АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/7999/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/662/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого, адвокат - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати як необґрунтовану, невмотивовану та таку, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України було повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.

Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт переданий до суду містить лише формальний та поверхневий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 382 КК України без зазначення редакції якої норми статті. Крім того, під час підготовчого судового засідання цивільним позивачем ОСОБА_9 до канцелярії суду було подано цивільний позов із зазначенням про те, що він є потерпілим за даним кримінальним провадженням і йому спричинено шкоду, але з обвинувального акту не вбачається, що останній визнаний потерпілим за даним кримінальним провадженням, а також не зазначено про розмір спричиненої шкоди ОСОБА_9 діями ОСОБА_6 , та не зазначено про призначення проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, що є обов`язковим відповідно до ст. 242 КПК України. Крім того яке на підставу повернення обвинувального акту суд першої інстанції послався на те, що в доданому до обвинувального акту реєстрі не відображено в повному обсязі проведення всіх процесуальних дій та не містить даних щодо усіх осіб, відносно яких або за участю яких проводились певні дії та щодо яких приймались процесуальні рішення. Також з реєстру вбачається, що обвинуваченому не було надано доступу до матеріалів кримінального провадження, а такий доступ надавався лише адвокатам обвинуваченого. Крім того матеріали кримінального провадження не містять доказів вручення обвинуваченому ОСОБА_6 повідомлення про підозру, тобто відносно ОСОБА_6 складено обвинувальний акт як відносно особи, яка не набула процесуального статусу підозрюваного та обвинуваченого в порядку, передбаченому нормами КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстав для його повернення прокурору відсутні. Так, на думку апелянта, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 детально розкриті фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення з посиланням на фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначено об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, зазначено предмет злочину та час його вчинення. Крім того під час досудового слідства жодною особою не було подано заяви та письмової згоди про визнання її потерпілим від злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 і правових підстав для визнання ОСОБА_9 потерпілим під час досудового розслідування не було, а що стосується того, що в обвинувальному акті не визначена розмір шкоди спричиненої діями ОСОБА_6 , то на стадії досудового розслідування жодна особа не була визнана потерпілою, а отже і підстав для проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди не існувало. Що стосується невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України. то на думку апелянта суд взагалі не конкретизував в чому саме полягає така невідповідність. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про його права та обов`язки про що свідчить оптичний диск з відеозаписом цієї процесуальної дії і крім того факт отримання повідомлення про підозру останній підтвердив в скаргах на дії слідчого та прокурора.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі; обвинувачений та його захисник, кожен окремо, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення оскільки ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України і не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України.

Вимогам закону повинен відповідати не лише обвинувальний акт, а й додані до нього обов`язкові документи, а саме реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст. 2 КПК України.

Із вимог ч.2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 ч.2 ст. 291 КПК України:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата

та місце народження, місце проживання,громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата

та місце народження, місце проживання,громадянство);

4) прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо

юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта ( уразі проведення експертизи під час

судового розслідування);

9) дату та місце його складання та затвердження.

Статтею 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Недотримання імперативних вимог ст. 291 КПК України згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 291, 109 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 .

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, дійшов обґрунтованого висновку про його невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України.

Так, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що зі змісту реєстру вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 не було надано доступу до матеріалів кримінального провадження, що є порушенням вимог ст. 290 КПК України, оскільки такий доступ до матеріалів кримінального провадження надавався стороні захисту, тобто адвокатам обвинуваченого і даних щодо вчинення такої процесуальної дії для обвинуваченого представлений до суду реєстр не містить.

Крім того, на думку колегії суддів обґрунтованими підставами повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокурору є його невідповідність вимогам п.п. 2, 3,7,8 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є не тільки забезпечення швидкого розслідування та судового розгляду, а й повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції під час підготовчого судового засідання ОСОБА_9 було подано до канцелярії суду цивільний позов а порядку ст. 128 КПК України в якому він просить визнати його цивільним позивачем по даному кримінальному провадженню, а також зазначає, що він є потерпілим на виробництві і невиконанням рішення суду обвинуваченим ОСОБА_6 йому завдано шкоду, оскільки до теперішнього часу не складено на виконання рішення суду актів за формами Н1 та Н5, у зв`язку з чим йому не виплачено страхові виплаті, належні за законом, не відшкодована шкода, однак з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що відносно ОСОБА_9 складалась постанова про визнання його потерпілим.

Крім того, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням і відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить формальне посилання на те, що ОСОБА_9 є потерпілим на виробництві і позбавлений права на отримання належним виплат у зв`язку з тим, що рішення суду не виконано обвинуваченим ОСОБА_6 .. Будь-яких даних про проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, яка є обов`язковою за змістом ст. 242 КПК України матеріали кримінального провадження не містять.

Також до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який не відповідає в повному обсязі вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, а саме не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій, не містить даних щодо усіх осіб, відносно яких або за участю яких проводились певні дії та щодо яких приймались процесуальні рішення.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а недоліки, зазначені в ухвалі суду першої інстанції перешкоджають призначенню справи до розгляду по сутті, а усунення виявлених недоліків на стадії підготовчого або судового розгляду справи законом не передбачено.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить лише формальний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, але не містить формулювання обвинувачення, яке у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а пред`явлення неконкретного обвинувачення, на думку колегії суддів, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке обмежує ОСОБА_6 у здійсненні його права на захист, що прямо порушує п. 3 ст. 6 Конвенції та є неприпустимим, а також позбавляє суд можливості призначити провадження до судового розгляду та в подальшому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують цих висновків суду першої інстанції у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4