, зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 06 лютого 2007 року за реєстровим № 44877, у книзі № 465-165 та зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 20 червня 2011 року на ім`я ОСОБА_6 ;
2. Довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї відповідно до якої у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_6 і на останнього відкрито особовий рахунок та, переконавшись, що відповідно до наданих документів прізвище власника квартири та особи довірителя мають розбіжності «В`язмитинов» та « ОСОБА_12 », при цьому, не маючи документів, які б підтверджували зміну прізвища з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_12 » або документу про те, що « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_12 » це одна і таж особа, а відтак в порушення вимог п. 42 Інструкції, ст. 44, ч. 1 ст. 49,ч. 2 ст. 54 Закону України «Про нотаріат»,ч.2 ст. 238 ЦК України, ч. 1 ст. 1004 ЦК України незаконно посвідчила договір позики за реєстровим № 1269, укладений між ОСОБА_11 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник), від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності посвідченої 16 жовтня 2007 року за реєстровим № 5820, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , хоча у довіреності № 5280 не зазначено те, що ОСОБА_4 має право на укладення від імені ОСОБА_6 договору позики на суму 10 100 000, 00 грн., виходячи з того, що єдиною підставою повноважень ОСОБА_4 в тексті Договору позики зазначено лише Довіреність № 5280, а відтак Договір позики укладено без волі сторони позичальника, що є порушенням загальної умови щодо правочину, викладеної в ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Для забезпечення вимоги, що виникла з вказаного договору, між цими ж особами 18 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 за реєстровим № 1270, на підставі якого того ж дня за реєстровим № 1271 була накладена заборона відчуження переданої в іпотеку квартири АДРЕСА_2 . Про накладену заборону були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема щодо адреси квартири та власника ОСОБА_6 .
При посвідченні договору іпотеки приватним нотаріусом ОСОБА_10 було перевірено належність іпотекодавцю ОСОБА_6 квартири за свідоцтвом про право власності, виданим 30 січня 2007 року ІНФОРМАЦІЯ_3 (виконавчого органу ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі наказу від 10 січня 2007 року № 17-С/КІ. Однак, відповідно до Довіреності, за якою було перевірено повноваження ОСОБА_4 , прізвище довірителя було не ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 . Цією довіреністю представника ОСОБА_4 було уповноважено розпоряджатися та управляти квартирою АДРЕСА_2 , а повноваження щодо отримання позики та підписання відповідного договору в довіреності зазначені не були.
В цей же день, тобто 18.10.2007 року ОСОБА_4 на підставі вищевказаних укладених договорів отримала від ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 10 100 000 (десть мільйонів сто тисяч) гривень, що на момент їх підписання відповідає еквівалентові 2 000 000 доларів США відповідно до курсу НБУ, які привласнила собі та ОСОБА_6 не передала. Однак, 10.03.2009 року, як зазначено у тексті договору позики, ОСОБА_6 грошові кошти ОСОБА_11 не повернув, тому останній звернувся до Печерського районного суду міста Києва щодо примусового стягнення з ОСОБА_6 вказаних грошових коштів. Внаслідок чого, ОСОБА_6 змушений був на протязі певного періоду часу повернути ОСОБА_11 свої власні кошти в розмірі 10 100 000 (десять мільйонів сто тисяч) гривень.
Також ОСОБА_4 , знаючи, що у власності сина її на той час чоловіка - ОСОБА_6 знаходиться квартира (за адресою: АДРЕСА_3 ), при цьому, проживаючи однією родиною у цій же квартирі та, користуючись довірчими родинними стосунками, а також тим, що у її чоловіка ОСОБА_5 у травні 2011 року виникли проблеми в особистому житті, вона з метою особистого збагачення, шляхом обману умовила ОСОБА_6 подарувати їй його квартиру АДРЕСА_2 , під приводом вирішення та поліпшення проблем його батька - ОСОБА_5 (знаходився у Київському СІЗО) На її пропозицію ОСОБА_6 погодився, оскільки був впевнений що вона не вчинить ніяких протиправних дій з його квартирою, так як на все його майно було на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13.05.2010 року накладено арешт, про що він попередив безпосередньо ОСОБА_4 .
Так як ОСОБА_4 позичені грошові кошти не повернула ОСОБА_11 , останній звернувся до Печерського суду міста Києва, у зв`язку з чим був накладений арешт, Постановою про арешт боржника та оголошення заборони його відчуження АА 795138 від 31 травня 2010 року старшого державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 розповсюджувався на все нерухоме майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку з її належністю на час постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року на праві власності боржнику ОСОБА_6 ;
Все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти на яке ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року був накладений арешт в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн., яке належало на праві власності ОСОБА_6 синові ОСОБА_5 , в тому числі і квартира АДРЕСА_2 , було звільнено з під арешту лише 30.07.2012 року;
Нотаріус ОСОБА_10 всупереч наявності документів про накладання арешту на квартиру ОСОБА_6 , не перевіривши факти посвідчив договір відчуження, який укладено після прийняття Печерським районним судом ухвали щодо арешту квартири для забезпечення позову про стягнення заборгованості ОСОБА_6 , що є прямою забороною його відчуження, тобто не відповідає ст. 151 ЦПК України та є порушенням ст. 321 ЦК України про непорушність права власності.
Договір дарування було укладено 20.06.2011 р. після того, як ухвалою Печерського районного суду від 13.05.2010 р. у справі № 2-3496 було вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Відчуження Квартири будь-якими особами, окрім відповідних спеціалізованих організацій, при таких обставинах було неприпустимим.
Також під час допиту ОСОБА_6 повідомив, що в період часу з 2007 року по теперішній час користується номером мобільного телефону, оператора мобільного зв`язку ПрАт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_3 та в період часу з вересня 2007 року по червень 2011 року жодного разу не спілкувався з ОСОБА_11 .
Таким чином виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до речей та документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий, яким подано клопотання в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Разом з тим, згідно положень ч. 4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно частин 5, 6 статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п.2) ч.3 ст. 132 КПК України).

При прийнятті рішення судом враховано, що відповідно до ч.5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Подане до суду клопотання слідчого не відповідає вимогам, регламентованим, зокрема, п.7 ч.2 ст.160 КПК України, а саме: у клопотанні не зазначено щодо можливості використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів та не зазначено, враховуючи попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зазначену в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Таким чином, у вказаному клопотанні слідчим в порушення вимог ч.5 ст.163 КПК України не доведено, що речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні.
Так, у клопотанні не зазначено, які саме обставини будуть доводитись шляхом надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , та необхідність їх вилучення, що позбавляє можливості слідчого суддю дійти обґрунтованого висновку, що документи, до яких слідчий просить надати тимчасовий доступ, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відповідно до якого відкрите кримінальне провадження та в межах якого подано вказане клопотання, а також необґрунтованість та його недоведеність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з не явкою слідчого у судове засідання, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 160, 162, 163, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , що внесене по кримінальному провадженню №0000089 від «27» листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1 ст. 332, ч.1 ст.384 КК України, про тимчасовий доступ до документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1