Дата документу 13.02.2018

Справа № 334/4105/17
Провадження № 1-кп/334/144/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
24.11.2009 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений на підставі ст. 3-а ЗУ «Про амністію»;
16.01.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
19.12.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 71 КК України остаточно визначено 4 років 1 місяця позбавлення волі. 20.05.2016, звільнений з Оріхівської ВК Запорізької області №88 у зв`язку з відбуттям строку покарання,-
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кафе «Old Rabbit», за адресою:м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 185, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, сів за один із столиків, що знаходяться у вказаному кафе, після чого побачив осіб, щодо яких може вчинити кримінальне правопорушення. В подальшому, ОСОБА_4 підсів за стіл де грали у комп`ютерну гру ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів гаманцем марки «Urban Planet», вартість якого складає 160 гривень, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 500 гривень однією купюрою, дисконтна карта «Мегаспорт» (матеріальної цінності не представляє) та карта банку «ПриватБанк» (матеріальної цінності не представляє), що знаходились у сумці, належній неповнолітній ОСОБА_6 , 1999 р.н.. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 660 гривень.
Крім того, 15.02.2017 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, із шафи у спальній кімнаті викрав наступні ювелірні вироби: срібну каблучку, 925 проби, вагою 4 грама, вартістю 400 гривень; срібні сережки, 925 проби, вагою 5 грамів, вартістю 500 гривень; срібний ланцюжок, венеціанського плетіння, 925 проби, вагою 6 грамів, вартістю 600 гривень; срібний ланцюжок, 925 проби, вагою 2 грами, вартістю 200 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальні збитки на загальну суму 1700 гривень.
Крім того, 22.04.2017 приблизно о 12 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко, 12, побачивши сумку, яка знаходилась у службовому приміщенні призначеному для персоналу банку (про призначення приміщення йому було достовірно відомо), двері до якого були відкриті, діючи з раптово виниклим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник до нього та із сумки викрав грошові кошти у сумі 250 гривень, які належать ОСОБА_9 . Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_4 , покинув приміщення ПАТ КБ «Приватбанк». В результаті свої умисних злочинних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 250 гривень.
Крім того, 07.06.2017 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння майном шляхом зловживання довірою, знаходячись біля під`їзду №1 будинку №11 по вулиці Дудикіна в м. Запоріжжя, підійшов до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 якого він раніше знав та звернувся до нього з проханням надати йому мобільний телефон марки «Lenovo» в корпусі чорного кольору вартістю 1 466 гривень 76 коп. (без ПДВ), в якому перебувала сім карта оператора «МТС», яка матеріальної цінності не становить, під приводом зробити телефонний дзвінок. Перебуваючи у довірливих відносинах з ОСОБА_4 , та будучи з ним знайомим, потерпілий передав до рук ОСОБА_4 вищевказаний мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння майном зловживаючи довірою, разом з мобільним телефоном почав рухатись за будинок №11 по вулиці Дудикіна в м. Запоріжжя.

Потерпілий ОСОБА_10 в свою чергу почав за ним йти та прохав повернути йому мобільний телефон. Проте, ОСОБА_4 прохання потерпілого ОСОБА_10 проігнорував, зайшов за кут вказаного будинку та зник з його поля зору. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1 466 грн. 76 коп. (без ПДВ).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях, визнав частково, суду пояснив, що він дійсно скоїв крадіжку в кафе гаманця у потерпілої ОСОБА_6 , в якому було 500 грн., на даний час він відшкодував шкоду у повному обсязі сплативши потерпілій 660 грн. Також підтвердив, що дійсно скоїв крадіжку срібних прикрас у потерпілої ОСОБА_8 , писав їй розписку, однак не повернув вчасно грошові кошти, та визнає її цивільний позов у повному обсязі. Крім того також пояснив, що дійсно взяв телефон у ОСОБА_10 для дзвінка, та відійшов з ним за будинок, згодом повернувся, то ОСОБА_10 вже не було, однак телефон він повернув ОСОБА_10 під час досудового розслідування, коли він був затриманий. Також обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що дійсно він скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 250 грн. у сумці потерпілої ОСОБА_9 у приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», однак він не погоджується з кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він у приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», пішов до туалету, та випадково попав у службове приміщення, і вже там побачивши сумку дійсно взяв у сумці гроші у сумі 250 грн., однак він добровільно сплатив потерпілій під час розгляду справи 250 гривень.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Окрім часткового визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, його вина підтверджується дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами, показами потерпілих, свідків.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в ПАТ КБ «Приватбанк», в суботу після закінчення робочого часу, вона відкрила свою сумку, яка була у службовому приміщенні та виявила, що з її гаманця зникли грошові кошти у сумі 250 грн. В понеділок вони оглянули запис з камери спостереження та побачили, що до службового приміщення заходив тільки ОСОБА_4 , вони його знали, як клієнта, оскільки він раніше вже був у банку, тому коли він прийшов до них наступного разу, була викликана поліція. На даний час ОСОБА_11 добровільно повернув їй кошти, претензій до нього вона не має, просить покарання призначити ОСОБА_12 не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_11 проживав з її донькою в цивільному шлюбі. У своїй кімнаті на верхній поличці шафи потерпіла зберігала срібні прикраси, пропажу яких вона виявила 03.03.2017 р., тоді ОСОБА_12 написав їй розписку, що все їй поверне, однак у зазначений термін він не повернув, тому вона вимушена була звернутися до поліції. Грошові кошти ОСОБА_4 їй не повернув, тому покарання просить призначити ОСОБА_12 суворе.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, що на даний час ОСОБА_11 добровільно повернув їй кошти, претензій до нього вона не має, покарання просить призначити ОСОБА_12 на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він проходив по ОСОБА_13 мимо групи, де стояв ОСОБА_12 з друзями та поздоровався з ними. ОСОБА_12 підійшов до нього та попросив телефон подзвонити, а взявши з його рук телефон ОСОБА_12 став набирати номер та відійшов на відстань від групи, а потім зайшов за будинок, та зник з поля зору потерпілого. Тому він був вимушений звернутися до правоохоронних органів, на даний час він претензій до ОСОБА_12 не має, просить покарання призначити ОСОБА_12 на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що дату чітко не пам`ятає, приблизно це було в кінці весни чи начало літа 2017, вони стояли компанією та розмовляли, там був і ОСОБА_12 . Мимо них проходив потерпілий, до нього підійшов ОСОБА_4 поздоровався з ним та попросив потерпілого дати телефон зателефонувати. Потерпілий сам дав телефон, ніяких погроз з боку ОСОБА_12 не було, взявши телефон він став набирати номер, та відійшов метрів на 2, потерпілий не кричав та не просив віддати телефон. В цей час свідку також зателефонували і він відійшов також, та розмовляв по телефону, тому що відбувалося дальше не знає. ОСОБА_12 просив телефон і у нього, однак у нього не було коштів на телефоні. Через деякий час в районі ОСОБА_15 до нього під`їхала машина патрульної поліція, в якій був потерпілий, та запропонували проїхати з ними. В районі магазину «Сільпо» зустріли свідка Малолетку, а потім підійшов і ОСОБА_12 , який і приніс телефон. Всіх їх було доставлено у відділення поліції, де він давав такі показання.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що на початку червня на ОСОБА_13 він стояв зі знайомими та пив пиво, до них підійшов ОСОБА_12 , всі стояли та розмовляли, мимо проходив потерпілий та поздоровався з ними. ОСОБА_12 підійшов до потерпілого та попросив у нього телефон «дай зателефонувати». Потерпілий дав телефон, а ОСОБА_12 став кудись телефонувати та відійшов від них. Куди саме відійшов ОСОБА_12 він не бачив, та і сам відійшов. Будь-яких порад потерпілому він не надавав та не знав як звати потерпілого. Будь-якого фізичного чи психологічного насилля ОСОБА_12 до потерпілого не застосовував. Також він не чув, щоб потерпілий кричав, або звав ОСОБА_12 . Згодом його затримала поліція, в автомобілі був також і потерпілий, а потім прийшов ОСОБА_12 та приніс телефон. Однак вони всі були затримані та доставлені в райвідділ. ОСОБА_12 йому не погрожував, на досудовому слідстві протокол підписав не читавши.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором патрульної поліції, що за викликом потерпілого Білого вони затримували ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , та саме ОСОБА_4 після затримання видав телефон, що належить потерпілому.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором патрульної поліції, за викликом потерпілого ОСОБА_19 вони затримували ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , які пояснили, що телефон брав ОСОБА_4 , та саме ОСОБА_4 після затримання видав телефон, що належить потерпілому.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він приймав участь, коли в кабінеті у слідчого ОСОБА_4 видав телефон чорного кольору «Леново».

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він працює керівником відділення ПАТ КБ «Приватбанк», у понеділок до нього звернулася потерпіла ОСОБА_9 , що у неї було викрадено кошти у сумі 250 грн., переглянувши відеоспостереження вони побачили, що до службового приміщення заходив тільки ОСОБА_12 . Двері в службове приміщення були закриті, однак на них нема замка, а є табличка з написом «Службове приміщення». Через декілька днів він знову зайшов до відділення і працівниками відділення було визнано поліцію.
Крім того вина ОСОБА_4 підтверджується наданими стороною обвинувачення і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Протокол огляду предмету від 04.05.2017 року, а саме огляд відеозаписів , які містяться на «DVD-R» диску. Згідно відеозапису о 12:55:30 до підсобного приміщення ПАТ КБ «Приватбанк» заходить зовні схожа особа на ОСОБА_4 , та о 12:56:05 виходить з підсобного приміщення. (а.с.183-184)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2017 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_4 , як особу яка заходила до приміщення ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.185-187)
Протокол огляду місця події від 24.05.2017 р, а саме приміщення ПАТ КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко, 12, на фото №5 вхід до службового приміщення на дверях є табличка з написом «службове приміщення». (а.с.190-193).
Протокол огляду предмета від 23.05.2017 р , а саме жіночої сумки. (а.с.200-202)
Протокол огляду предмета від 24.05.2017 р., а саме спортивної чоловічої кофти. (а.с.195-196)
Протокол огляду місця події від 08.06.2017 р. ділянка місцевості біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 . (а.с.141-144)

Протокол огляду місця події від 07.06.2017 року, в ході огляду ОСОБА_4 дістав з карману телефон «Леново». (а.с.145-147)

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка поєднана з проникнення в інше приміщення, вчинена повторно, за ч.2 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєні ОСОБА_4 злочини за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості, а за ч. 3 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину.

ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, свою вину в вчиненні кримінальних правопорушень визнав, в скоєному щиросердно розкаявся, заподіяну шкоду відшкодувала частково.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, думки потерпілих, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, та щодо нього є підстави для застосування ст..75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст..76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 1700 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він визнаний обвинуваченим та підтверджений матеріалами кримінального провадження. Цивільні позови ОСОБА_23 та ОСОБА_9 були добровільно сплачені ОСОБА_4 під час судового розгляду справи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст.185 КК України у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту та місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 1 700 грн. (одна тисяча сімсот гривень) в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Речові докази: Мобільний телефон «Леново», чек на покупку мобільного телефону, який належить ОСОБА_10 та переданий йому на відповідальне зберігання залишити за належністю.
Жіночу сумку що належить ОСОБА_9 та передана їй на відповідальне зберігання залишити за належністю.
DVD диск із записом відеоспостереження у приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк» зберігати в матеріалах кримінальної справи;
Диск СD-R «REKORDABLE» із записом відеоспостереження у приміщенні кафе «Old Rabbit» зберігати в матеріалах кримінальної справи;
Розписка ОСОБА_4 щодо срібних прикрас зберігати в матеріалах кримінальної справи;
Спортивна чоловіча кофта, що належить ОСОБА_4 та передана йому на відповідальне зберігання залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1