Справа № 559/1142/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2018 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Дубно кримінальне провадження №0000399 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Малі Сади Дубенського району, Рівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, несудимого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України,
сторони провадження: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 , його представник адвокат ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_11 , - суд
В С Т А Н О В И В:
25.07.2016 від Апеляційного суду Рівненської області до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшов для нового розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000399 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.
16 липня 2014 року приблизно о 22-ій годині ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-217230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу будинку №14, що на вул. Мирогощанській в м. Дубно Рівненської області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , 1954 року народження, яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що здійснив наїзд на людину, нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи неповагу до права людини на життя та безпеку, поставив своїм діянням потерпілу в небезпечний для життя стан так, що остання була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані у результаті дорожньо-транспортної пригоди тяжкі тілесні ушкодження, маючи змогу надати допомогу, не надав потерпілій першу медичну допомогу, не викликав службу швидкої медичної допомоги та не повідомив про вказану пригоду в правоохоронні органи, завідомо залишивши її без допомоги, з місця пригоди зник.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, а саме: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
09.11.2017 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с. 191 т.1). В обґрунтування клопотання посилається на те, що на підставі ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за яке передбачено обмеження волі на строк до двох років або позбавлення волі на той самий строк. ОСОБА_13 раніше не судимий, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, потерпілому відшкодував матеріальні та моральні збитки. Зокрема, про те, що потерпілий немає до ОСОБА_13 претензій, свідчить його небажання з`являтися в судові засідання. На момент судового розгляду даного кримінального провадження вже минув трьохрічний строк притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні захисник клопотання підтримав, просить його задовольнити та провадження закрити.
ОСОБА_13 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просить його задовольнити, розуміючи не реабілітуючу підставу звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки. Вину в скоєному визнає, щиро розкаюється, відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.
Прокурор підтримав клопотання захисника та просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.1 ст. 135 КК України в зв`язку із закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності, оскільки в даному випадку таке закриття є обов"язковим. З приводу неявки потерпілого, то прокурор в телефонній розмові неодноразово повідомляв його про дату і час судового засідання, але останній не з"являється до суду, чим фактично паралізував судовий розгляд.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступного висновку.
З приводу неявок потерпілого у судові засідання: ухвалою Апеляційного суду Рівненської області скасовано ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 18.04.2016 про закриття даного кримінального провадження в зв`язку з дійовим каяттям, оскільки, в підготовчому засіданні, в якому приймав участь представник потерпілого, не з`ясовано думку самого потерпілого чи не заперечує проти закриття кримінального провадження в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 . Також підготовче судове засідання проведено без потерпілого та не враховано його позицію, який має претензії до обвинуваченого щодо кваліфікації дій обвинуваченого (а.с. 100-101).
Після направлення справи на новий розгляд, Дубенський міськрайонний суд не міг проводити підготовче судове засідання лише з представником потерпілого, а повинен був з"ясувати думку самого потерпілого. Проте, потерпілий ОСОБА_9 , на відміну від його представника, неодноразово в судові засідання не з`являвся, хоча належно повідомлявся про день та час розгляду справи (а.с. 112, 123, 130, 148, 150, 154 т.1), один раз подав заяву про розгляд без його участі, в якій в тому числі вказав, що йому було відшкодовано матеріальну і моральну шкоду і він з приводу цього претензій до ОСОБА_5 не має, однак бажає, щоб його було приятгнуто до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.3 ст. 135 КК України (а.с.140 т.1). Врешті решт, 10.04.2017 відбулось підготовче судове засідання за участі усіх учасників судового провадження, клопотань про повернення обвинувального акту не заявлялось, ухвалою суду справу призначено до судового розгляду на 13.00 год. 21.04.2017 (а.с.160 т.1). При цьому, суд зауважує, що інтереси потерпілого від початку представлял адвокат, тому йому відомо, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, окрім випадку, коли з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого звинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікції кримінальноо правопорушення, якщо це покарщує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Не заперечуючи проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, потерпіла строна фактично погодилась із кваліфікацією злочину, оскільки очевидно, що незалежно від розвитку подальших подій, суд не матиме жодного права виходити за межі висунутого звинувачення в сторону обтяження становища обвинуваченого.
Задля оперативності судового розгляду, судом було розплановано і погоджено графік подальших судових засідань (на 21.04.2017, 13.05.2017, 25.05.2017, 09.06.2017, 16.06.2017) з усіма учасниками, в тому числі і з потерпілим, який власноручно розписався про ознаймлення з часом та датами наступних судових засідань. При цьому, було наголошено, що потерпілий має бути присутнім, оскільки відсутність потерпілого і не заслуховування його думки, не зважаючи на наявність письмових заяв про розгляд без його участі і присутність представника потерпілого, стали причиною скасування ухвали попереднього складу суду.
Але надалі в 10 судових засідань потерпілий не з"явився (а.с.169, 1173, 177, 179, 182, 189, 194, 197 т.1). Двічі факсом надіслав заяви до суду: першу від 21.04.2017 - про розгляд справи без його участі (а.с. 171 т.1), другу - про перенесення розгляду справи, призначеного на 28.11.2017, через його відрядження (а.с.196 т.1 ). При цьому на підтвердження поважності причин неявки суду не надано ніяких документів. Представник потерпілого після перших двох неявок потерпілого в судові засідання, дати яких були узгоджені з усіма учасниками, в телефонному режимі повідомила, що угоду з потерпілим розірвано і більше вона його інтереси не представляє.
16.06.2017 ухвалою суду до потерпілого застосовано грошове стягнення за неявку без поважних причин у судове засідання (а.с.184), яка невиконана, в зв`язку з тим, що ОСОБА_9 ніде не працює, пенсії не отримує, немає коштів та майна, на яке можна звернути стягнення (а.с.206-207).
09.11.2017 надійшло клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_5 від відповідальності в з"вязку із закінченням строків давності (а.с. 191 т.1).
Але відповідно до ч.2 ст. 288 КПК України суд зобов"язаний з"ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від криімнальної відповідальності. Тому суд змушений був і надалі відкладати судові засідання, знову і знову викликаючи потерпілого, який не з"являвся.
В результаті склалась ситуація, за якою фактично строки притягнення особи до відповідальності дійсно минули. Але клопотання про звільнення не розглядається через неявку потерпілого, думку якого необхідно з"ясувати. Накладене грошове стягнення на потерпілого не дало жодного ефекту і не допомогло забезпечити проведення судового засідання з участю потерпілого. При цьому, кримінально-процесуальний кодекс України не передбачає можливості застосувати до потерпілого привід, тобто, суд позбавлений механізмів забезпечити явку потерпілого, який не бажає відвідувати судові засідання, хоча добре знає про наявність кримінального провадження, у якому він потерпілий, в Дубенському міськрайонному суді Рівненської області. Прокурор також неодноразово спілкувався з потерпілим телефоном, але не зміг якось вплинути на його явку в судові засідання. Вцілому, в даному кримінальному провадженні в суді 1 інстанції відбулось 26 засідань, лише в 3 з яких з"явився потерпілий.
Судом було здійснено усе для оперативного розгляду кримінального провадження, враховуючи вимоги КПК України і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права на справедливий суд у розумний строк, судом прийнято рішення проводити розгляд за відсутності потерпілого, який очевидно не бажає приймати участь у даному кримінальному провадженні. При цьому, і сторона обвинувачення, і сторона захисту вважає за можливе провести судове засідання без потерпілого.
Чинний КПК України зобов"язує суд заслухати думку потерпілого саме щодо можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності. Проте, в разі спливу строку давності, варіантів і можливостей не лишається, особа беззаперечно має бути звільнена від кримінальної відповідальності, незалежно від думки будь-кого з учасників, в тому числі потерпілого, оскільки це імперативна норма.
Тому суд переходить до вирішення клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Благополучним визнається такий сплив строку давності, за якого особа, що вчинила злочин, протягом цих строків виконала дві умови: 1) не ухилялась від слідства та суду, 2) не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_5 від слідства та суду не ухилявся, будь-якого нового злочину не вчинив (а.с. 211 т.1).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 135 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Подія відбулась 16.07.2014, тобто станом вже на 17.07.2017 минув трьох-річний строк давності.

Судом встановлено підставу, передбачену п.1 ч.2 ст.284 КПК України, тому суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Оскільки згідно з ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, такі витрати стягуються з обвинуваченого, щодо якого постановлено обвинувальний вирок, а тому судові витрати за проведення судових експертиз в межах даного провадження в сумі 5603 грн. 84 коп. потрібно віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.122, 124, 284-286, 288, 369-372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Після набрання ухвалою законної сили речові докази по справі: 1) автомобіль «ВАЗ-217230», д.н. НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_5 на зберігання, залишити у його володінні; 2) велосипед «Ардіс», що зберігається на території Дубенського ВП ГУНП, - передати потерпілому ОСОБА_9 , 3) взуття ОСОБА_12 , уламки скла та пластмаси, уламок лакофарбового покриття, сліди пальців рук, нашарування фарби та волосся, зразки лакофарбового покриття, вилучені з автомобіля ОСОБА_5 , зразки лакофарбового покриття з велосипеда «Ардіс», зразки волосся ОСОБА_5 та його дактилокарту, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Дубенського ВП ГУНП, - знищити.
Судові витрати за проведення експертиз в сумі 5603 (п`ять тисяч шістсот три) гривні 84 копійки, - віднести на рахунок держави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дубенський міськрайонний суд.
Суддя: