Провадження №: 1-кп/752/46/18
У Х В А Л А
17.01.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
в ході судового розгляду кримінального провадження № 0000607 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
встановила:
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
В ході судового розгляду на обговорення винесено питання щодо доцільності продовження, зміни або скасування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обраних обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до приписів ст. 331 КПК України, до спливу раніше продовженого.
Прокурор просила продовжити обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, або вчинити інший злочин та можуть впливати на свідків та потерпілих.
Захисник ОСОБА_11 заперечив щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_12 просила змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Інші учасники підтримали позицію захисників.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів із врахуванням їх позицій, приходить до такого висновку.
При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів (ст. 12 КК України), вчинених за попередньою змовою групою осіб, обставини вчинення злочинів, а тому суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, за яких останні вчинили дії, що ставляться їм у провину, оскільки по справі лишаються не допитаними потерпілі та свідки, а тому у суду є підстави вважати, що обвинувачені можуть впливати на них. На даній стадії процесу колегією суддів встановлено, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим відсутні.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими в інкримінованому їм злочинах, майновий стан, кількість епізодів щодо вчинення яких вони притягаються до відповідальності, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
При вирішенні даного питання колегією суддів також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка відповідно до вимог ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, а також практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства». У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, та він має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Досліджені обставини провадження вказують на те, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що останні обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, та здійснювати вплив на потерпілих та свідків. На даний час колегії суддів не доведено підстав зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що спливає строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, враховуючи необхідність відкладення судового розгляду, та відсутності даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 18.03.2018 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів
постановила:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.03.2018 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити в СІЗО.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.
Судді: ____________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3