Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.07.2017 року про накладення арешту на майно, з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника- адвоката ОСОБА_7

апелянта ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про арешт майна- чорнові записи, банківську картку «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , мобільний телефони, а саме: LG imei НОМЕР_3 , системний блок чорного кольору б/н, які були вилучені 30 червня 2017 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

Із матеріалів клопотання вбачається, що у період 2015-2017 р.р., ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перебуваючи у злочинній змові із невстановленими досудовим розслідуванням особами, видаючи себе за представників компаній групи «Хелікс», зокрема: ТОВ «Хелікс Фемелі», ПП «Хелікс Кепітал», ТОВ «Хелікс Кепітал Україна» тощо, діючи умисно, з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, під приводом здійснення інвестиційного бізнесу, заволоділи коштами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у сумі 1510 доларів США, 25500 доларів США, 37 767 доларів США, 1500 доларів США, 100 доларів США, 500 доларів США, 500 доларів США, 100 доларів США відповідно, які останні наручно передали представникам компаній у якості вкладу для зарахування на електронні рахунки з метою отримання дивідендів в подальшому. Проте, після виконання попередніх домовленостей, вкладники втратили можливість розпоряджатися своїми грошовими коштами, що в свою чергу підтверджує факт заволодіння даними коштами винними особами шляхом введення в оману потерпілих.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Вказує, що на даний час їй не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що клопотання про арешт майна було подано з порушеннями вимог КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 та її захисника, які просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, думку прокурора, який просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно дост. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, вірно зазначив щодо достатності підстав вважати, що вилучене майно може являтися предметом правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повідомлення про підозру ОСОБА_5 при вирішенні питання про арешт майна як підстави скасування ухвали слідчого судді врахуванню не підлягають, оскільки не є перешкодою для його застосування.

У зв`язку з цим, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.07.2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_5 залишити без зміни, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3