Справа № 367/6427/17
Провадження по справі № 1-кп/367/56/2018
У Х В А Л А
Іменем України
01 березня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 16.03.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000272 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків. Крім того, прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, який спливає 09.03.2018р.. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, який є особливо тяжким кримінальним злочином, передбаченим ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки прокурором не було усунуто недоліки, які були вказані в ухвалі суду про повернення. Також, заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строків тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків. Захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м,який, а саме домашній арешт, оскільки обвинувачений не має на меті впливати на свідків та потерпілих і ухилятись від суду, та ризики наведені прокурором в клопотанні про продовження строку тримання під вартою нічим не підтверджені та обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явились, надали суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 291 КПК України Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, в тому числі, такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта, в тому числі, додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений не до підозрюваного.
Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.08.2017 року, обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків, оскільки він не відповідав вимогам ст. 291 КПК України.
Так, до суду 26.09.2017 року надійшов новий обвинувальний акт складений прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області у даному кримінальному провадженні після усунення недоліків. При цьому при складанні даного акту прокурор не тільки підписав його, а й сам його собі затвердив, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Крім того, як вбачається з обвинувального акту від 18.09.2017 року, ухвала суду від 30.08.2017 року, була виконана частково, прокурором при складанні обвинувального акту не було усунено усіх недоліків вказаних судом, та новий обвинувальний акт містить суперечності щодо фактичних обставин справи на які зверталось увагу суду при поверненні обвинувального акту, а саме, на початку викладу обвинувального акту вказано, що ОСОБА_7 обвинувачується, що він вчинив злочин спільно з невстановленими особами в кількості двох чоловіків (матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження), при цьому далі при викладенні обвинувачення прокурор зазначає, що вже ОСОБА_7 вчинив злочин разом із невстановленою особою, тобто однією, а не двома, як було вказано раніше. Також, залишається не зрозумілим які саме дії вчиняв ОСОБА_7 , а які дії вчиняли інші невстановлені особи.
Крім того, в обвинувальному акті при викладені фактичних обставин зазначено, що ОСОБА_7 з невстановленими особами, щоб уникнути затримання, залишили автомобіль та втекли в напрямку с. Загальці Бородянського району Київської області. Однак, далі прокурор вказує, що в подальшому ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції недалеко від місця ДТП, а саме в кюветі поблизу автодороги Київ-Ковель, а його спільники зникли у невідомому напрямку з грошовими коштами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. З такого викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення незрозуміло все ж таки ОСОБА_7 втік з невстановленими особами, щоб уникнути затримання, та яким чином він повернувся до місця ДТП та був затриманий працівниками поліції. Також, залишилось не вказаним до яких наслідків призвів постріл ОСОБА_7 в область живота ОСОБА_9 ..
Також, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_7 вирвав з рук ОСОБА_8 рюкзак у якому знаходились спільні кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в загальній сумі 118 075 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.03.2017 року становить 26,88 грн за 1 долар США, тобто 3 173 946 гривень 68 копійок та 23 000 гривень (з яких 51 075 доларів США та 23000 гривень належали ОСОБА_8 та 68000 доларів США належали ОСОБА_9 ). Однак, 51 075 доларів США та 68000 доларів США складають суму у розмірі 119 075 доларів США, тобто сума викраденого зазначено не вірно.
Відповідно до ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
Так, напочатку обвинувального акту, вказано, що ОСОБА_7 17.03.2017 року було повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, що спричинило матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Разом із тим, з фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_7 разом із невстановленими досудовим слідством особами (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження), крім застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, ще й погрожували застосувати насильство небезпечне для життя чи здоров`я особи.
Крім того, кваліфікація дій ОСОБА_7 в обвинувальному акті відрізняється від повідомленої йому підозри, а саме ОСОБА_7 , обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, що спричинило матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а підозру йому було повідомлено про напад з метою заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, що спричинило матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. При цьому, будь-яких даних про зміну ОСОБА_7 раніш пред,явленої підозри рреєстр матеріалів досудового розслідування не містить.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який міститься в даному обвинувальному акті є не зрозумілими та його положення суперечать одне одному.
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у частині 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» відсутня інформація щодо роз`яснення прав та обов`язків підозрюваному, тобто з такого викладу вбачається, що права та обов`язки ОСОБА_7 , як підозрюваному, взагалі не були роз`яснені.
Крім того, у частині 2 «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» відсутнє таке процесуальне рішення як «Обвинувальний акт», яким закінчується досудове слідство. При цьому, в даному кримінальному провадженні обвинувальний акт складався вже двічі та жодних відомостей щодо їх складання відсутні.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
Заслухавши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на більш м,який, та думку обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2018 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 09.03.2018 року.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення підготовчого судового засідання судом не відпали. Оскільки обвинувачений, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м,який, оскільки обвинувачений не має мети вплинути на свідків та потерпілих по даному кримінальному провадженню та перешкоджати іншим чином. Так, на теперішній час судом ще не допитано потерпілих та свідків по даному провадженню, та судом враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину групою осіб, за попередньою змовою ще з двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження. Також, суд враховує, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та лише в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, та на теперішній час обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочин, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.
Суд не приймає доводи захисника, про можливість заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м,який, оскільки вони не спростовують доводи прокурора про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Одночасно використовуючи ст. 28 КПК України, суд констатує, що під час розгляду даного кримінального провадження кожна процесуальна дія та процесуальне рішення виконуються та приймаються в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Так, на думку суду дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді.
Крім того, загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у п.79 правової позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, який і вбачає суд із розгляду даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали суду про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 291, 292, 314, 315, 376, КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000272 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, повернути прокурору Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 днів з моменту його отримання.
Клопотання прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 ( шістдесят) днів.
Строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 01.03.2018 року до 29.04.2018 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який, - відмовити.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 03 березня 2017 року о 12 годині 50 хвилин.
В частині повернення обвинувального акту прокурору ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3