Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/28/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 368 (168) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 000273 від 04 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого старшим державним виконавцем відділу ДВС Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.368 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-правових чи адміністративно-господарських функцій строком на один рік.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання у виді арешту строком на 5 років.

Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-правових чи адміністративно-господарських функцій строком на один рік, виконується окремо.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 1445,65 грн. за проведення судових експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винуватим та засудив ОСОБА_8 за те, що він працюючи старшим державним виконавцем відділу ДВС Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області, будучи представником влади - посадовою особою 7 категорії, якій присвоєно 14 ранг державного службовця, отримав від ОСОБА_9 , яка діяла в інтересах ОСОБА_10 - 5000,00 грн. неправомірної вигоди, за зняття тимчасового обмеження ОСОБА_10 у праві виїзду за межі України, не накладення арешту на майно та заробітну плату ОСОБА_10 , а також невжиття заходів виконавчого провадження при слідуючих обставинах.

26 листопада 2013 року відділом ДВС Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області на підставі виконавчого листа № 0511/4623/13-ц 2/224/186/13 від 08.04.2013 року, виданого Дебальцевським міським судом Донецької області відкрито виконавче провадження № 32/15, ЄДРВП № 40960760 про стягнення з ОСОБА_10 на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_11 аліментів в розмірі 605,00 грн. щомісячно до досягнення останнім повноліття.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року, ОСОБА_10 , у зв`язку із заборгованістю по аліментах, обмежено у праві виїзду за межі України.

04 жовтня 2015 року, ОСОБА_10 відряджений провідником на залізниці до м. Москва Російської Федерації, однак працівниками митниці його було знято з потягу, у зв`язку з обмеженням права виїзду за кордон.

05 жовтня 2015 року, ОСОБА_9 , яка являється тіткою ОСОБА_10 , за його проханням прибула до ВДВС Новомиргородського РУЮ, розташованого по вул. Кірова, 5, що в м. Новомиргород, для того щоб з`ясувати причину та підстави заборони виїзду ОСОБА_10 за кордон.

Від державного виконавця ОСОБА_12 - ОСОБА_9 дізналась про те, що виконавче провадження стосовно її племінника ОСОБА_10 знаходиться у провадженні старшого державного виконавця ОСОБА_8 .

В силу функціональних обов`язків та службових повноважень державного виконавця, ОСОБА_8 відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» державним службовцям заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

09 жовтня 2015 року ОСОБА_10 приїхав до ВДВС Новомиргородського РУЮ і звернувся безпосередньо до ОСОБА_8 , який в коридорі, неподалік свого службового кабінету повідомив ОСОБА_10 про те, що для направлення протягом 2-ох тижнів відповідного листа до Прикордонної служби України про скасування обмежень виїзду за кордон, ОСОБА_10 повинен сплатити йому особисто 5000 грн.

03 листопада 2015 року приблизно 11.23 год. ОСОБА_8 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_10 про те, що він зібрав стосовно нього пакет документів щодо його заробітної плати та майна, накладе на них арешт, у разі несплати йому ОСОБА_10 - 5000,00 грн.

ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , як державний виконавець може вчинити вказані виконавчі дії, чим позбавить його певних прав та можливостей, погодився з умовами ОСОБА_8 та пообіцяв після отримання кредиту в банку передати вказану ОСОБА_8 суму грошових коштів.

05 листопада 2015 року приблизно 15.00 год. ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_10 прийшла до ОСОБА_8 для того щоб поцікавитись про дії ОСОБА_8 щодо передачі документів про накладенню арешту на банківські рахунки та майно ОСОБА_10 , а також перевірити їх домовленість.

Під час бесіди, ОСОБА_8 пояснив ОСОБА_9 , що він підготує відповідну постанову для Державної прикордонної служби України і передасть її ОСОБА_10 для відправки поштою на адресу Прикордонної служби, після чого ОСОБА_10 зможе виїжджати за кордон.

Крім того, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , про те, що рахунки ОСОБА_10 він не блокував та майно не арештовував, при цьому вказав, що йому необхідно передати 5000,00 грн. та 300,00 грн. на витрати.

ОСОБА_9 погодилась з умовами ОСОБА_8 і підтвердила свої наміри про передачу вказаної ним суми грошових коштів, посилаючись на відрядження ОСОБА_10 , після чого вони домовились зустрітися 06 листопада 2015 року.

06 листопада 2015 року приблизно 11.45 год. в обумовлений з ОСОБА_8 час ОСОБА_9 прийшла до відділу ДВС Новомиргородського РУЮ, розташованого за адресою: м. Новомиргород, вул. Кірова, 52, та передала ОСОБА_8 в якості неправомірної вигоди - 5000, 00 грн., після чого ОСОБА_8 було затримано на місці вчинення злочину працівниками правоохоронних органів з вилученням вказаної суми грошових коштів.

При таких, встановлених обставинах цієї справи, суд з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків, наявних у справі письмових доказів, а також з посиланням на конкретні рішення Верховного Суду України по даній категорії справ та правову позицію ВСУ, перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.3 на ч.1 ст. 368 КК України, оскільки за висновком суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були зацікавлені у незаконній, неправомірній поведінці ОСОБА_8 як службової особи, при наявності заборгованості по аліментах прагнули обійти закон, зняти з ОСОБА_10 обмеження виїзду за кордон та не допустити арешту майна, блокування рахунків по заробітній платі.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати вказаний вирок місцевого суду, вказуючи на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, згідно з яким просить визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-правових та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією майна, крім того просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення 14 рангу державного службовця.

Зокрема прокурор зазначає, про те, що під час досудового розслідування зібрано достатньо належних та допустимих доказів, які з об`єктивністю викривають злочинну діяльність державного виконавця ОСОБА_8 , який зобов`язаний був вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та інструкцією заходів виконавчого провадження для стягнення із ОСОБА_10 заборгованості по аліментах, у тому числі встановити фактичне місце роботи боржника - ОСОБА_10 , перевірити наявність або відсутність у нього майна, на яке може бути накладений арешт та направити виконавчий лист на виконання за місцем роботи ОСОБА_10 ..

Однак, ОСОБА_8 , на думку прокурора, використав свої службові повноваження, як представника влади, з метою власної наживи та незаконного збагачення, погрожуючи накладенням арешту на рахунки та майно ОСОБА_10 , не скасовуючи у законний спосіб тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_10 за кордон, не передаючи виконавчий лист за його місцем роботи для утримання із заробітної плати ОСОБА_10 заборгованості по аліментах, в такий спосіб створив ОСОБА_10 умови, за яких він через ОСОБА_9 змушений був дати хабар.

Прокурор стверджує, що суд наведеним обставинам не дав належної та об`єктивної оцінки, не врахував норми закону, які регулюють виконавче провадження, що призвело до передчасного та помилкового висновку про те, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 були заінтересовані у незаконних діях та неправомірній діяльності державного виконавця ОСОБА_8 , вважає, що суд неправильно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.3 на ч.1 ст. 368 КК України, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вирку.

У запереченнях проти апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_13 просить відмовити прокурору у її задоволенні, а вирок місцевого суду залишити без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість, повноту та об`єктивність судового слідства, правильність висновків суду та їх відповідність фактичним обставинам цієї справи.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора судове слідство в обсязі допитану обвинуваченого, свідків та дослідження письмових доказів, в дебатах думку, прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судоверішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 , як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, суд першої інстанції на обґрунтування своїх висновків, у мотивувальній частині вироку, з посиланням на практику Верховного Суду України по даній категорії справ, зазначив, про те, що з об`єктивної та суб`єктивної сторони у діях ОСОБА_8 не має такої кваліфікуючої ознаки, як вимагання неправомірної вигоди, оскільки з показань свідків ОСОБА_10 та його тітки ОСОБА_9 , під час розгляду справи слідує, що вони були зацікавлені у незаконній діяльності та неправомірній поведінці службової особи, прагнули обійти закон, оскільки незважаючи на наявність у ОСОБА_10 заборгованості по аліментах, прагнули зняти з нього заборону виїзду за кордон та забезпечити невжиття державним виконавцем ОСОБА_8 заходів виконавчого характеру (накладення арешту на його майно та заробітну плату).

Крім того, суд вказав, що при наявності у ОСОБА_10 заборгованості зі сплати аліментів, дії, виконанням яких (зверненням до суду з поданням про накладення арешту на майно на кошти ОСОБА_14 ) погрожував ОСОБА_8 , були обумовлені його службовим становищем, і, головне, не мали протиправний характер.

На обґрунтування своїх висновків суд послався на сукупність зібраних під час досудового розслідування письмових доказів, а саме даних: повідомлення Управління СБУ в Кіровоградській області слідчому від 05.11.2015 року № 61/к/1743/нт; протоколу огляду місця події від 06.11.2015 року, згідно якого за участю працівників УСБ України, начальника ВР ЗССДСУ УМВС ОСОБА_15 в присутності понятих, вилучено грошові кошти в сумі 5000 грн., грошові кошти в сумі 184 грн., мобільний телефон марки «Samsung Duos», виконавче провадження №32/15, сухі та вологі змиви з обох долонь рук ОСОБА_8 , сухий змив з лівої передньої кишені штанів ОСОБА_8 ; протоколу освідування особи від 06.11.2015 року, згідно з яким за участю працівників УСБ в області, старшого слідчого ОСОБА_16 та начальника ВР ЗССДСУ УМВС ОСОБА_15 в присутності понятих, встановлено, що на долонях обох рук ОСОБА_8 виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка при освітлені світлом ультрафіолетової лампи світиться характерним світло-зеленим кольором, аналогічні сліди спеціальної хімічної речовини виявлено на зовнішній поверхні передньої лівої та задньої лівої кишені ОСОБА_8 ; протоколу про застосування заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 06.11.2015 року, згідно з яким в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 в період з 11 год.05 хв. до 11 год. 20 хв. за участі заявника ОСОБА_9 , понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були оглянуті та помічені за допомогою спеціального невидимого препарату «Промінь - 1» з обох сторін купюри номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 25 (двадцять п`ять) штук, після чого вручені ОСОБА_9 для участі у проведенні контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину; протоколу про проведення аудіо- та відеоконтролю стосовно старшого державного виконавця ВДВС Новомиргородського РУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_8 від 06.11.2015 року, згідно якого отримано аудіо- та відеозапис тривалістю 05 хв. 36 сек., що знаходиться на матеріальному носії інформації DVD- R диску реєстр. №574 т, на яких зафіксовано факт зустрічі та розмови ОСОБА_8 (Н) з гр. ОСОБА_9 ( ОСОБА_19 ), яка відбулася 05.11.2015 року, приблизно в 15 год. 50 хв.; протоколу проведення негласних слідчих (розшукових дій) від 06.11.2015 року у вигляді спостереження 05 та 06 листопада 2015 року за особою ОСОБА_8 ; протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 06.11.2015 року, згідно якого отримано аудіо-та відеозапис тривалістю 04 хв. 05 сек., що знаходиться на матеріальному носії інформації DVD- R диску реєстр. № 575 т, на яких зафіксовано факт зустрічі та розмови ОСОБА_8 (Н) з гр. ОСОБА_9 ( ОСОБА_19 ), яка відбулася 06.11.2015 року, приблизно в 11 год. 43 хв.; протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 06.11.2015 року; листа Держприкордонслужби України вих. № 0.64-8448/0/18-15 від 16.07.2015 року (а.с. 86 т.1); рішення тво начальника 4-го відділення ІПС впс «Конотоп» лейтенанта ОСОБА_20 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку ОСОБА_10 ; копії матеріалів виконавчого провадження № 32/15 номер за ЄДРВП 40960760; висновку судової експертизи № 2/1875 від 04.12.2015 року, в якому зазначено, що: на двадцяти п`яти купюрах номіналом 200 грн. кожна за №: КЙ3235776; КЙ3235773; ЕЦ7218303; ЕВ218303; ЕВ3428467; КЙ3235781; ЄЧ9457310; КЙ3235777; КЙ5331310; КЙ3235771; ЄЖ0337686; ЕФ5104193; КЙ5104193; КЙ3235778; КЙ3235770; ЕД3862273; ЗЕ1477264; ЄГ6656746; ЕИ4238796; КЙ3235782; ЗЄ1797234; ПЄ6071609; ЗБ8679492; ЗД7776440; КЙ3235772; КЕ1693487; КЙ3235774 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має люмінесценцію жовтого кольору. Крім того на вказаних купюрах виявлено напис «ХАБАР СБУ», який має в УФпроменях люмінесценцію блакитного кольор, даних аудіо та відеозаписів негласних дій, огляду місці події та освідування особи.

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , під час досудового розслідування перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у вищевказаних процесуальних документах неправдивих даних, недопустимість висновків експерта, постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину, про використання заздалегідь ідентифікованих ( помічених) засобів, як доказів обґрунтовано визнані судом безпідставними.

Даючи об`єктивну, юридичну оцінку зібраним в справі доказам та мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно та цілком обґрунтовано, з посиланням на показання ключових свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні, які підтвердили факт передачі ОСОБА_8 в якості хабара 5000, 00 грн. за те, що він виготовить і передасть ОСОБА_10 постанову про скасування обмеження у праві виїзду за кордон, не буде накладати арешт на рахунки ОСОБА_10 та автомобіль, а також вживати інших примусових заходів виконавчого провадження, зазначив про те, що дії ОСОБА_8 при таких обставинах не утворюють вимагання неправомірної вигоди.

Досліджуючи мотив злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , суд також на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про наявність у його діях з об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, оскільки ОСОБА_8 , будучі державним виконавцем - представником влади, при наявності заборгованості у ОСОБА_10 по аліментах та відкритому виконавчому провадженні, скориставшись тим, що ОСОБА_10 працює провідником на Одеській залізниці і їздить у відрядження за межі України, використовуючи свої службові повноваження, отримав від ОСОБА_10 через ОСОБА_9 хабар в сумі 5000, 00 грн. за не вжиття примусових заходів виконавчого провадження, а саме зняття заборони виїзду за кордон, не накладення арешту на майно та рахунки ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були явно заінтересовані у ненастанні негативних наслідків для ОСОБА_10 .

В даному випадку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст. 368 КК, а не ч.3 ст. 368 КК України, як стверджує прокурор у своїй апеляційній скарзі, які виразились в отриманні державним виконавцем - представником влади ОСОБА_8 - 5000 грн. неправомірної вигоди.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Як пояснив ОСОБА_8 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, він свою вину в отриманні хабара за ч.1 ст. 368 КК України визнає повністю, з вироком згоден.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що ОСОБА_10 змушений був надати неправомірну вигоду ОСОБА_8 для того щоб уникнути негативним наслідкам, спростовуються показаннями самого ОСОБА_10 , який в суді апеляційної інстанції пояснив, що після телефонної розмови з ОСОБА_8 він вирішив не платити йому хабара, гроші перерахувати колишній дружині за аліменти та домовився з керівництвом залізниці про те, що його відрядження будуть проходити на території України.

Крім того, свідок ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду також пояснила, що передала ОСОБА_23 хабара за те щоб він зняв обмеження і дав можливість ОСОБА_10 виїжджати за кордон, не накладав арешт, не блокував заробітну карточку ОСОБА_10 та не направляв виконавчий лист на роботу.

Таким чином, версія прокурора про те, що ОСОБА_10 був змушений дати хабар спростовується показаннями самого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_9 , стенограмою розмов та відеозаписом із застосуванням спеціальних технічних засобів, які містяться в матеріалах справи і дослідженні апеляційним судом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність спростовуються вищевикладеним.

Разом з цим, колегія суддів визнає слушними доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У роз`яснення, викладених уп.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рекомендовано судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
В цій справі, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, в оскаржуваному вироку зазначив, про те, що відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не одружений, дітей не має, працює державним виконавцем, має 14 ранг державного службовця.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлены.

Разом з цим, фактичні обставини цієї справи, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, свідчать про те, що ОСОБА_8 працюючи державним виконавцем ВДВС Новомиргородского РУЮ, будучи представником влади - державним службовцем, вчинив умисне, кваліфіковане, корисливе середньої тяжкості кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності у молодому віці, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, не одружений, утриманців не має, вину визнав, разом з цим стверджує, що гроші не вимагав, хабар не отримував, діяв в межах службових повноважень та функціональних обов`язків, згідно з законом « Про виконавче провадження».

Враховуючи, характер, спрямованість, спосіб вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, ступінь його тяжкості та суспільної небезпечності, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також з урахуванням того, що ОСОБА_8 отримавши хабара, своїми безпосередніми діями підірвав авторитет органів державної влади, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям призначеного покарання у виді позбавлення волі, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання слід змінити з ухваленням нового.

Таке рішення суду, на думку колегії суддів буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 414, 418, 420-, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року в кримінальному провадженні № 000273 від 04 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.368 КК України - змінити в частині призначення основного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, зарахувати строк його переднього ув`язнення, а саме з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2016 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

В решті вказаний вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4