Дата документу 19.04.2018

Справа № 334/2106/18
Провадження № 1-кп/334/526/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000552 від 14.02.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи протиправний характер звоїх дій та достовірно знаючи, що на вказаній території знаходиться металобрухт, звідки у проміжку часу з 20 години 30 хвилин до 21 години 00 хвилин, таємно, поетапно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , яке виносив з території вказаного домоволодіння окремо, а саме: металеву решітку, довжиною 187 см., шириною 157 см.; металеву решітку, довжиною 280 см., шириною 67 см.; металеві дверцята від паркану, довжиною 195 см., шириною 60 см.; металевий профіль, довжиною 280 см., шириною 14 см., загальною вагою 110 кг., загальна вартість якого згідно висновку експерта № 10-269 від 28 лютого 2018 року становить 641 гривня 30 копійок, та утримуючи при собі викрадене майно, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, залишив місце вчинення злочину.

Своїми діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав себе винним, не заперечував проти фактів, викладених в обвинувальних актах та пояснив суду обставини скоєння злочину, щиро розкаявся у скоєному та просив суд не застосовувати відносно нього покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, обвинувачений відмовився від послуг захисника та забажав свої інтереси захищати у суді самостійно.

Дії обвинуваченого, який умисно викрав чуже майно поєднане з проникненням у житло кваліфікуються судом за ст. 185 ч.3 КК України

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками процесу, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченого, суд виходить насамперед, з суспільної небезпеки правопорушення, яке віднесено законом до числа злочинів середньої тяжкості. Разом з тим, суд прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст..89 КК України вважається таким, що не має судимості, щиро розкаявся у скоєному, а матеріальна шкода повністю відшкодована, шляхом повергнення майна потерпілому. Тому, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням всього вищевикладеного, взявши до уваги усі вищевказані обставини у їх сукупності суд вважає, що досягнення цілей покарання та виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, тому призначає йому покарання в межах санкції відповідної статті КК України із застосуванням ст..75 КК України.

Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України,суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком -1 (один) рік, поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: Диск з відеозаписом по кримінальному провадженню № 0000552 зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1