В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 23.00 години 16.04.2003 до 12.00 години 17.04.2003, з квартири АДРЕСА_1 , пішов ОСОБА_6 , який додому не повернувся та місце його знаходження невідоме.
Під час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 з моменту придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який мав місце на 16.04.1998, до моменту його зникнення, проживав в вище вказаній квартирі. Крім цього було встановлено, що останній здійснював брокерську діяльність у сфері продажу нерухомості.
Згідно заповіту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 15 квітня 2003 року зареєстрованому в реєстрі за №1-698, бланк №007912, останній все належне йому на момент смерті майно заповідав своєму брату ОСОБА_7 .
16.05.2013до Солом`янського РУ ГУ МВС України від потерпілого ОСОБА_7 надійшло клопотання, щодо накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , як на місце та мотив умисного вбивства ОСОБА_6
22.07.2017 року в глобальній мережі інтернет з`явилося повідомлення про продаж вище зазначеної квартири, що свідчить про те, що невстановлені особи, здійснюють спроби перешкоджання встановлення істини по справі, шляхом відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка являється речовим доказом по кримінальному провадженні та може бути предметом цивільного позову при закінченні досудового слідства.
30.07.2017 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 визнана речовим доказом, в зв`язку з тим що в дана квартира може бути місцем вчинення кримінального правопорушення. Крім того в квартирі зберігаються речі ОСОБА_6 .
Допитаний як свідок ОСОБА_9 , який являється директором агентства нерухомості ТОВ «Оптима», пояснив, що дійсно, приблизно в березні 2012 року до нього звернулася жінка, яка представилася ОСОБА_10 та запропонувала продати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на що він погодився. Після цього він розмістив рекламу по продажу вище зазначеної квартири до інтернет мережі. Приблизно в червні 2013 покупкою даної квартири зацікавився чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який вніс заставу у сумі 2000 доларів США. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що дана квартира являється місцем вбивства ОСОБА_6 , після чого продаж був припинений а застава повернута.
Згідно даних Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 30.11.2011, вищевказана квартира була зареєстрована на підставі договору купівлі- продажу від 16.04.1998 за ОСОБА_6 16.11.2002 право власності на вказану квартиру на підставі договору міни перейшло за ОСОБА_8 . Від ОСОБА_8 право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_12 на підставі договору дарування. З 11.09.2004 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі- продажу.
Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №11211622 від 21.10.2013 власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 являється ОСОБА_13 , який набув право власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 .
Згідно довідки форми № 3 Комунального підприємства КП «Дирекція з управління та фонду обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу ВСГІ «Грушевський» від 16.07.2013, власником особистого рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , колишня дружина зниклого ОСОБА_6 .
Слідчий зазначав, що необхідність арешту вищевказаного нерухомого майна, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу може перешкоджати встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене, знищено сліди кримінального правопорушення, а також речі ОСОБА_6 , які можуть відображати на собі сліди кримінального правопорушення, з метою припинення подальшого продажу даної квартири, а також з метою збереження речового доказу, яким була визнана квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідним є накладення арешту на вказану адресу.
В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а решт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з метою збереження речового доказу.
Виконання ухвали про накладення арешту на майно доручити начальнику слідчого відділення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві - ОСОБА_4 , слідчому Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві - ОСОБА_15 , слідчому Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві - ОСОБА_3 , старшому слідчому Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві - ОСОБА_16 та прокурору Київської місцевої прокуратури №9 - ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1