У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у справі №760/17566/17.

Обґрунтовуючи заяву про відвід судді, заявник посилається на те, що при постановленні слідчим суддею ОСОБА_4 рішень вона не керується загальними засадами кримінального провадження, зокрема, принципом диспозитивності, встановленим п.19 ч.1 ст.7 та ст.26 КПК України.

Зазначає, що у період з 02.03.2016 року по 11.09.2017 року слідчий суддя винесла 38 ухвал, якими зобов`язано уповноважену особу НАБ України протягом 24 годин з моменту отримання їх копії вирішити питання про наявність у заявах, які надійшли до НАБ України відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що повідомити заявників у визначений відповідним законом строк.

Вважає, що з ухвал, винесених слідчим суддею ОСОБА_4 вбачається, що вимоги щодо зобов`язання уповноваженої особи НАБ України вирішити питання про наявність у заявах відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, скаржники не виносили на розгляд суду, а тому суддя не мала повноважень вирішувати зазначені питання.

Також зазначає, що наявність зазначених обставин свідчить про заінтересованість слідчого судді ОСОБА_4 в насильницькій зміні чи поваленні Конституційного ладу України та викликають сумнів у неупередженості відповідно до п.3 ч.1 ст.75 КПК України.

На підставі викладеного просив заяву задовольнити.

Заявник в судовому засіданні підтримав свої вимоги в повному обсязі та просив заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України встановлює вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України).

З заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 вбачається, що на думку заявника, вказаною суддею, в ході судового розгляду скарг на бездіяльність уповноважених осіб НАБ України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, постановляються ухвали, зміст яких не відповідає вимогам скаржників.

Разом з цим, відповідно до ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий захист на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2011 від 12.07.2011 року.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 р. № 6-рп/99, від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 р. № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 р. № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013, послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р.,Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.

Як зазначено в п. 10. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всі території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийняті позовів та заяв з таким предметом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Крім того, незгода сторони з судовим рішенням не може бути підставою для відводу судді.

Суддя вважає, що обставини викладені у заяві про відвід, не свідчать про зацікавленість або упередженість слідчого судді ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладені вище обставини, суддя вважає, що на даний час відсутні обставини, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді справи № 760/17566/17.

З огляду на викладене, відвід заявлений слідчому судді ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя