23 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Парадіз компані» про скасування арешту майна,
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Парадіз компані».
Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що 16.02.2017 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/5203/17 у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 75 за ч. 3 ст. 212 КК України накладений арешт на грошові кошти ТОВ «Парадіз Компані», які знаходяться на банківських рахунках в АТ «Укрсиббанк».
На думку ініціатора клопотання, зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, арешт накладений необґрунтовано.
У зв`язку з цим, заявник вважав, що піддані арешту грошові кошти не можуть бути використані у якості забезпечення відшкодування завданої вчиненням кримінального правопорушення шкоди, оскільки ТОВ «Парадіз компані» не має відношення до злочину, за фактом вчинення якого здійснюється кримінальне провадження.
У зв`язку з наведеним заявник просив скасувати арешт коштів, які зберігаються у банківській установі.
У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив.
Слідчий СУ ФР ОВПП ДФС до суду також не прибув, про причини неявки не проінформував. Зазначена обставина не є перешкодою для розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.
При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2017 задоволено клопотання слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 та у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 75 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України накладено арешт на банківські рахунки ТОВ «Парадіз компані».
Підставою для прийняття такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини ухилення службовими особами ДП «Трансгарант Україна» від сплати податків за рахунок проведення фіктивних господарських операцій з низкою суб`єктів господарювання, зокрема, з ТОВ «Парадіз компані».
З огляду на зазначене, слідчим ініційовано накладення арешту на грошові кошти вказаного вище товариства, які знаходяться на банківських рахунках в АТ «Укрсиббанк».
Накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що такі кошти отримані злочинним шляхом та можуть бути використані у якості забезпечення відшкодування завданих збитків.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.
Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
У той же час, оцінюючи письмові доводи представника власника рахунків, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, та не доводять наявність обставин, що свідчать про необґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, заявник, не з`явившись до суду, позбавив слідчого суддю можливості дослідити додаткові доводи щодо ініційованого ним клопотання.
Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.
У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
У цьому випадку обмеження права власності ТОВ «Парадіз компані» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Парадіз компані» у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 75 за ч. 3 ст. 212 КК України про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1