Номер провадження: 11-кп/785/1050/17
Номер справи місцевого суду: 522/1121/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, навчається на 1-му курсі Одеського професійного ліцею морського транспорту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років, без конфіскації майна.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст.104, ст..75 КК України з випробуванням терміном на 1 (один) рік та 6 ( шість) місяців.
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

16.11.2016 року о 21 годині 44 хвилини неповнолітній ОСОБА_8 , разом із своїм неповнолітнім товаришем ОСОБА_9 , стосовно якого матеріали виділені в окреме провадження та 13.03.2017 р. вироком Приморського районного суду м.Одеси засуджено за ч.2 ст.187 КК України, зайшли в приміщення державної лотереї «Лото», розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Катерининська 81, де помітили незнайомого їм раніше ОСОБА_10 , який грав в автомати державної лотереї "Лото" з метою отримання грошового призу.
Помітивши, що ОСОБА_11 був єдиним відвідувачем вказаного закладу та виграв грошовий приз у розмірі 1500 грн., ОСОБА_8 вступив в злочинну змову із ОСОБА_9 , направлену на заволодіння майном ОСОБА_12 , у тому числі вказаними грошовими коштами.
Розуміючи, що ОСОБА_11 фізично достатньо розвинутий, а тому зможе протистояти нападу, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 вирішили, що для заволодінням чужим майном необхідно буде зненацька застосувати насильство щодо потерпілого, розуміючи, що лише застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого дасть їм змогу заволодіти наявними у потерпілого грошима. З цією метою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 узгодили, що під час нападу необхідно раптово здавити шию потерпілому, що призведе до втрати ним свідомості та надасть можливість безпечно та безперешкодно обшукати його одежу з метою виявлення та заволодіння грошима потерпілого.
Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_10 , який сидів за ігровим столом. В подальшому, реалізуючи свій злочинний план, у той час як ОСОБА_9 відволікав розмовою потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_8 знаходячись за спиною потерпілого, раптово напав на нього та обхватив правою рукою шию потерпілого, використавши тим самим прийом спортивної боротьби, якою він тривалий час займався, а саме ліктьовим суглобом правої руки здавив шию потерпілого, а лівою рукою затиснув праву руку, що призвело до значного здавлення шиї потерпілого, порушення кровообігу голови, перекриття йому дихання, що призвело до втрати потерпілим свідомості.
В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому тілесні ушкодження, у вигляді: садна нижньої губи справа та підборіддя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3397 від 21.11.2016 утворилися від тангенційної (тертя-ковзання) дії тупих предметів і згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 в результаті застосування до нього насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, втратив свідомість та не міг чинити опір, ОСОБА_8 притримував потерпілого, не даючи йому впасти чи розпочати чинити опір, у той час як ОСОБА_9 почав обшукувати одяг потерпілого та виявивши гаманець у якому були 200 грн., заволодів ним, помилково вважаючи, що в ньому знаходяться гроші, які виграв потерпілий.
В результаті вказаних злагоджених дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи гаманцем потерпілого ОСОБА_10 , коричневого кольору вартістю 300 грн., в якому знаходились грошові кошти в розмірі 200 гривень, паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, його ідентифікаційний код платника податків та банківська картка «ОщадБанку» без вартості, чим спричинили останньому майнову шкоду у розмірі 500 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відсутні відомості щодо каяття обвинуваченого під час досудового слідства, воно мало місце лише під час судового розгляду справи, тому вказана обставина викликає сумнів в його щирості та надає підстави вважати, що причиною каяття є лише намагання уникнути реальної міри покарання. Також судовий розгляд здійсненний у відсутність потерпілого. Тому вирок підлягає скасуванню.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив про її задоволення, обвинуваченого та захисника , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимого діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ст. 187 ч.1 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, не працює, не одружений, навчається на 1-му курсі Одеського професійного ліцею морського транспорту, учень-спортсмен ДЮСШ «Спартак» з вільної боротьби м.Ізмаїл, раніше не судимий, на обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, претензій майнового характеру від потерпілого обвинувачений не має, майнова шкода відшкодована потерпілому в повному обсязі, має відповідний своєму віку рівень розвитку, до скоєного злочину ставиться негативно, зобов`язується не продовжувати протиправну поведінку в майбутньому; має задовільні умови життя та умови виховання; позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, має чисельні грамоти за спортивні досягнення з вільної боротьби, вперше притягується до кримінальної відповідальності., тому суд прийшов до висновку призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням та не призначаючи додаткове покарання на підставі ст. 77 КК України.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи прокурора і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання, оскільки його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, він розкаявся, вину визнав, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, не працює, не одружений, навчається на 2-му курсі Одеського професійного ліцею морського транспорту, учень-спортсмен ДЮСШ «Спартак» з вільної боротьби м.Ізмаїл, раніше не судимий, на обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, претензій майнового характеру від потерпілого обвинувачений не має, майнова шкода відшкодована потерпілому в повному обсязі.Батько переїхав до місця навчання сина і особисто за ним наглядає.

В той же час посилання прокурора про те, що були порушені права потерпілого і справа розглянута без його участі, на думку суддів є необгрунтованою, так як потерпілий не подавав апеляцію на прийняте рішення, виїхав на проживання в іншу країну, майнові збитки по справі відсутні, так як вони в повному обсязі відшкодовані батьками обвинуваченого.

Справа розглядалась в порядку ст. 349 КПК України і прокурор не заперечував розглядати справу у відсутність потерпілого.

Характеризуючи дані на обвинуваченого і його поведінка після скоєного свідчить про те, що він усвідомив , що скоїв і встав на шлях виправлення. Приведені пом`якшуючи обставини, неповнолітній стан обвинуваченого і перше притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодування наслідків злочину і позиція потерпілого, який не просиві про тяжке покарання давали суду першої інстанції застосувати ст. 69, 75 КК України.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року відносно ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2