УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР 21.06.2017 року за № 0003347 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2017 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 19.11.2017 року.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор висловив думку про необхідність продовження, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються

Обвинувачений заперечував проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши на те, що він скоїв не тяжкий злочин.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження тільки почалося, є необхідність в досліджені обставин по справі, в той же час, ризики, які стали підставою для взяття під варту, на даний час не зменшилися, зокрема, існують ризики того, що у випадку звільнення обвинуваченого з під з під варти він може переховування від суду, що підтверджується тим, що він не має постійного місця проживання, офіційно не працював, раніш неодноразово засуджений, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, в той же час відсутні будь які соціальні зв`язки: він немає сім`ї, дітей, тому з врахуванням тяжкості обвинувачення, наявних ризиків, не є такими, які б стримувати його від намірів покинути місце проживання та переховуватися від суду, впевнено гарантували б його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом, а саме двох місяців.

Керуючись ст.ст.199,331,369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до 13 січня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1