Єдиний унікальний номер:343/1577/17
Номер провадження: 1-в/0343/236/17
У Х В А Л А
іменем України
про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання
21 вересня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ "Долинський ВЦ (№118)" ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, подав заяву, в якій заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підтримав та просив розглядати її за його відсутності.
Представник адміністрації ДУ "Долинський ВЦ (№ 118)" Гошовський М.Й. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 перебуває в ДУ "Долинський ВЦ (№ 118)" з 27.04.2016 р., з травня 2017 р. працює. Стягнень та заохочень за цей період у засудженого не було, однак притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 44 КУпАП. Заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання просив вирішувати на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки ОСОБА_5 вже звертався до суду з аналогічною заявою, в задоволенні якої йому було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 11.10.2017 р. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Заслухавши представника адміністрації виправного центру, висновок прокурора, який просив відмовити в задоволенні клопотання, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , він засуджений 06 липня 2004 року вироком Апеляційного суду Одеської області, який залишений без змін ухвалою Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року, за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 185 ч. 2 КК України на підставі ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк відбування покарання засудженому рахується з 30 листопада 2003 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 30 листопада 2003 року по 07 грудня 2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців 16 днів. В строк відбуття покарання зараховано час його перебування в Коломийській ВК № 41 з 07 квітня 2016 року з розрахунку, що одному дню такого перебування відповідають 2 дні обмеження волі.

Суд встановив, що фактично відбута частина терміну покарання засудженого ОСОБА_5 становить 14 років 1 місяць 18 днів, 3/4 частини терміну покарання - 30.02.2015 р., кінець строку відбуття покарання 03.11.2017р.
Ухвалою Долинського районного суду від 08 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено. Дана ухвала набрала законної сили 11 жовтня 2016 року.

Згідно ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року набрала законної сили ухвала Долинського районного суду від 08 вересня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній засуджений та відбуває покарання за вчинення злочинів, один з яких особливо тяжкий, тому розгляд повторного клопотання щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали про відмову щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно характеристик, наявних у матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній, перебуваючи в СІЗО м. Одеса, не допускав порушень вимог режиму тримання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 28.02.2005 р. відбував покарання у Коломийській ВК (№ 41). Періодично був працевлаштований на виробництві установи. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено п`ять стягнень, які на даний час погашені, оголошувалось 8 заохочень. 27.04.2016 р. прибув в Долинський виправний центр (№118). З 06.06.2016 р. по 13.06.2016 р. був працевлаштований на дільниці МПП "Таля". З травня 2017 року працює на виробництві установи. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, оскільки ухвалою Долинського районного суду від 19 червня 2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу. Заохочення не оголошувались. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Чистий, охайний. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними догляду. До виконання передбачених законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Умисно уникає виконання робіт з самообслуговування, не бачить необхідності в їх виконанні. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Духовне відродження".

Суд бере до уваги те, що засуджений був 8 раз заохочений. Останнє заохочення було оголошене 10.07.2014 р. При цьому зазначає, що всі наявні заохочення були враховані при вирішенні питання про заміну засудженому покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі. Протягом майже 3-х останніх років засуджений жодних заохочень не мав. Натомість 19.06.2017 року на нього було накладено адміністративне стягнення за незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, хоча, на думку суду, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Відсутність у засудженого стягнень з часу притягнення до адміністративної відповідалньості не свідчать про його сумлінні поведінку, ставлення до праці та виправлення, адже сумлінна поведінка повинна полягати не тільки у пасивній формі, тобто в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й повинна проявлятися активно, тобто свідчити про сумлінне виконання громадських доручень, підвищення загальноосвітнього рівня засудженого, гарної поведінки у побуті, прагнення своєю діяльностю спокутувати вину за вчинений злочин. Переконливих доказів такої сумлінної поведінки засудженого під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто.

Також суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 на даний час працює, однак звертає увагу на те, що під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки. Натомість під час відбування покарання у засудженого були короткострокові періоди роботи, він відмовлявся від виконання робіт та не бажав працевлаштовуватись на запропоновані адміністрацією установ роботи.

На даний час за вироком суду з засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілої 53215,07 грн. матеріальної та моральної шкоди. Виконавчі листи за № 1-55 від 12.01.2005 р. поступили в бухгалтерію установи на виконання 05.08.2016 р. Із заробітної плати утримано 177,79 грн. Добровільно погашено 311,11 грн. Залишок станом на 01.09.2017 р. становить 52726,17 грн.

Таким чином, враховуючи те, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обв`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, та аналізуючи весь період відубвання засудженим покарання, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання слід відмовити, оскільки він не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а здобуті дані про його особу та вказані обставини не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України, керуючись ст. 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення через Долинський районний суд.

Суддя: