Справа № 460/2599/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/92/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

за участю прокурора : - ОСОБА_8

обвинуваченого : - ОСОБА_7

захисника : - ОСОБА_9
представника потерпілого : - ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, несудимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки та покладено обов`язки передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміні місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

По кримінальному провадженні вирішено питання цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 17 червня 2014 року о 22 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Pajero Wagon 3.2", р/н НОМЕР_1 , та рухаючись по автомобільній дорозі Львів - Краковець у напрямку с. Краковець, Яворівського району, Львівської області, при проїзді ділянки в с. Рясне-Руське, Яворівського району, Львівської області, в районі перехрестя з вул. Парковою, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п.п.2.3 б, д, 2.9 а, Розділу 14 п.14в та вимоги забороненого дорожнього знаку 3.25 додатку 1 i горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, додатку 2 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки її змін, під час виконання обгону попутного транспортного засобу та виїзду на смугу зустрічного руху, пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, при цьому не переконався, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка привела до зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ-2107", р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , та автомобілем марки "Renault Laguna", р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 . В подальшому, втративши контроль над рухом керованого ним автомобіля, ОСОБА_13 , виїхав праворуч за межі проїзної частини дороги.
Внаслідок описаної дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток голови, тулуба та кінцівок, з ушкодженням внутрішніх органів, котра привела до гострої кровотечі і обезкровлення, що було причиною його смерті. Пасажир цього транспортного засобу ОСОБА_14 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримала закриті переломи обох стегон з зміщенням, струс головного мозку, садна на обличчі, на правій руці, на ногах, синці на ногах, садна-подряпини, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Пасажир автомобіля марки "Renault Laguna", р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_15 відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримав закритий перелом першої плеснової кістки правої стопи, синець правої лобно-скроневої ділянки голови, рану правої щічної ділянки, струс головного мозку, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Наголошує, що застосовуючи вимоги ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість злочину та особу винного, його ставлення до вчиненого ним злочину, погашення завданої шкоди потерпілим на їхніх умовах, позицію потерпілих щодо покарання, які просять не позбавляти волі обвинуваченого, а також те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Однак вважає, що вказані обставини необхідно розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_7 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання останньому у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, а не як такі, що дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання.
Зазначає, що судом належним чином не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння (відповідно до висновку 1,48 проміле етанолу в крові).
Вважає, що в порушення вимог чинного кримінального процесуального кодексу України, судом на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання, а саме позбавлення права керувати транспортним засобом.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, однак просив врахувати особу ОСОБА_7 та позицію потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, представника потерпілого захисника ОСОБА_10 , який заперечив апеляційну скаргу прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Вина ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у вироку покликається на врахування характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та виключно позитивно характеризується по місцю роботи, має проблеми із здоров`ям.
Крім того, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування всім потерпілим завданого збитку та заподіяної шкоди, заяви та клопотання всіх потерпілих про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, та обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши вище наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про можливість застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням.
Дана справа неодноразово вже розглядалась Апеляційним судом Львівської області і ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 12 грудня 2014 року та 10 листопада 2015 року вирок суду першої інстанції був залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.05.2015 року касаційну скаргу прокурора задоволено та скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12.12.2014 року відносно ОСОБА_7 .
Крім того Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.10.2016 року року касаційну скаргу прокурора задоволено та скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 .
Підставою для скасування ухвали Апеляційного суду Львівської області 10 листопада 2015 року слугувало те, що суд апеляційної інстанції в ході розгляду кримінального провадження в достатній мірі не звернув увагу на те, що місцевий суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України, не повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наслідки, що настали в результаті дорожньо транспортної пригоди, під час якої ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Проте, при новому розгляді даної справи в апеляційному порядку, а саме на даний час встановлені обставини, які не були відомі при її касаційному розгляді.
Зокрема, на той час дружина ОСОБА_7 була вагітною, а в даний в нього народилась дитина, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини.
Мати обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_16 , тривалий час хворіє ( діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу в басейні середньої мозкової артерії справа, інсульт гематома скронево тім`яних часток справа). Відповідно до довідки серії 10 ААВ №838684 ОСОБА_16 встановлена перша група інвалідності безтерміново, хвора потребує постійного стороннього догляду.
Потерпілі не мають жодних матеріальних претензій, про що надали апеляційному суду заяви.
Обвинувачений ОСОБА_7 при апеляційному розгляді справи пояснив, що його мати є хвора і знаходиться в лежачому стані та потребує сторонньої допомоги. Мати проживає разом із ним і він за нею доглядає.
Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно врахував особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та виключно позитивно характеризується по місцю роботи, а також обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування всім потерпілим завданого збитку та заподіяної шкоди, про що є заяви та клопотання всіх потерпілих про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Також враховано обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_7 після винесення вироку судом першої інстанції порушень закону не допускав, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем праці Державного підприємства «Науково-телекомунікаційний центр «українська академічна і дослідницька мережа» ІФКС НАН України», де працює з 17.12.2001 року на посаді провідного інженера, що свідчить про його бажання виправлення.
Крім цього, береться до уваги позиція потерпілої сторони при новому апеляційному розгляді, яка будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, він в повному об`ємі відшкодував завдану їм шкоду.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, істотно знизилась фактична ступінь тяжкості злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства. Фактично обвинувачений ОСОБА_7 не є суспільно небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства, та був звільнений від покарання, призначеного вироком Яворівського районного суд Львівської області від 04 вересня 2014 року.
Крім цього, згідно ухвали Личаківського районного суд м. Львова від 01 листопада 2017 року, вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком Яворівського районного суд Львівської області від 04 вересня 2014 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не врахував перебування ним в стані алкогольного сп`яніння є безпідставні, оскільки суд у вироку про це зазначає. Також колегія суддів не погоджується із доводами прокурора про те, що наведені судом у вироку обставини, які він приймає при застосуванні ст. 75 КК України, необхідно розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_7 , яка враховується лише при призначенні покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України. Виходячи зі змісту ст.75 КК України, суд, застосовуючи дану норму, враховує тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи в своїй сукупності.
Щодо покликання прокурора про порушення судом вимог кримінального процесуального кодексу України при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 75 КК України в тому числі і від додаткового покарання, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки кримінальний процесуальний закон не позбавляє суд цього права.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17