Дата документу 19.02.2018
Справа № 334/7723/17
Провадження № 1-кп/334/289/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньотехнічна,одруженого, працюючого в ПАТ «Миронівський хлібопродукт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 09.09.2017р., приблизно о 00 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Гребельній зі сторони вул. Бородінської в напрямку бул. Вінтера в м.Запоріжжі.

В цей же час, по нерегульованому пішохідному переходу, який позначений дорожньою розміткою «Зебра`та дорожнім знаком «Пішохідний перехід», розташованому в районі зупинки громадського транспорту «Каховська», зліва-направо по ходу руху автомобіля «Шевроле Авео», проїжджу частину перетинав пішохід ОСОБА_5 .

Під час руху по вищевказаній вулиці водій ОСОБА_6 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_5 , який рухався по ньому, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, та не надавши перевагу в русі останньому, виїхав на пішохідний перехід та скоїв передньою частиною кузова автомобіля на нього наїзд.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , згідно висновку судової медичної експертизи №2640 від 20.11.2017р., отримав тілесні ушкодження: закритий перелом луски лівої виличної кістки з переходом лінії перелому на ліву тім`яну кістку та сонцеподібний відросток, зі скупченням крові в осередках градчастої кістки, забій головного мозку легкого ступеня тяжкості, з утворенням посттравматичного лівостороннього перфоративного середнього отиту, рана в лівій надбрівній області, синець в області правого ока, забої та садна м`яких тканин в області голови у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення; забій правого колінного суглоба, закритий крайовий уламковий перелом виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, з розвитком гемартроза (скупчення крові в порожнині суглоба) правого колінного суглоба, садна в області правого колінного суглоба у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці без зміщення кісткових фрагментів, синець, садна та набряк м`яких тканин в області лівого надпліччя у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; з акриті переломи тіла правої підвздошної кістки, лонної, сідничної кісток тазу зліва з незначним зміщенням кісткових фрагментів, садна в області таза справа у ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; садна в області правих верхніх та нижніх кінцівок у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів і могли утворитися в результаті ударів виступаючими частинами автомобіля, що рухається в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду про те, що дійсно 09.09.2017р., приблизно о 00 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині по вул. Гребельній, через необережність на пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , тут же викликав швидку медичну допомогу і поліцію. З моменту ДТП і до теперішнього часу надає потерпілому допомогу у організації та оплаті лікування. Щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, просив суворо його не карати, не позбавляти волі та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права користування транспортними засобами, оскільки в такому разі він втратить роботу, не зможе забезпечувати родину.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, учасниками судового провадження не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 09.09.2017р., приблизно о 00 годині 40 хвилин, він переходив по пішохідному переходу вул. Гребельну в м. Запоріжжі, було темно, тільки він вийшов напроїжджу частину, як на нього здійснив наїзд автомобіль під керуванням обвинуваченого. ОСОБА_6 викликав швидку допомогу, вирішував питання про його влаштування в лікарню, взяв на себе витрати на лікування. Претензій до нього не має, оскільки він відшкодував завдані збитки, на підтвердження чого надав копію фіскального чеку на суму 700,00 грн., розписки про отримання від ОСОБА_7 на лікування грошових коштів на загальну суму 23800,00 грн. Просить суворо не карати обвинуваченого, не позбавляти волі і не призначати додаткове покарання.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин даного кримінального провадження, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке віднесено кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який одружений, має постійне місце проживання, постійне місце роботи, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України. Враховуючи, що обвинувачений має постійне місце роботи в автомобільній колоні ПАТ «Миронівський хлібопродукт», його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами, що підтверджується наказом №П-187/1-17 від 01.06.2017р., а відтак є єдиним джерелом його доходу, тобто єдиним засобом до існування, та приймаючи до уваги думку потерпілого з цього питання, суд приходить до висновку про можливість не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного злочину і пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, на думку суду відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України не заявлявся.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленняправа керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ - автомобіль «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберіганняпредставнику ЗФ ПАТ «Миронівський хлібопродукт», залишити ЗФ ПАТ «Миронівський хлібопродукт» за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1