15.12.2017 Справа № 469/1398/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003096 від 28.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

Захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, оскільки у стислому викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не встановлено місце скоєння правопорушення (не вказані юридична адреса бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », біля якої скоєно злочин, та конкретна відстань від бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в одинцях виміру), а поняття "на узбережжі Чорного моря" є досить абстрактним; формулювання обвинувачення неконкретне; відсутня правова кваліфікація кожного з правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; обвинувальний акт містить відомості про запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, та про захисника, що не передбачено ст.291 КПК України; відсутні відомості про місце складення обвинувального акта та його затвердження; в порушення ч.1 ст.37 КПК України не визначено старшого групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні; не з`ясовано дату народження обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки у різних частинах обвинувального акта вона зазначена по-різному; при визначенні обставин, передбачених ст.ст.66, 67 КК України, не вказаний процесуальний статус ОСОБА_4 ; у розділі обвинувального акта про встановлення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначено "...не спричинено майнову шкоду потерпілій", тоді як раніше у обвинувальному акті потерпілими вказані особи чоловічої статі; в додатках до обвинувального акта не зазначена розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта; реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про час проведення окремих процесуальних дій; до реєстру віднесені матеріали, які не є ні процесуальними діями, ні процесуальними рішеннями (зокрема, рапорти).
Прокурор та потерпілі проти повернення обвинувального акта заперечували.
Прокурор послався на те, що вказані захисником недоліки обвинувального акта не є підставами для його повернення; потерпілі та їх представник вважали, що викладені у обвинувальному акті дані є достатніми для судового розгляду кримінального провадження, а клопотання захисника є засобом затягування процесу.

Згідно зі ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
На підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості :
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, та інші документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.
Положеннями ч.2 ст.109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з обвинувального акта, у ньому міститься короткий виклад обставин кримінальних правопорушень, які встановлені органом досудового розслідування; прокурором зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинених кримінальних правопорушень у тому обсязі, який прокурор вважає встановленим; зокрема, дані про місце скоєння правопорушень, хоча й не конкретизовані за юридичною адресою та одиницями виміру відстані, проте містять прив"язку до конкретного закладу відпочинку та об"єктів територіального устрою, що, зокрема, дає підстави для визначення територіальної підсудності кримінального провадження.
Дата народження обвинуваченого, встановлена під час підготовчого провадження, співпадає з датою народження, зазначеною у даних про обвинуваченого, а дані про потерпілих чітко та зрозуміло визначені у вступній частині обвинувального акта та короткому викладі обставин кримінального правопорушення, а тому наявність у обвинувальному акті ще й іншого місяця народження обвинуваченого та викладення відомостей про відсутність завданої шкоди потерпілій (у однині та у жіночому роді замість множини та чоловічого роду) може бути визнано опискою та усунуто під час підготовки до судового розгляду.
Викладення у обвинувальному акті відомостей про запобіжний захід обвинуваченого та про захисника обвинуваченого, хоча й не передбачено ст.291 КПК України, проте не суперечить кримінальному процесуальному закону та не перешкоджає судовому розгляду кримінального провадження, так само як і відсутність даних у обвинувальному акті про старшого групи прокурорів та процесуальний статус ОСОБА_4 при посиланні на ст.ст.66, 67 КК України, а тому зазначені обставини не можуть бути підставою для поверення обвинувального акта прокурору.
Розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, хоча й не зазначена у обвинувальному акті як додаток до нього, проте надійшла до суду разом з обвинувальним актом (а.с.12) та зазначена у описі документів, які містяться у матеріалах обвинувального акта (а.с.1).
Внесення до реєстру матеріалів досудового розслідування запису про рапорт слідчого, виходячи зі змісту ст.3 КПК України, є записом про процесуальні дії, а тому не є порушенням вимог ст.109 КПК України.
Разом з тим, формулювання обвинувачення у обвинувальному акті є неконкретним; відсутня правова кваліфікація кожного з правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, натомість стороною обвинувачення всі діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфіковані одночасно за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.122 КК України.

Відсутність чіткого, конкретного формулювання обвинувачення у скоєнні злочину фактично позбавляє обвинувачену особу можливості захищатися від такого обвинувачення в суді.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішеннях у справах "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року (п.34), Селіверстов проти Росії від 25 вересня 2008 року (п.17), положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Крім того, обвинувальний акт всупереч вимогам п.9 ч.2 ст.291 КПК України не містить відомостей про місце складення обвинувального акта та його затвердження (наявні дані лише про місце погодження обвинувального акта прокурором).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

У порушення вимог ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення окремих процесуальних дій (п.п.8, 42, 73, 74, 77 та ін.).
Недоліки реєстру досудового розслідування хоча й не є безумовною підставою для повернення обвинувального акта, але, з урахуванням даних про недоліки обвинувального акта, свідчать про невідповідність його вимогам закону в цілому.
Таким чином, судом встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Виходячи з викладеного вище, керуючись п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003096 від 28.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя