УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/1420/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263-1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня - Грабівка, Коростишівського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263-1КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2017 року скасувати, а справу закрити за відсутністю в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим, ухвалений з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначив, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи зрозумілі обвинуваченому його права та обов`язки, зокрема, не роз`яснено право на захист.
Послався на те, що показання ОСОБА_6 в частині дачі свідчень щодо року виготовлення боєприпасів до мисливської гладкоствольної рушниці є недопустимим доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки такий доказ отриманий з показань ОСОБА_6 , допитаного у якості свідка, який надалі був визнаний підозрюваним.
Вказав, що обвинувачений декілька раз при допиті повідомляв суд та прокурора, що дії відбувалися в 1985 році, після чого суддя оголосив технічну перерву, під час якої прокурор надав ОСОБА_6 його протокол допиту з показаннями, які він давав на слідстві. Однак вказані документи не були предметом дослідження суду.
Посилається на те, що на час вчинення ОСОБА_6 дій по виготовленню боєприпасів до мисливської гладкоствольної зброї у 1985 році норми кримінального закону, за яке передбачена відповідальність за ст.263-1 КК України, не існувало, а кримінальна відповідальність за незаконне зберігання боєприпасів до мисливської гладкоствольної зброї диспозицією ст.263, 263-1 КК України взагалі не охоплено, а тому є усі підстави для застосування вимог ст.5 КК України.
Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України, та на підставі ст.69 КК України призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 витрати за проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 1 784 гривні 64 копійки.
Речові докази по справі: 13 боєприпасів до мисливської рушниці, дріб, металеву ємність для мірки пороху у формі столової чашки знищено.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, взимку, в один із днів 2015 року у невстановлений слідством день та час у ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на незаконне виготовлення бойових припасів. Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне виготовлення бойових припасів, ОСОБА_6 самостійно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою гільз, капсулів, шроту та пороху виготовив 13 патронів, які в подальшому зберігав за місцем свого проживання, та які були вилучені 02.10.2017 р. у ході обшуку домоволодіння ОСОБА_6 . Відповідно до висновку експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України №1/1816 від 05.10.2017 р. встановлено, що виявлені у ОСОБА_6 13 патронів являються боєприпасами до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї рушничними мисливськими патронами 12 калібру (12/70), виготовлені саморобним способом з використанням промислово виготовлених гільз, капсулів, шроту, пороху. Своїми умисними діями, які виразились у незаконному виготовленні бойових припасів, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263-1 КК України.
На апеляційну скаргу захисника прокурором подано письмові заперечення, в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно з статтею 409 КПК України однією з підстав скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч.1 ст.91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст.349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з журналу та звукозапису судового засідання від 24.10.2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти обставин, зазначених в обвинувальному акті, а саме те, що патрони були ним виготовлені ще в 1985 році, а не в 2015 році, як зазначено в обвинувальному акті. Також обвинувачений заперечив щодо визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочині за вказаних в обвинувальному акті обставин.
Отже, враховуючи зазначене, не можна вважати, що визнання обвинуваченим ОСОБА_6 усіх обставини обвинувачення, за наявності яких суд міг би провести розгляд кримінального провадження за спрощеною процедурою відповідно до вимог ч.3ст.349 КПК України, є добровільним.
Також заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ч.2 ст.345 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.345 КПК України після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою, головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з журналу та звукозапису судового засідання від 24.10.2017 року, судом першої інстанції взагалі не з`ясовувалось питання щодо вручення пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченому. Судом не було роз`яснено обвинуваченому його прав та обов`язків під час судового розгляду, у тому числі право на захист, не з`ясовано, чи зрозумілі йому права та обов`язки.
Колегія суддів вважає вказані порушення істотними, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, позбавлений можливості перевірити правильність оцінки досліджених доказів, оскільки такі докази під час судового розгляду судом першої інстанції не досліджувались.
За таких підстав, вирок суду першої інстанції на підставі ч.1ст.412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами кримінального провадження, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, й відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: