Справа № 164/1293/17
п/с 1-кп/164/11/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Маневицького районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими, в якому просив визнати недопустимими доказами протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.02.2017 року та протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.02.2017 року, оскільки захисник вважає, що вказані докази були отримані з порушенням визначеного КПК України порядку, а тому, на його думку, їх подальше дослідження в судовому засіданні слід припинити.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги клопотання про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог клопотання про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими заперечив, вважає його необґрунтованим, оскільки вказані у клопотанні докази були отримані в порядку, визначеному КПК України, дані докази були відкриті стороні захисту у відповідності до ст. 290 КПК України. З цих підстав, в задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені клопотання про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1-2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Згідно ч. 1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді апеляційного суду Волинської області № 382т від 17.02.2017 року було надано дозвіл слідчому СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_6 терміном на 1 місяць, починаючи з 17.02.2017 року по 16.03.2017 року, а саме: аудіо-відеоконтроль особи ОСОБА_6 , зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру рухомого (мобільного) зв?язку передплаченого сервісу (SIM-карта) № НОМЕР_1 оператора телекомунікацій ПрАТ „Київстар, яким користується ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року. Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, перебуває в провадженні Маневицького районного суду Волинської області. Протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.02.2017 року та протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.02.2017 року були відкриті стороні захисту згідно ч. 11 ст. 290 КПК України.

Виходячи із вищевикладеного, очевидної недопустимості вказаних у клопотанні захисника ОСОБА_5 доказів протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.02.2017 року та протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.02.2017 року, на думку суду, на даній стадії судового розгляду не встановлено, а тому визначених законом підстав для припинення їх подальшого дослідження в судовому засіданні, яке було розпочате судом, немає, вирішення даного питання є передчасним. Суд вважає, що питання допустимості вказаних доказів має бути вирішено судом під час їх оцінки у взаємозв?язку з іншими доказами в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими є передчасним та з вказаних вище підстав до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86-87, 89, 93, 98-100, 110, 246, 258, 260, 263, 290, 369, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 15.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя районного суду ОСОБА_1