ВЕРХОВНИЙ СУД
КАСАЦІЙНИЙ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
справа № 336/6314/16-к
провадження № 51-4566ск18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув в судовому засіданні в м. Києві 13 березня 2018 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи

1. Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: м. Запоріжжя,
засуджено за частиною 1 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

2. За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, засудженого визнано винуватим у тому, що він 31 липня 2016 року, близько 12 год, біля воріт гаражу належного йому домоволодіння на АДРЕСА_1 , в ході конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_6 , здійснив з належної йому мисливської рушниці постріл в область тулуба останнього, заподіявши поранення черевної порожнини, яке є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя, що призвело до розвитку шоку, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

3. Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 04 грудня 2017 року вказаний вирок залишив без змін.
Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що суди в своїх рішеннях спиралися на речові докази, які мали бути визнані недопустимими.
Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. Захисник зазначає, що обвинуваченому по закінченню досудового розслідування не було надано доступ до матеріалів кримінального провадження, а саме до речових доказів, і тому ці докази мали бути визнані недопустимими відповідно до правил частини дванадцятої статті 290 КПК.
7. Ці доводи захисту розглядалися судами першої і апеляційної інстанцій. Зокрема, у вироку суд першої інстанції зазначив, що за матеріалами провадження 24 жовтня 2016 року стороні захисту був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, але підозрюваний відмовився від ознайомлення з цими матеріалами, а його захисник підвердив у відповідному протоколі, що ознайомився з ними у повному обсязі. На підставі цих обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання доказів недопустимими. Цей висновок підтвердив і апеляційний суд.
8. Захисник в касаційній скарзі не навів доводів, які б спростовували правильність зазначених висновків судів. Хоча в скарзі захисник посилається на те, що засуджений на час відкриття матеріалів досудового розслідування знаходився під вартою, а також на докази того, що пакети з речовими доказами під час ознайомлення захисту з матеріалами досудового розслідування не розпаковувалися, це не змінює правильності висновків судів першої і апеляційної інстанції.
9. Відповідні положення статті 290 КПК передбачають обов`язок сторони обвинувачення лише надати стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто створити можливість для сторони захисту ознайомитися з цими матеріалами, зробити копії або інші відображення цих матеріалів. Однак, відповідно до частини першої статті 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав. Тому, вирішення питання, в якому обсязі скористатися наданою можливістю ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, повністю залежить від рішення сторони захисту.
10. Тому суд дійшов висновку, що правило недопустимості доказів, передбачене частиною дванадцятою статті 290 КПК, стосується лише ситуації, коли сторона обвинувачення не виконала свій обов`язок надати стороні захисту доступ до материіалів досудового розслідування, внаслідок чого та була позбавлена можливості ознайомитися з ними. Однак це правило не поширюється на ситуацію, коли сторона захисту, маючи доступ до матеріалів, за власним рішенням відмовилася від ознайомлення з ними повністю або в будь-якій частині.
11. В рішеннях судів зазначено (див. пункт 7 вище), що засуджений відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а його захисник підтвердив, що ознайомився з матеріалами. Навіть якщо припустити, що захисник не знайомився з речовими доказами, це підтвердження у відповідному документі означає, що захисник ознайомився з усіма матеріалами, з якими вважав за потрібне ознайомитися. Те, що він не скористався доступом до речових доказів, не означає, що сторона обвинувачення не виконала вимоги статті 290 КПК. Оскільки засуджений відмовився скористатися доступом до матеріалів досудового розслідування, та обставина, що він в цей час перебував під вартою, не змінює правильності висновку, що доступ до матеріалів йому був наданий,.
12. На підставі викладеного, суд вважає аргументи захисника необгрунтованими, а доводи судів першої і апеляційної інстанції у відповідь на них такими, що грунтуються на правильному розумінні положень статті 290 КПК.
13. Зважаючи на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2