Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/791/18

Справа № 711/2188/18

26 березня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:
секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно наступної особи:
ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Карпінень, м. Хинчешть, Республіка Молдова, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, КК України, кримінальне провадження №0000038 від 26.01.2018р.,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування ще на 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами відповідно до яких 26.01.2018р. близько 08год. 30хв. на 165км + 130м автодороги Київ-Одеса біля с. Бузівка Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем VOLVO р.н. НОМЕР_1 із напівпричепом SCHMITS р.н. НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку м. Одеса, в порушення правил дорожнього руху, здійснив наїзд на задню частину нерухомого причепу КАSSВОНRЕR р.н. НОМЕР_3 , який був в зчепленні із автомобілем VOLVO FN16 р.н. НОМЕР_4 та знаходились на правому узбіччі по напрямку його руху. Внаслідок ДТП ОСОБА_10 , який знаходився з правої сторони вище вказаного автомобіля, отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.
По даному факту 26.01.2018р. розпочато кримінальне провадження №0000038.

27.01.2018р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 28.01.2018р. ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії запобіжного заходу на 60 діб.

До теперішнього часу досудове розслідування не завершено, оскільки необхідно закінчити проведення судових експертиз, провести слідчий експеримент, виконати вимоги ст.ст.290, 291 КПК України т.і, внаслідок чого строк досудового розслідування продовжений до чотирьох місяців, тобто до 26.05.2018р..

Враховуючи, що досудове слідство не закінчено, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не змінилися, підстави для заміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, а тому існує необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор і слідчий підтримали клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою і наполягали на його задоволенні.

Захисник і підозрюваний наполягали на необхідності зміни запобіжного заходу на будь-який інший менш суворий запобіжний захід.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000038, та, дослідивши докази по даних матеріалах (документи надані сторонами кримінального провадження), заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного та його представника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

Оцінивши додані до клопотання документи (протокол огляду місця ДТП, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_10 , лист метеорологічної станції Жашків тощо), вбачається об`єктивною наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто тяжкого злочину, покарання за який передбачає можливість позбавлення волі на строк до восьми років.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 закінчується, але в судовому засіданні встановлено, що на даний час ризики передбачені ст.177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшилися та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків з метою змусити їх змінити показання в подальшому судовому розгляді. Про такі ризики свідчать тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке загрожує у випадку визнання підозрюваного винним, особисті дані підозрюваного, який є іноземцем і не має в Україні постійного місця проживання.
Розглядаючи питання доцільності застосування попереднього ув`язнення варто зауважити, що на теперішній час не змінилися обставини, які обумовили застосування такого запобіжного заходу. Ступень ризику негативної поведінки підозрюваного також не зменшився, що дає підстави для продовження строку дії застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є громадянином Республіки Молдова, до затримання був працевлаштований водієм-далекобійником, має постійне місце проживання у Республіки Молдова, має на утриманні двох дітей, мати яких померла. На території України підозрюваний має родичів по лінії батька ОСОБА_13 (дядько), ОСОБА_14 (двоюрідний брат) які є громадянами України та проживають у Хмельницькій області.

Доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного на утриманні інших дітей та цивільної дружини не підтверджуються об`єктивними доказами. До того ж надані захисником копії документів складені на іноземній мові, що унеможливлює дослідження їх змісту.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у в судовому засіданні ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного варто звернути увагу, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив загибель людини. Тяжкість таких наслідків та особливості особистих даних підозрюваного свідчать про недостатність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони можуть поручитись за нього.

Домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного, оскільки останній не має на території України окремого місця проживання чи житлового приміщення.

За таких обставин, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків т.і.), єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженню, є тримання під вартою. Тож з урахуванням наведеного, тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування є виправданим, оскільки лише такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та надаси змогу належним чином запобігти ризикам, передбаченим п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, для належного закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи можливість визначення в якості альтернативи попередньому ув`язненню такого запобіжного заходу, як застава варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. В цьому контексті слід враховувати, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
В даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється об`єктивними причинами, оскільки підозрюваний є іноземцем і перебуває на території України на тимчасовій основі у зв`язку з особливостями трудової діяльності, що обґрунтовує високу ступень значущості ризику його втечі. Натомість, фактично такі обставини не залежать від волі самого підозрюваного і унеможливлюють уникнення ним попереднього ув`язнення на даній стадії досудового розслідування, в той час коли здійснення кримінального провадження та законодавство України про кримінальну відповідальність ґрунтуються на засадах рівності перед законом і судом, забезпечення права на особисту недоторканність та презумпції невинуватості.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі «Пірузян проти Вірменії», §105; «S.B.C. проти Сполученого Королівства», §§ 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).

Отже, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території України, що додатково забезпечуються статтею 53 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаного 13.12.1993р., який ратифікований Законом України №238/94-ВР від 10.11.1994р., прихожу до висновку, що в даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Таким чином, в даному випадку об`єктивним є потреба у визначенні підозрюваному застави, як альтернативного заходу попередньому ув`язненню. Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір покликаний в першу чергу явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження. Проте, її розмір має бути і таким, щоб гарантувати певним чином можливість відшкодування шкоди, завданої злочином. Беручи до уваги відомості про особу підозрюваного та обставини кримінального правопорушення і його наслідки, об`єктивним є визначення застави на рівні 140 000грн, тобто в межах максимально допустимого розміру застави для тяжких злочинів.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк до 25 травня 2018 року включно.

Визначити заставу в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не виїжджати за межі території України без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 27 березня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1