Справа № 438/1805/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/460/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000476 від 23.07.2014р., № 0000631 від 23.10.2014р., № 0000596 від 15.09.2015р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 21.02.2017р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.345 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 21.02.2017р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.345 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів обвинуваченому ОСОБА_7 визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.

Раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишено без змін .

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту взяття особи під варту, як запобіжний захід, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 20.10.2015р. на стадії досудового розслідування, а саме з 19 год.15 хв. 20.10.2015р.

Постановлено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20.10.2015р. по 21.02.2017р., на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_7 користь цивільного позивача майнову шкоду у розмірі 1 740 грн. та 500 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь цивільного позивача майнову шкоду у розмірі 25 000 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 1105 грн. 44 коп.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_7 у ніч на 23.07.2014р., перебуваючи на території огородженого подвір`я у АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , підійшов до будівлі господарського призначення та шляхом зриву навісного замка відчинив вхідні двері вказаної будівлі, після чого проник туди, звідки таємно викрав електроінструменти ОСОБА_9 , а саме: вживаний електрозварювальний апарат марки «Дніпро-М» вартістю 820 гривень, вживану електроболгарку марки «Електромаш» вартістю 280 гривень, вживану електродриль марки «Stihl» вартістю 640 гривень та вживану військову плащ-палатку вартістю 100 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1840 гривень.

Окрім цього, 23.10.2014р. близько 12 год. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись по АДРЕСА_2 , шляхом розбиття навісного замка вхідних дверей проник у приміщення гаражу, яке належить ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав електропроводку від автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» вартістю 25000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Окрім цього, 15.09.2015р. близько 12 год. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись по АДРЕСА_3 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом відкриття засувки дверей проник у приміщення гаражу, яке належить ОСОБА_11 , звідки повторно, таємно викрав зварювальний апарат кустарного виробництва вартістю 450 гривень, спортивну сокиру вартістю 80 гривень, плоскогубці вартістю 30 гривень, кусачки вартістю 25 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 585 гривень.

Окрім цього, 18.10.2015р. близько 16 год. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї будинку

АДРЕСА_3 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав дві акумуляторні батареї загальної вартістю 170 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на вказану суму.

Окрім цього, 20.10.2015р. близько 13 год. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись неподалік буд. АДРЕСА_4 , під час його затримання оперуповноваженим СКР Бориславського МВ ГУМВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_13 , на виконання ухвали Бориславського міського суду про оголошення у розшук обвинуваченого ОСОБА_7 від 15 жовтня 2015 року, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, умисно наніс удари цеглою в область лівої руки ОСОБА_13 , який перебував при виконанні службових обов`язків, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, ближче до променево-запясного суглобу, на внутрішньо-боковій поверхні правого передпліччя в нижній третині, синців на правому лікті, тильній поверхні лівої кісті біля суглобу нігтьової фаланги її і які згідно висновку експерта № 603 від 04 листопада 2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та правильність кваліфікації його дій, просить змінити оскаржуваний вирок та зменшити обране обвинуваченому покарання з урахуванням усіх обставин, які пом`якшують покарання. Просить відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.12.2014р. по 06.02.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник покликається на те, що вирок суду є надто суворим і таким, що не відповідає особі обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, не ухилявся від кримінальної відповідальності, крадіжку у потерпілого ОСОБА_9 вчинив у неповнолітньому віці. Окрім цього, захисник зазначає, що обвинувачений одружився, його дружина на даний час вагітна, раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, має малолітнього брата, який є інвалідом дитинства.
Щодо цивільного позову у частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_10 , то на думку захисту, суд не мав підстав для задоволення такого, оскільки не було встановлено, що саме за проводка була викрадена.
Звертає увагу, що судом на підставі ч. 2 ст. 72 КК України не зараховано у строк призначеного ОСОБА_7 покарання строк його перебування у Львівському СІЗО з 08.12.2014р. по 06.02.2015р.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, думку прокурора, про безпідставність поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наведеного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, за наведених у вироку суду обставинах, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, одруженний, дружина перебуває на обліку у лікаря з приводу вагітності, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, не працює, відповідно до вимог ст. 89 КК України судимостей немає, завдану злочинними діями шкоду не відшкодовано, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, дані що містяться у висновку судово-психіатричного експерта, позицію потерпілих щодо необхідністі призначення ОСОБА_7 найбільш суворого покарання, вчинення злочину неповнолітнім, як обставину, яка пом`якшує покарання, та рецидив злочину, як обставину, яка обтяжує покарання
Колегія суддів, визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про невизнання як обставини, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на те, що обвинувачений під час судового розгляду вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях визнавав частково і лише після дослідження письмових доказів, визнав вину повністю.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що обране судом першої інстанції обвинуваченому покарання, у межах санкцій інкримінованих йому статей є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Судом першої інстанції остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обрано з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Підстав для пом`якшення обраного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не мав підстав для задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 у частині майнової шкоди, з огляду на те, що не було встановлено яку саме проводку було викрадено.
Так, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що вартість електропроводки до автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» становить 25 000 грн. Така вартість підтверджується даними довідок про вартість майна від 27.10.2014р. та № 439 від 28.10.2014р. (а.с.35-36 матеріалів кримінального провадження №0000631).
За таких обставин, колегія суддів визнає вирок суду щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для його зміни.
Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи захисника про необхідність зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 72 КК України у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.12.2014р. по 06.02.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015р.) слід зарахувати у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 08.12.2014р. по 06.02.2015р. та з 20.10.2015р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково, вирок Бориславського міського суду Львівської області від 21.02.2017р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 08.12.2014р. по 06.02.2015р. та з 20.10.2015р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4