Справа № 159/4257/17
Провадження № 1-кп/159/71/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002283 від 10 жовтня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туровичі Турійського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_6 30 вересня 2017 року, близько 22 год., перебуваючи в кафе "Казка", що в м. Ковелі по бульвару Лесі Українки, 3, усвідомлюючи, що у нього перебуває сувенірна купюра з зображенням банкноти номіналом 500 грн., переслідуючи мету незаконного збагачення, умисно видаючи дану купюру за справжню, передав її ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обмін на 500 грн. дрібнішими купюрами, тим самим шляхом обману заволодів грошима, належними ОСОБА_4 в сумі 500 грн., чим завдав йому майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, скоїв шахрайство, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Після закінчення досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 27 листопада 2017 року було укладено угоду про примирення, за змістом якої останній беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Цією угодою сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та вважають, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 на суму 500 грн. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 850 грн. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, віднесене до злочинів невеликої тяжкості. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення (злочину) органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між неповнолітнім потерпілим, його законним представником та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувались.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити Угоду про примирення від 27 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0002283, укладену між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речовий доказ сувенірну купюру із зображенням банкноти номіналом "500 гривень", яка зберігається при матеріалах справи залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1