Справа № 296/7252/17
У Х В А Л А
Іменем України

01 листопада 2017 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника- ОСОБА_7

законного представник обвинуваченого ОСОБА_8

законного представник потерпілого ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчуються 13 листопада 2017 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, поклався на розсуд суду, дану думку підтримав представник потерпілого.

Захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт, обвинувачений та його представник підтримали думку захисника.

Суд розглянувши вказане клопотання приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.ст. 176, 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

З огляду на викладене, судом враховується наявність обґрунтованої підозри обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також береться до уваги осіб обвинувачених. Крім того даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має, спроб ухилятись від досудового слідства чи впливу на потерпілого чи свідків не наведенно.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_10 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, суд переконаний, що даний запобіжний захід, як і тримання під вартою, забезпечить належну поведінку обвинувачених та ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи та те, що підстав вважати, що обвинувачений на волі не буде перешкоджати проведенню розгляду справи та не буде уникати виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 з утримання під вартою на домашній арешт є можливим і це не зашкодить проведенню судово о розгляду справи в подальшому.

Керуючись ст.ст. 314-316,331 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України запобіжний захід з утримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 на цілодобовий домашній арешт на весь час судового розгляду, звільнивши ОСОБА_6 з під варти в залу суду.

Заборонити ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , залишати цілодобово місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

В порядку ч.1 ст.181, п.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1. Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2. Носити електронний засіб контролю, в разі його застосування слідчим чи органом поліції;

3. Заборонити обвинуваченому у будь-який спосіб спілкуватися з потерпілими поза межами судового засідання.

Копію ухвали направити начальнику СІЗО при Житомирській УВП №8 для виконання, вручити учасникам судового провадження.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3