Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/1907/17
Провадження № 1-кп/572/216/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
потерпілого: ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження № 0000629 від 17 червня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
В С ТА Н О В И В:
ОСОБА_4 16 червня 2017 року, близько о 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяти тілесні ушкодження, умисно наніс один удар кухонним ножем в область черевної порожнини зліва ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани ділянки передньої черевної стінки (ліва здухвинна ділянка), раневий канал від якої проникав в черевну порожнину "з раневим ушкодженням кореня брижі, з гематомою та повним пересіченням петлі тонкої кишки на відстані 1x10 см. від ілєоцекального кута", раневий канал від якої мав напрямок спереду - до заду, знизу - до верху (з ушкодженням петлі тонкої кишки, наскрізним пораненням брижі тонкого кишечника, гематоми кореня брижі) яке, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України визнав частково, пояснивши що 16.06.2017 р. у вечірню пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він ішов з ножем в руках, щоб зробити мітлу, знаходячись на території подвір`я за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 На ґрунті особистих неприязних відносин наніс один удар ножем в область черевної порожнини зліва ОСОБА_6 .. Причиною цього, як вказує обвинувачений, стало те, що ОСОБА_6 забрав горілку у ОСОБА_8 , яку він попросив його купити, про що ОСОБА_4 повідомив сам ОСОБА_8 . ОСОБА_4 суду показав, що здійснив ножове поранення ОСОБА_6 з метою захисту себе, тому що в результаті суперечки, яка виникла між ним та ОСОБА_6 , останній наносив йому удари, при цьому кидав його об колодязь та шифер, що знаходився поряд. ОСОБА_4 вказав, що не розуміє, як він здійснив такий вчинок, оскільки мав намір тільки захиститися від ОСОБА_6 , який його бив. Обвинувачений суду показав, що мав намір примиритися з потерпілим, але ОСОБА_6 зажадав від нього велику для нього суму коштів, для відшкодування шкоди, а саме 50 000 грн., яких у нього немає. У вчиненому розкаюється.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 16 червня 2017 року у період часу з 20:00 год. по 21:00 год. він вів коня вулицею, неподалік господарства ОСОБА_4 та побачив, що ОСОБА_8 везе на велосипеді горілку. ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_8 горілку, сказавши йому, що останній винен йому кошти, які до цього часу не віддав, а тому він забере в нього горілку. Потерпілий суду показав, що горілку, яку він забрав у ОСОБА_8 , він віддав одразу своєму товаришу та далі повів коня. Повертаючись назад тією ж вулицею та стежкою, знаходячись біля колодязя, який розташований на подвір`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , підійшовши до нього, одразу наніс йому один удар ножем в бік, від чого потерпілий присів, а вставши одразу пішов по вулиці далі. ОСОБА_6 показав суду, що пам`ятає, що після отримання ножового поранення, яке йому спричинив ОСОБА_4 , він заходив в будинок ОСОБА_8 , а тоді вже прийшов до тями в лікарні. ОСОБА_6 суду показав, що обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння цілеспрямовано, умисно, наніс йому удар ножем в бік, при цьому нічого не повідомивши йому.
Не зважаючи на зайняту в суді позицію обвинуваченого, його винуватість в спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена сукупністю наступних доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні:
- показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 16.06.2017 року у вечірню пору доби він, їдучи на велосипеді по вулиці с. Чудель, неподалік будинку ОСОБА_4 та везучи горілку, зустрівся з ОСОБА_6 . Вказаний свідок суду показав, що ОСОБА_6 забрав в нього горілку, сказавши, що він йому винен кошти, які не віддав, а тому забирає в нього горілку. Свідок ОСОБА_8 при дачі показів суду показав, що після того, як ОСОБА_6 забрав в нього горілку, останній повів далі по вулиці коня до сусідки, а ОСОБА_8 , обігнавши його на велосипеді поїхав до ОСОБА_4 додому та розповів про дані обставини ОСОБА_4 , оскільки саме ОСОБА_4 давав йому кошти на купівлю вказаної горілки. Даний свідок суду також повідомив, що він бачив всі події, при яких ОСОБА_4 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_6 . ОСОБА_8 суду показав, що Коли ОСОБА_6 вів коня по вулиці повз господарство ОСОБА_4 , то ОСОБА_4 підійшовши ближче до нього, сказав йому, щоб ОСОБА_6 віддав йому горілку, яку несе та яку забрав у нього, на що ОСОБА_6 відповів, що нічого про це не знає та пішов далі. ОСОБА_4 повернувся та пішов до свого будинку. Його не було на подвір`ї близько 5 хв. Коли ОСОБА_6 повертався назад по тій же вулиці, повз господарство ОСОБА_4 та підійшов до колодязя, що розташований під вікном будинку ОСОБА_4 , то ОСОБА_4 наніс йому один удар під живіт. Від чого потерпілий впав, ОСОБА_4 одразу пішов до свого будинку. Вказаний свідок суду повідомив, що бачив, як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_6 та бачив кров на потерпілому в результаті нанесення ОСОБА_4 даного удару, проте вказав, що ножа в руках ОСОБА_4 він не бачив, так як знаходився позаду останнього, а тому не міг його бачити. Свідок ОСОБА_8 суду показав, що ОСОБА_4 спричинив описані ним тілесні ушкодження ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_8 горілку на купівлю якої ОСОБА_4 давав кошти;
- поясненнями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що 16.06.2017 року у вечірню пору доби він ішов по коня та зупинився на вулиці неподалік господарства ОСОБА_4 , зустрівши сусіда ОСОБА_10 , з яким стояли розмовляли та курили цигарки. В цей момент до них підійшов ОСОБА_6 та піднявши сорочку показав їм рану, наявну в нього, з якої сочилася кров. Даний свідок суду показав, що ОСОБА_6 , показуючи їм на наявну в нього рану повідомив їх, що таких тілесних ушкоджень йому заподіяв ОСОБА_4 . ОСОБА_9 в своїх показах повідомив суду, що не бачив за яких обставин ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження та не чув ніякої суперечки, знаходячись на відстані близько 30-ти метрів від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в той момент. Вказаний свідок суду показав, що після всього, що сталося з ОСОБА_6 , сусіди відвели його до нього додому;
- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду показав, що 16.06.2017 року у вечірню пору доби він передував на вулиці разом з ОСОБА_9 , а саме неподалік господарства ОСОБА_4 . До них підійшов ОСОБА_6 та показав свою рану, з якої сочилася кров та повідомив, що даних тілесних ушкоджень йому заподіяв ОСОБА_4 . Даний свідок суду показав, що він допоміг ОСОБА_6 дійти до ОСОБА_8 додому, де ОСОБА_6 хотів прилягти, але ОСОБА_10 відвів його до нього додому, повідомивши про дану подію сусідку, яка викликала швидку допомогу. Свідок ОСОБА_10 суду показав, що самого перебігу обставин, при яких ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження та подій, які передували цьому він не бачив.
Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають сумнівів в їх об`єктивності, оскільки є логічними та узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
- висновком судово-медичної експертизи №154 (по медичних документах) від 17 червня 2017 року на підставі даних судово-медичної експертизи по медичних документах та медичної картки стаціонарного хворого № 8084/885 КЗ "Сарненської ЦРЛ" ОСОБА_6 , 1974 року народження, з якого вбачається, що з гідно даних медичних документів ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ "Сарненської ЦРЛ" з 16.06.2017 року о 22.15 по день винесення даного висновку експерта з діагнозом: "Проникаюче ножове поранення органів черевної порожнини". ОСОБА_6 була проведена операція: "ПХО рани, ревізія ранового каналу. Лапаротомія. Роз`єднання злук. Ревізія органів черевної порожнини. Резекція тонкої кишки із накладення ентеро-анастомозу по типу бік в бік. Санація та дренування черевної порожнини". Таким чином, згідно записів в наданих медичних документах, у ОСОБА_6 мало місце тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани ділянки передньої черевної стінки (ліва здухвинна ділянка), раневий канал від якої проникав в черевну порожнину "з раневим ушкодження кореня брижі (з гематомою) та повним пересіченням петлі тонкої кишки на відстані 1x10см від ілєоцекального кута", раневий канал від якої мав напрямок, судячи з клінічного описання ушкодження органів черевної порожнини, спереду - до заду, знизу-доверху з ушкодженням петлі тонкої кишки наскрізним пораненнями брижі тонкого кишечника, гематоми кореня брижі. Це ушкодження виникло внаслідок однієї травматичної дії будь-яким колюче-ріжучим предметом (із обмеженою та загостреною контактуючою поверхнею, можливо - типу леза ножа). Це ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент його заподіяння. Термін заподіяння такого ушкодження може відповідати 16 червня 2017 року. Під час отримання вищеописаного ушкодження потерпілий ОСОБА_6 міг знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному (близько до таких) положенні тіла. Враховуючи локалізацію ушкодження, що мало місце на тілі ОСОБА_6 , експерт вважає, що він (в момент заподіяння йому такого тілесного ушкодження) міг знаходитись у вертикальному (близько до такого) положення тіла і був обернений передньою поверхнею тіла до руки "нападавшого", озброєної будь-яким колюче-ріжучим предметом. Виникнення ушкодження, а саме у вигляді колото-різаної рани ділянки передньої черевної стінки (ліва здухвинна ділянка), раневий канал від якої проникав в черевну порожнину "з раневим ушкодження кореня брижі ( з гематомою) та повним пересіченням петлі тонкої кишки на відстані 1x10см від ілєоцекального кута", раневий канал від якої мав напрямок, судячи з клінічного описання ушкодження органів черевної порожнини, спереду-до заду, знизу-доверху з ушкодженням петлі тонкої кишки наскрізним пораненнями брижі тонкого кишечника, гематоми кореня брижі не характерне за умов падіння тіла людини з висоти власного росту (з подальшим контактуванням з твердим (іншим) предметом. (а.п. 36-38);

Вказані висновки, дані кваліфікованим, компетентним і не зацікавленим у справі експертом, суд вважає достовірними і покладає їх в обґрунтування вироку в частині встановлення фактичних обставин справи, оскільки його дані узгоджуються з показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_8 , які суд визнав достовірними;
- висновком експерта №155 Комунального закладу "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради від 17.06.2017 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мало місце тілесне ушкодження у вигляді садна передньої поверхні правого колінного суглобу. Вказане ушкодження виникло внаслідок травматичної (ковзаючої) дії тупим твердим предметом (при співударі з таким). В даному випадку експерт утруднюється конкретизувати конструкційні особливості поверхні предмета, яким було спричинено вищезазначене тілесне ушкодження оглянутому ОСОБА_4 , так як обриси та особливості травмуючої поверхні на ділянці ушкодження (на шкірі) не відобразились. Термін заподіяння такого ушкодження може відповідати межам: від декілька годин до однієї доби до початку судово-медичного обстеження та може відповідати 16 червня 2017 р., що не суперечить даті травмування. Це ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 40).
- Протоколом огляду місця події від 16.06.2017 р. з ілюстративними таблицями до нього встановлено, а саме житлового будинку ОСОБА_4 , проведеного на підставі заяви власника, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також підсобних приміщень, кімнати, було виявлено ковдру та ніж на ліжку. На вказаній ковдрі були виявлені плями бурого кольору зовні схожої на кров. (а.п. 8-18).
- Протоколом огляду місця події від 16.06.2017 р. та ілюстративних таблиць до нього встановлено загальний вигляд будинку ОСОБА_6 , проведеного на підставі заяви власника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , його кімнати, де було виявлено чоловічий светр чорно-коричневого кольору з групою плям бурого кольору, зовні схожих на кров; Групи плям, у вигляді крапель правильної форми бурого кольору, зовні схожих на кров було виявлено на підлозі вказаної кімнати. (а.п. 25-26).
- Протоколом огляду місця події від 17.06.2017 р. та ілюстративних таблиць до нього встановлено загальний вигляд светра, належного ОСОБА_6 , темно-сірого кольору та пошкодження на ньому, а також вигляд пошкодження на ньому; вигляд футболки темно-сірого кольору, яка на момент огляду була волога, а також вигляд напису на вказаній футболці та вигляд пошкодження на даній футболці; вигляд вказаного пошкодження (а.п. 28-33).
- Висновком експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2.2-201/17 від 05.07.2017 р. з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0 (а.с.49-50).
- Висновком експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2.2-202/17 від 31.07.2017 р. з якого вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0 (а.с.56-57).
- Висновком експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2.2-203/17 від 31.07.2017 р. з якого вбачається, що на представленому на експертизу кухонному ножі виявлено кров. Виявлена кров належить людині та може відноситись до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. Походження крові від потерпілого ОСОБА_6 не виключається. Походження виявленої крові від ОСОБА_4 виключається. (а.с.63-65).
- Висновком експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2.2-205/17 від 01.08.2017 р. з якого вбачається, що на представленому на експертизу светрі та футболці виявлено кров. Виявлена кров належить людині та може відноситись до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. Походження крові від потерпілого ОСОБА_6 не виключається. Походження виявленої крові від ОСОБА_4 виключається. (а.с.71-73).
- Висновком експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2.2-204/17 від 01.08.2017 р. з якого вбачається, що на представленому на експертизу зрізі тканини виявлено кров та антиген А, що може походити від особи (осіб) організму якого притаманний даний антиген. Походження антигену А від потерпілого ОСОБА_6 не виключається, від ОСОБА_4 виключається. (а.с.79-81).
- Актом амбулаторної судово-наркологічної експертизи №171 від 07.08.2017 р. відносно ОСОБА_4 , 1948 року народження, з якого вбачається що ОСОБА_4 страждає активною алкогольною залежністю (хронічний алкоголізм) із утриманням від вживання алкоголю на даний час і не потребує примусового лікування з приводу активної алкогольної залежності (хронічного алкоголізму) (а.п.84-86).
- Протоколом №139 від 17.06.2017 р. Комунального закладу "Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка", з якого вбачається, що 17.06.2017 р. о 03.45 год. ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.п.129).
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2017 року та ілюстрованих таблиць до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 де останній показав на стежку, що проходить повз господарство ОСОБА_4 , через яку він вів коня та показав, яким чином ОСОБА_4 наніс йому ножове поранення (а.п.102-104).
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2017 року та ілюстративних таблиць до нього, проведеного за участю ОСОБА_4 , з якого вбачається, як останній показав на стежку, що проходить повз його господарство, якою ішов ОСОБА_6 та демонструє, яким чином він наніс ножове поранення ОСОБА_6 (а.п.118-120).
Проаналізувавши викладене, суд вважає, що покази потерпілого та свідка ОСОБА_8 , надані ним у судовому засіданні є послідовними, аналогічні тим показам, які вони давали на досудовому слідстві у ході слідчого експерименту, узгоджуються з іншими доказами, зібраними органом досудового слідства та дослідженими судом, характер та локалізація спричинених потерпілому тілесних ушкоджень за показами потерпілого відповідають висновку судово-медичної експертизи №154 (по медичних документах) від 17 червня 2017 року на підставі даних судово-медичної експертизи по медичних документах (медична картка стаціонарного хворого № 8084/885 КЗ "Сарненської ЦРЛ") на ім`я ОСОБА_6 , 1974 року народження. Твердження обвинуваченого, що потерпілому він наніс ножове поранення, з метою захиститися від нього, оскільки останній бив його, кидаючи об колодязь та шифер, який знаходився поруч, суд розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення.

Суд приймає до уваги висновки експертів по даній справі, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, оскільки будь-яких даних, які б ставили їх під сумнів, судом не встановлено.
Доводи обвинуваченого та його захисника про вчинення дій щодо потерпілого, захищаючись чи при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставними. Оскільки, за встановлених судом фактичних обставин, поведінка обвинуваченого не відповідала вимогам ст. 36 КК України щодо визначення дій, які визнаються необхідною обороною. Судом було встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим виникли неприязні стосункичерез горілку, яку потерпілий забрав у свідка ОСОБА_8 , що стало передумовою тієї події, коли дійсно виник конфлікт, в ході якого й були нанесені тілесні ушкодження обвинуваченим потерпілому. З боку потерпілого такого суспільно небезпечного посягання, яке б потребувало негайного відвернення чи припинення шляхом завдання йому такого тілесного ушкодження з локалізацією в життєво важливі органи, тобто яке за своїм характером створювало б у обвинуваченого права на необхідну оборону, судом встановлено не було, а тому дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно. До таких висновків суд приходить в результаті детального аналізу обставин події, поведінки обвинуваченого до, під час і після нанесення тілесних ушкоджень, їх взаємини з потерпілим, що передували події, характер тілесних ушкоджень.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він намагався захиститися від потерпілого, який бив його, кидаючи його об колодязь та шифер, що знаходилися поруч, не заслуговують на довіру, оскільки тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 , що були виявлені та які зазначені в судово-медичному висновку у вигляді садна передньої поверхні правого колінного суглобу відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Про факти нанесення йому будь-яких ударів, він не вказує і на досудовому слідстві, зазначивши лише в судовому засіданні, що захищався.
В силу ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною - є правомірний захист правоохоронюваних інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.
Якщо не було суспільно небезпечного посягання, то й не виникало права на необхідну оборону. Сам факт не бажання віддати обвинуваченому горілку, яку він забрав у ОСОБА_8 не надавав останньому права, навмисно заподіювати потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Тому оцінюючи докази з точки зору достовірності, суд віддає перевагу показанням потерпілого ОСОБА_6 , який за словами обвинуваченого хоч і перебував у стані алкогольного сп`яніння, і ці твердження не спростовані під час судового розгляду справи, проте він логічно та послідовно виклав усі обставини завдання йому тілесних ушкоджень. Підтвердження цим обставинам є зафіксовані висновки судово-медичних експертиз, показання свідків, допитаних судом, протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та ОСОБА_4 та його пояснення надані безпосередньо в суді. У разі, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, відповідальність настає за ч.1 ст. 121 КК України. В обвинуваченого, за встановлених судом обставин справи, не було необхідності здійснювати свій захист від посягань потерпілого, оскільки не встановлена їх наявність.
Тому вищезазначені доводи є безпідставними та такими, що спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Таким чином, в ОСОБА_4 не було законних та обґрунтованих підстав для нанесення удару кухонним ножем ОСОБА_6 , так як при цьому він ні себе, ні будь-кого іншого не захищав, а лише умисно наніс ножове поранення.
Відповідно до наведеного, суд показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані під час судового розгляду, вважає необґрунтованою та надуманою версію з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, оскільки це спростовується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження і які суд вважає достовірними та достатніми.
Таким чином, провівши судовий розгляд на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши докази в судовому засіданні та проаналізувавши і оцінивши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає вище перелічені докази належними та допустимими доказами по даній справі та такими, що не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_4 на спричинення тяжкого тілесного ушкодження і приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і його неправомірні дії, які виразились в спричиненні ОСОБА_6 умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами)", суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу обвинуваченого з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.
Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п. 128), є пенсіонером, на "Д" обліку у лікаря-нарколога перебуває (а.п. 125), не знаходиться на "Д" обліку у лікаря психіатра (а.п.126), по місцю проживання характеризується позитивно. (а.п.123).
Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що пом`якшують покарання і інші обставини справи, не зазначені в ч.1 цієї статті.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд враховує сукупність всіх обставин, що його характеризують, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, наявність критики до своєї поведінки та співчуття до потерпілого, також те, що свою вину він визнав частково і у вчиненому розкаявся, не відшкодував заподіяної шкоди, а також думку потерпілого, який наполягав на суворості покарання. Беручи до уваги особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, вчинив кримінальне правопорушення, що було спровоковане поведінкою потерпілого в побуті, є пенсіонером, що в сукупності пом`якшує покарання та частково знижує ступінь тяжкості, суд дійшов висновку, призначаючи покарання ОСОБА_11 у вигляді позбавлення волі про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів.
У справі заявлено цивільний позов прокурора Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської районної ради до ОСОБА_4 про стягнення з нього витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 2383,86 грн.
У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
В силу п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно розрахунку вартості лікування хворого ОСОБА_6 , виданого КЗ "Сарненська ЦРЛ" за рахунок бюджетних коштів КЗ "Сарненська ЦРЛ", витрачених закладом на стаціонарне лікування потерпілого, становить 2383,86 грн., а тому цивільний позов прокурора Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської районної ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину слід задовольнити у повному обсязі.
Окрім того, в даному кримінальному провадженні, потерпілим ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 9363,86 грн. - заподіяної майнової шкоди; а також 100000,00грн. моральної шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснивши, що в нього немає таких коштів на їх відшкодування, та він таких коштів ніколи не тримав у руках.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`ю потерпілого, зобов`язана відшкодувати йому витрати на придбання ліків та проходження лікування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями відшкодовується фізичній особі особою, що її завдала.
При розгляді кримінального провадження, судом достовірно встановлено, що внаслідок спричиненого ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, потерпілому ОСОБА_6 , була заподіяна шкода здоров`ю, у зв`язку з чим на придбання ліків та лікарських засобів ним було витрачено 9363,86 грн., що повністю підтверджується фіскальними чеками, які долучені до цивільного позову, а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Що стосується позовних вимог щодо відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди, то відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно п.1 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
За роз`ясненнями вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров"я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Завдану моральну шкоду потерпілий оцінює у розмірі 100000,00 грн., яку він обґрунтовує тим, що внаслідок завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень він зазнав значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях. Тілесні ушкодження й на даний час дають про себе знати, проявляючись значним болем в животі. Ножове поранення нанесло йому психологічну травму. Крім того, через погіршений стан його здоров`я, він змушений звертатись до сусідів за допомогою по господарству та за допомогою по догляду за його батьком, з яким він проживає, оскільки він прикутий до ліжка, а потерпілий здійснював догляд за ним, чого зараз зробити не може.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню в розмірі 30000,00грн..
Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд також враховує, що при поданні цивільного позову ОСОБА_6 було сплачено судовий збір в сумі 1000 грн. Вказані судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди..
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 368, 370-371, 373-374 КПК України , суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов"язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов прокурора Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської районної ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину - задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь Сарненської районної ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету (р/р 0338 ГУДКУ у Рівненській області, МФО 833017, 24060300, код 37907940) 2383 (дві тисячі триста вісімдесят три) грн.86 (вісімдесят шість) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від злочину.
Стягнути з ОСОБА_4 на підставі ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 5948 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 08 (вісім) коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , 9363 (дев`ять тисяч триста шістдесят три) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 30000,00 грн. (тридцять) моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 300,00 (триста) грн. судового збору за подання цивільного позову.
Речові докази : зріз тканини постільної білизни та ніж, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області - знищити, светр чоловічий темно-сірого кольору та футболку темно-синього кольору, які знаходяться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області повернути ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1