681/1646/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року. Полонський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полонному кримінальне провадження №0000450 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого;

за ч.2 ст.125, ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2017 року близько 17 години ОСОБА_6 , на сходинковому майданчику, поблизу вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин щодо місця проживання малолітньої дитини, вступив у суперечку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка у подальшому переросла в бійку.

У цей же день, час та місці ОСОБА_6 , під час суперечки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, під час конфліктної ситуації, підійшов до ОСОБА_4 , який знаходився біля вхідних дверей до квартири та умисно рукою схопив його за вказівний палець лівої руки та, з прикладанням фізичної сили, викрутив пальця проти годинникової стрілки. Внаслідок таких дій потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки середньої фаланги другого пальця лівої кисті, синця на шкірі другого пальця лівої кисті, надриву зв`язок другого пальця лівої кисті, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Одразу після нанесення тілесних ушкоджень для ОСОБА_4 , близько 17 год. 10 хв. в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , продовжуючи суперечку, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час конфліктної ситуації в коридорі вищевказаної квартири, наніс удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_5 в ділянку нижньої щелепи зліва. В подальшому, знаходячись в спальній кімнаті цієї квартири, умисно, із прикладанням фізичної сили, долонею правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_5 , після чого засунув вказівний палець лівої руки в ротову порожнину ОСОБА_5 та схопив її за праву щоку і почав тягнути в коридор квартири. Внаслідок таких дій, потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі обличчя в проекції кута нижньої щелепи зліва, рани на слизовій правої щоки, струсу головного мозку, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні даного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 29.08.2017 року близько 17.00 год. в двері його квартири постукали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вони почали забирати їх з ОСОБА_5 спільну малолітню дитину. В цей час ОСОБА_4 махнув на нього предметом, схожим на ніж. ОСОБА_6 закрив собою дитину та просив їх вийти після чого подзвонив мамі та попросив викликати поліцію. Підійшов працівник поліції Цвіркун, який був одягнутий в цивільний одяг. ОСОБА_6 намагався закрити двері в квартиру та вони з ОСОБА_4 смикали за них. В цей час приїхала поліція. Вказував, що ОСОБА_5 не зачіпав, просто відпихав з метою безпеки для дитини. Він не міг нанести для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такі тілесні ушкодження так як у нього на руках знаходилась малолітня дитина.

Не дивлячись на невизнання вини підсудним, його вина об`єктивно підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами:

Показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що з ОСОБА_6 вона перебуває у шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину. 29.08.2017 року після засідання комісії у справах дітей з приводу визначення місця проживання дитини, вона разом з ОСОБА_4 , який є її двоюрідним дідом, своєю матір`ю, працівником служби Кукліновською поїхали до ОСОБА_6 . Він впустив в квартиру лише її., але дитину не віддав. ОСОБА_4 тримав двері за ручку та ОСОБА_6 схватив його за руку і скрутив йому пальця.Потім вдарив її по обличчю, але дитини не віддав. В цей час прийшла ОСОБА_8 , мама ОСОБА_6 , забрала в нього з рук дитину і пішла в кімнату, а ОСОБА_5 почала йти за нею. В цей час ОСОБА_6 , який був позаду неї, вдарив її кулаком по голові, вона хотіла щось казати, а він в цей час засунув їй пальця в рот і почав відтягувати її до дверей.

Показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що 29 серпня 2017 року після засідання у справах дітей, вони з працівником служби ОСОБА_9 та працівником поліції ОСОБА_10 , пішли до квартири ОСОБА_6 . ОСОБА_6 з дитиною на руках відкрив для них двері. Цвіркун пред`явив посвідчення, потім зачитав рішення комісії. ОСОБА_4 стояв біля дверей, а ОСОБА_5 була в коридорі квартири. Рука ОСОБА_4 знаходилась на ручці дверей квартири. ОСОБА_6 лівою рукою тримав дитину, а правою схопив за ручку, на якій був палець ОСОБА_4 , взяв за нього і повернув проти годинникової стрілки. Він відчув як у нього тріснув палець, який потім посинів і почав набухати. Після того приїхала мама ОСОБА_6 , забрала у нього з рук дитину. З квартири було чути крики. Коли ОСОБА_5 вийшла з квартири, у неї з рота йшла кров. До приходу в квартиру ніяких тілесних ушкоджень в ОСОБА_5 не було.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , матері потерпілої ОСОБА_5 слідує, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 існує спір з приводу місця проживання їх спільної малолітньої дитини. 29 серпня 2017 року після засідання комісії у справах дітей вони разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 і працівником поліції пішли до квартири ОСОБА_6 . ОСОБА_4 тримав рукою ручку дверей і ОСОБА_6 схопив його за руку і скрутив йому пальця. В квартирі ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 по обличчю. Після того як ОСОБА_8 забрала в ОСОБА_6 дитину , ОСОБА_5 пішла за нею, а ОСОБА_6 вдарив її в голову. Потім рукою схопив її за обличчя і порвав їй рота з якого пішла кров. До приходу в квартиру ОСОБА_13 будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було.

Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , дружина ОСОБА_4 , 29 серпня 2017 року, після засідання комісії у справах дітей вона з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , працівником служби Ларисою поїхали до квартири ОСОБА_6 , який не пускав їх в квартиру, телефонував в поліцію, до матері. ОСОБА_4 тримався за ручку дверей, а ОСОБА_6 хотів їх зачинити. В цей час схопив за руку з ручкою і в цей час ОСОБА_4 скривився. В квартиру зайшла ОСОБА_5 , а за нею її матір. Працівник поліції кілька раз зачитував рішення служби у справах дітей. До приходу в квартиру ОСОБА_6 ні у ОСОБА_5 ні у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона працює головним спеціалістом служби у справах дітей Полонської РДА. До них звернулась ОСОБА_5 та попросила щоб з нею пішов хтось до квартири ОСОБА_6 щоб побачити дитину. ОСОБА_6 відкрив їм двері, в нього на лівій руці була дитина. В квартиру він пустив ОСОБА_5 та хотів закрити двері. ОСОБА_4 тримався за ручку дверей. До приходу в квартиру ОСОБА_6 ні у ОСОБА_5 ні у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не було. Коли ОСОБА_5 вийшла з будинку, у неї на губах була кров. Вона розповідала, що це ОСОБА_6 порвав їй рот.

Свідок ОСОБА_8 , мати ОСОБА_6 , в судовому засіданні показала. що 29 серпня 2017 року близько 16 години до неї зателефонував її син ОСОБА_6 і попросив викликати поліцію, тому що в квартиру прийшло багато людей і хочуть забрати дитину. Вона приїхала приблизно через 15 хвилин. В квартирі була поліція. ОСОБА_5 була в квартирі, жінки в під`їзді. Крові в ОСОБА_5 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що в кінці літа на початку осені 2017 року він працював на посаді інспектора превенції. Коли прийшли до квартири ОСОБА_6 , він представився, пред`явив посвідчення та зачитав рішення служби у справах дітей. Був одягнений в цивільний одяг. ОСОБА_6 почав себе агресивно поводити, телефонувати в поліцію та до матері. До приходу в квартиру ОСОБА_6 ні у ОСОБА_5 ні у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не було. Коли ОСОБА_5 вийшла з квартири, у неї на губах була кров. Після цього він дізнався, що ОСОБА_6 для ОСОБА_4 пошкодив пальця, як це відбувалось, він не бачив.

Як слідує з протоколу проведення слідчого експерименту (а.с.58) з фототаблицями від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_5 вказувала на обставини та механізм спричинення для неї тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які відповідають її показанням в судовому засіданні.

З протоколу слідчого експерименту (а.с.63) з фототаблицями від 18 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_4 слідує, що останній розповідав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та за допомогою статиста показував як ОСОБА_6 наносив удари для ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта №415 (а.с.66) від 29.08.2017 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: синець на шкірі обличчя в проекції кута нижньої щелепи зліва, рана на слизовій правої щоки, струс головного мозку, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Під час проведення експертизи ОСОБА_5 давала пояснення для експерта, які відповідають її показанням в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта №416 (а.с.68) від 29.08.2017 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: перелом голівки середньої фаланги другого пальця лівої кисті, синець на шкірі другого пальця лівої кисті, надрив зв`язок другого пальця лівої кисті, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові та обстежуваним, а саме внаслідок викручування пальця сторонньою людиною. Під час проведення експертизи ОСОБА_4 давав пояснення для експерта, які відповідають його показанням в судовому засіданні.

З рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини Полонської РДА (а.с.69) №6 від 29 серпня 2017 року вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно існує спір з приводу визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_16 .

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень доведена повністю та його дії необхідно кваліфікувати: за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ( щодо епізоду з потерпілим ОСОБА_4 ) та за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (щодо епізоду з потерпілою ОСОБА_5 ).

Суд не приймає до уваги показання ОСОБА_6 щодо заперечення своєї причетності до заподіяння ним умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також того, що в руках у ОСОБА_4 знаходився предмет, схожий на ніж, оскільки вони спростовуються сукупністю наведених вище доказів, які на думку суду правдиво відображають дії обвинуваченого у скоєнні ним вищевказаних кримінальних злочинів.

Щодо заперечення своєї вини у нанесенні тілесних ушкоджень для ОСОБА_4 , проаналізувавши висновок судово-медичного експерта в сукупності з іншими дослідженими доказами, суд прийшов до висновку, що виявлені в потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження спричинені саме внаслідок викручування йому пальця ОСОБА_6 . Оскільки такий висновок повністю спростовується показаннями самого потерпілого ОСОБА_4 , яким суд надає перевагу, так як вони повністю узгоджуються з висновком судово-медичного експерта № 416 від 29.08.2017 року. Про наявність умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_6 на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень. Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В справі не встановлено жодних підтверджень словам захисника обвинуваченого, що саме ОСОБА_8 наносила тілесні ушкодження для ОСОБА_5 , оскільки ні сама потерпіла, ні її мати ОСОБА_11 , яка була безпосереднім свідком таких подій, не вказували на такі дії ОСОБА_8 . Сама ОСОБА_8 також, будучи допитана в якості свідка, про такі події суду не повідомляла. Суд сприймає такі пояснення захисника обвинуваченого як на спробу уникнення ОСОБА_6 відповідальності за його дії.

Незважаючи на те, що між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 існував спір з приводу місця проживання їх спільної малолітньої дитини, сам конфлікт між обвинуваченим та потерпілими виник на ґрунті неприязних відносин, в процесі суперечки між ними.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Під час розгляду справи судом неодноразово роз`яснювалась можливість примирення між потерпілими та обвинуваченим, проте ОСОБА_6 вину у скоєному не визнав навіть під тиском зібраних у справі доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у справі судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, враховуючи наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, його позитивну характеристику, висновок органу пробації, категоричне заперечення ним своєї вини у вчиненому, позицію потерпілих щодо максимальної міри покарання обвинуваченому, на думку суду обвинуваченому слід обрати покарання, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів лише у виді обмеження волі. Підстав для звільнення його від відбування покарання з підстав, передбачених ст..75 КК України, та застосування ст..69 КК України суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі, за ч.2 ст.125 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного початку відбування покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Полонський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1