Справа № 504/3215/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2017 р. смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любашівка Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

06.06.2006 призваний на військову службу та відповідно до наказу командиру військової частини НОМЕР_2 №104 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 06.06.2006, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2016 №125 сержанта ОСОБА_4 було направлено для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_3 .
Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 10.11.2016 №244 ОСОБА_4 переведено до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_4 ) та того ж дня відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_5 зараховано до списків особового складу вищезазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, 16.03.2017 о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_4 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вищезазначену військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 16.03.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

15.09.2017 о 08 год. 00 хв. самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.4 ст.407 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 16.03.2017 о 08 год.00 хв., без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вищезазначену військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 15.09.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченогоОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченогоОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на утриманні нікого немає, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покаранняОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем поживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні нікого немає, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченогоОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1