Справа № 457/1373/17
провадження №1-кс/457/339/17
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою
(екстрадиційний арешт)
26 грудня 2017 року м. Трускавець
Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , затриманого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччини, який народився в Республіці Туреччина, в м. Тавсанлі, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з освітою вищою економічною, працюючого фінансовим інспектором в Республіці Туреччина,

В С Т А Н О В И В:
На розгляд слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області надійшло клопотання керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ). Клопотання мотивоване тим, що у провадженні компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини перебуває кримінальна справа про обвинувачення громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 ) за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених §146 пункту 1 підпунктів 2 і 3, §25, пунктом 2, §26, пунктом 2, §53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина (розміщення на ринку та комерціалізація підроблених грошей).

Відповідно до рішення суду першої інстанції м. Мьонхенгладбах Республіки Німеччина від 13.06.2005 року обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту на період розслідування справи.

08.08.2017 року прокуратурою м. Мьонхенгладбах Республіки Німеччина видано європейський ордер на арешт ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ).

На адресу Дрогобицької місцевої прокуратури 24.10.2017 року надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини про видачу громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вказані злочини.

Запит компетентного органу Німеччини та інші документи про видачу ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) оформлені належним чином, у відповідності до вимог Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, якою врегульовано відносини між Україною та Федеративною Республікою Німеччина.

Ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 26.10.2017 року

відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) екстрадиційного арешту і застосовано цілодобовий домашній арешт за місцем тимчасового проживання в Україні згідно договору оренди житла від 06.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , яку залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2017 року.

Згідно із запитом німецької сторони ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ) є громадянином Турецької Республіки та документований закордонним паспортом громадянина цієї держави серії НОМЕР_1 , виданий 12.10.2016 року.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Львівської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) до Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності.

Інкриміновані ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) злочини за законодавством України кваліфікуються за ст.199 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане діяння не закінчились, вказані злочини не належать до військових і не носять політичного характеру та відповідно до положень ст.477 КПК України не порушуються за заявою потерпілого.

За повідомленням уповноважених органів України, на території України ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ) до кримінальної відповідальності не притягується, невідбутого покарання за вироком українського суду немає, з заявами про визнання біженцем або щодо отримання політичного притулку до ГУ ДМС України у Львівській області не звертався, громадянином України не вважається, за станом здоров`я може етапуватися.

У зв`язку з цим, 13.12.2017 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 винесено постанову про видачу (екстрадицію) до Федеративної Республіки Німеччина громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених §146 пункту 1 підпунктів 2 і 3, §25, пунктом 2, §26, пунктом 2, §53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччини, зазначених в ордері на арешт Окружного суду м. Мьонхенгладбах Республіки Німеччини від 13.06.2005 року.

26.12.2017 року о 06.00 год. ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України працівниками Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 13 ст. 584 КПК України звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу.

У зв`язку з цим керуючись вищезазначеними нормами КПК України, керівник Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 просить застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччини та утримувати ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) упродовж екстрадиційного арешту у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Затриманий ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що стан здоров`я його на сьогоднішній день задовільний, він мав би бажання добровільно поїхати у Республіку Німеччина для з`ясування обставин справи, однак він буде поважати будь яке рішення прийняте українським судом.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, а саме: прокурора, захисника, затриманого, слідчий суддя приходить до наступного:

Згідно із ч.1 ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:

1)копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;

2) документи про громадянство особи;

3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.

При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини перебуває кримінальна справа про обвинувачення громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні злочину, передбаченого § 146 пункту 1 підпунктів 2 і 3, пункту 2, 25, 53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччини (розміщення на ринку та комерціалізація підроблених грошей).

Відповідно до рішення суду першої інстанції м. Мьонхенгладбах Республіки Німеччина від 13.06.2005 року обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) обрано попередній арешт на період розслідування справи.

Ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 26.10.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) і застосовано цілодобовий домашній арешт за місцем тимчасового проживання в Україні згідно договору оренди житла від 06.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2017 року.

Строк дії ухвали слідчого судді Трускавецького міського суду від 26.10.2017 року про застосування цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) закінчився 24.12.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, а саме: постанови про видачу особи (екстрадицію) від 13.12.2017 року, то заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 за результатами розгляду матеріалів екстрадиційної перевірки за запитом Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччини про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності було прийнято рішення про видачу до Федеративної Республіки Німеччини громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених §146 пункту 1 підпунктів 2 і 3, §25, пунктом 2, §26, пунктом 2, §53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина, зазначених в ордері на арешт Окружного суду м. Мьонхенгладбах Республіки Німеччини від 13.06.2005 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 593 КПК України, з метою фактичної передачі особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), центральний орган України після набрання чинності цим рішенням надає відповідні доручення (направляє звернення) компетентним органам України. Передача особи має бути здійснена протягом п`ятнадцяти днів з дати, встановленої для її передачі. Цей строк може бути продовжено центральним органом України до тридцяти днів, після чого особа підлягає звільненню з-під варти.
Аналіз ч. 2 ст. 593 КПК України, дає підстави слідчому судді вважати, що фактичне передавання особи щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію) може бути здійснене за умови застосування до даної особи екстрадиційного арешту.
Відповідно до ч. 6 ст. 584 КПК України, строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Що стосується посилання прокурора в клопотанні про застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) для фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччини за нормою п. 13 ст. 584 КПК України, то слідчий суддя вважає, що прокурор помилково посилається на застосування даної норми КПК України, оскільки п. 13 ст. 584 КПК України, передбачає можливість повторного звернення прокурора з клопотанням про екстрадиційний арешт у випадку звільнення особи з-під екстрадиційного арешту, а оскільки до ОСОБА_5 раніше не був застосований екстрадиційний арешт, тому він і не міг бути звільнений зпід екстрадитційного арешту.

Керуючись ст. ст. 181, 184, 197, 584, 590, 593 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччини, з утриманням у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком 60 днів, тобто до 23.02.2018 року, але не пізніше до його фактичної передачі.

Контроль завиконанням даної ухвали покласти на керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дняїї оголошення, а для затриманого з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1