Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/9772/17
Провадження №1-кп/523/659/17
І м е н е м У к р а ї н и
01.11.2017 року м. Одеса
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балті Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
Близько 14 години 00 хвилин 11 грудня 2016 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та його сусідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник конфлікт на ґрунті триваючих неприязних відносин.
Під час конфлікту ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні припаркованого автомобіля, допустив образливі висловлювання на адресу дружини ОСОБА_7 , на що останній підійшов до автомобіля та завдав декілька ударів у скло двері автомобіля. ОСОБА_4 спробував вийти з автомобіля, але ОСОБА_7 , діючи з раптово виниклим умислом на заподіяння тому тілесних ушкоджень, наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя.
Продовжуючи свій намір, ОСОБА_7 схопив за одяг в районі грудей ОСОБА_4 та шляхом ривку витягнув останнього з автомобіля, повалив на землю, завдавши при цьому не менше 2-3-х ударів кулаками рук в область його голови, одночасно здійснюючи тиск колінами своїх ніг, на ноги лежачого на землі ОСОБА_4 .
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 :
- легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад шість днів, але не більше трьох тижнів, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, синця та забійної рани правої підочної області, синця та садна лобної області справа, садна спинки носа;
- тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні, у вигляді: закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді перелому наколінника; ушкодження заднього рогу зовнішнього меніску, розриву задньої хрестоподібної зв`язки, а також неповного ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки та крововиливу в порожнину суглобу.
Обвинувачений вину у вчиненому фактично визнав частково.
При цьому ОСОБА_7 показав, що за місяць до розглядуваної судом події в нього виник та тривав конфлікт з потерпілим з приводу знищеного останнім висадженого обвинуваченим дерева на подвір`ї будинку, а також плювка ОСОБА_4 на скло належного ОСОБА_7 автомобіля.
Про безпосередні обставини розглядуваної судом події обвинувачений показав, що спочатку він підійшов до потерпілого, щоб словесно розібратися в сутності виниклих між ними неприязних відносин, на що ОСОБА_4 відповів йому нецензурною лайкою. На місці події з`явилася дружина потерпілого, після чого він ( ОСОБА_7 ) відійшов до порогу власної оселі, а потерпілий сів до салону автомобіля, де зачинився. Згодом обвинувачений почув від потерпілого образливе висловлювання щодо його дружини, реагуючи на яке він підійшов до автомобіля, постукав у скло передньої пасажирської двері, чим запросив того вийти із салону, вибачитися, що потерпілий проігнорував. ОСОБА_7 знову повернувся до своєї оселі.
В наступний момент потерпілий відчинив передні пасажирські двері та нецензурною лайкою підкликав його до себе, повторивши образливі слова щодо його дружини, на що він ( ОСОБА_7 ) підійшов та наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_4 . Останній почав вибиратися із салону автомобіля головою вперед, схопився за нього та потягнув його ( ОСОБА_7 ) руками, що спричинило вже їх обопільне падіння. При цьому потерпілий лежав спиною на землі, де почав перекочуватися, схопив його за ногу, з силою потягнув її догори, а він ( ОСОБА_7 ) перебуваючи зверху, спочатку оперся однією рукою о землю, а іншою рукою знову вдарив в обличчя потерпілого. Будь-яке сидіння на коліннях ОСОБА_4 чи фізичний тиск на них, що призвело б до отримання останнім середньої тяжкості тілесного ушкодження, обвинувачений заперечив.
Про вчинене ОСОБА_7 жалкує і вважає, що конфлікт та застосоване ним насилля були спровоковані потерпілим.
Незважаючи на отримані показання ОСОБА_7 його винуватість у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що між ним та обвинуваченим дійсно мав місце триваючий конфлікт, приводом до якого були безпідставні висловлювання ОСОБА_7 про нібито спричинення ним подряпин кузову належного обвинуваченому автомобіля.
В денний час 11 грудня 2016 року він ( ОСОБА_4 ) на автомобілі заїхав на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де перебував в салоні транспортного засобу, як до нього підійшов сусід ОСОБА_7 та, застосовуючи нецензурні висловлювання, розпочав словесний конфлікт, на що він також відповів тому нецензурною лайкою.
В наступний момент обвинувачений став бути кулаком руки в напіввідчинене скло передньої правої двері, щоб запобігти розбиттю якого, потерпілий вимушений був відчинити двері та став намагатися вийти із салону. Однак він відразу ж отримав від ОСОБА_7 сильний удар рукою в праву скроневу частину голови, після чого обвинувачений руками схопив його за одяг в грудній частині тулубу та ривком витягнув із салону, скинувши на землю. Після падіння він ( ОСОБА_4 ) лежав боком на твердому покритті, із схрещеними на землі ногами, в той час як обвинувачений присів зверху власними колінами на його коліна, із силою притискаючи їх до землі (що спричинило йому різкий фізичний біль), та продовжував наносити численні удари рукою в його обличчя.
Як вбачається із подальших показань потерпілого конфлікт завершився втручанням інших очевидців, які фактично розборонили його та ОСОБА_7 , після чого він вимушений був звернутися за медичною допомогою та пройти лікування, в тому числі з приводу травми розпухлого лівого колінного суглобу.
Як вбачається з протоколу та відеозапису проведення слідчого експерименту від 03 травня 2017 року ОСОБА_4 , в присутності понятих, на місці події показав про наступний механізм спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень: нанесення декількох ударів рукою в область голови, а також натискання ногами обвинуваченого на прижаті до землі колінні суглоби потерпілого.
Очевидці події свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень, кожний окремо, в суді показали, що бачили, як в ході конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 обвинувачений опинився зверху на притиснутому до землі потерпілому, де, сидячи на коліннях останнього, наніс тому декілька ударів руками в голову.
Окрім того, свідок ОСОБА_10 також показала, що зазначені обставини вона встигла зафіксувати на відеокамеру мобільного телефону та видала цей запис представнику потерпілого.
Дружина обвинуваченого свідок ОСОБА_12 в суді про причини та початок конфлікту дала показання, які за своїм змістом відповідають показанням її чоловіка, а також про те, що бачила лише початок бійки, під час якої її чоловік наніс удар рукою в обличчя потерпілого через відчинене вікно автомобіля. Очевидцем подальших будь-чиїх активних дій вона не була, оскільки відволіклася, щоб взяти телефон.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 о 18 годині 11 грудня 2016 року повідомив органу поліції про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 близько 14 години цієї ж доби за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва,30.
10 лютого 2017 року представником потерпілого заявою було видано керівнику органу досудового розслідування диск марки «Verbatim DVD+R» із відеозаписом події, що була зафіксована свідком ОСОБА_10 .
Постановою слідчого від 4 травня 2017 року файл з назвою «video-2016-12-11-14-02-14», розміром 4,93 Mbyte, тривалістю відтворення 50 секунд, що міститься на вищезазначеному носії інформації, долучено до провадження в якості речового доказу.
Безпосереднім відтворенням в судовому засіданні даного речового доказу встановлено, що він містить відео-файл із записом події конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в ході якого обвинувачений застосовує фізичне насильство по відношенню до потерпілого.
Як вбачається із висновків судово-медичних експертиз №3568 від 10 січня 2017 року (первинної) та №1134 від 12 червня 2017 року (додаткової) у ОСОБА_4 виявлені утворені незадовго до його звернення у спеціалізований лікувальний заклад (КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»), що могли бути заподіяні 11 грудня 2016 року, наступні тілесні ушкодження:
- легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад шість днів, але не більше трьох тижнів, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, синця та забійної рани правої підочної області, синця та садна лобної області справа, садна спинки носа, - що утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть), ноги (у взутті, область колінного суглобу) та інші предмети (елементи дорожнього покриття);
- тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні, у вигляді: закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді перелому наколінника; ушкодження заднього рогу зовнішнього меніску, розриву задньої хрестоподібної зв`язки, а також неповного ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки та крововиливу в порожнину суглобу, - що могли утворитися внаслідок стиснення лівого колінного суглобу потерпілого між тупими предметами, якими могли бути область колінного суглобу нападника та елементи дорожнього покриття (асфальт), та, ймовірніше за все, утворилися протягом 9-15 секунд наданого відео.
Утворення всіх вищезазначених тілесних ушкоджень в результаті одноразового падіння на площину чи будь-який предмет з вертикального або близького до такого положення виключається.
Виходячи з локалізації ушкоджень ОСОБА_4 був повернений передньою поверхнею свого тулуба по відношенню до напрямку дії травмуючих предметів. Поза, а також взаємне розташування потерпілого та нападника в цей момент могли бути різними.
Локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 доступна для нанесення як власною, так і сторонньою рукою, однак, дані тілесні ушкодження не характерні для самоспричинення.
Утворення травми лівого колінного суглобу, враховуючи її характер, в результаті падіння на площину з вертикального або близького до такого положення виключається.
Утворення зазначеної травми лівого колінного суглобу внаслідок підведення потерпілого з землі із зусиллям на ліву ногу або спроби нанесення різкого прямого удару лівою ногою виключається.
Травма лівого колінного суглобу не могла утворитися внаслідок подій, що відбуваються протягом 21-ї секунди наданого відео-файлу.
Протягом 20-ї секунди наданого відео-файлу жодних ударів в область лівого колінного суглобу потерпілого завдано не було.
Зазначені тілесні ушкодження могли бути заподіяні в ході відображеного у відеозапису конфлікту.
Експерт ОСОБА_13 , будучи допитаним в суді додатково показав, що травма лівого колінного суглобу могла утворитися внаслідок як травмуючої дії, так і різкої перенапруги зв`язкового апарату з наступним відривним переломом в місці кріплення зв`язок до кістки. Окрім того, експерт вважає, що ця травма також могла бути спричинена і при обставинах, вказаних потерпілим, коли внутрішня поверхня колінного суглобу контактує з асфальтовим покриттям, а протилежна сторона колінного суглобу випробовує на собі іншу фізичну дію. Найбільш вірогідними моментами спричинення даної травми є періоди з 10 до 14 секунди представленого відео-файлу (до перевертання лежачого потерпілого на лівий бік), а також з 18 до 19 секунди (коли той намагається підвестися).
Сукупність вищевикладених доказів прямо спростовує невизнавальну частину показань обвинуваченого про його нібито непричетність до спричинення потерпілому закритої травми лівого колінного суглобу, оскільки: до розглядуваної події ОСОБА_4 такого ушкодження не мав; дії, пов`язані із застосуванням насильства, були розпочаті та здійснювалися в ході конфлікту з ініціативи та шляхом послідуючих активних дій обвинуваченого; намагання потерпілого підвестися з-під розташованого над ним обвинуваченого також були обумовлені продовженням нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим; експертом не виключається механізм отримання травми лівого колінного суглобу згідно показаного потерпілим механізму, якому також відповідає і зміст відеозапису події.
У зв`язку з викладеним суд критично ставиться до невизнавальної частини показань ОСОБА_14 . На думку суду, дійсною метою надання обвинуваченим таких показань, є бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Суд вважає, що досліджені докази є достатніми для визнання ОСОБА_7 винуватим в наступному.
Близько 14 години 00 хвилин 11 грудня 2016 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт на ґрунті триваючих неприязних відносин, під час якого ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні припаркованого автомобіля, допустив образливі висловлювання на адресу дружини ОСОБА_7 .
Останній, діючи з раптово виниклим умислом на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, наблизився до останнього та наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя.
Продовжуючи свій намір, ОСОБА_7 схопив за одяг в районі грудей ОСОБА_4 та шляхом ривку витягнув останнього з автомобіля, повалив на землю, завдавши при цьому не менше 2-3-х ударів кулаками рук в область його голови, одночасно здійснюючи тиск колінами своїх ніг, на ноги лежачого на землі ОСОБА_4 .
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 :
- легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад шість днів, але не більше трьох тижнів, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, синця та забійної рани правої підочної області, синця та садна лобної області справа, садна спинки носа;
- тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні, у вигляді: закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді перелому наколінника; ушкодження заднього рогу зовнішнього меніску, розриву задньої хрестоподібної зв`язки, а також неповного ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки та крововиливу в порожнину суглобу.
Суд кваліфікує вищезазначені дії обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про понесені ним витрати, пов`язані з придбанням ліків, медичних препаратів, інвентарю, проходження медичних процедур (на суму 6600 грн.) та отриманням правової допомоги (на суму 8000 грн.), що частково підтверджено відповідними фіскальними чеками та квитанціями.
В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді пояснив, що отримані тілесні ушкодження призвели до фізичного болю в лівому колінному суглобі, нудоти, запаморочення, душевних страждань, порушило умови його повсякденного життя, унеможливило протягом часу наступного лікування самостійно керувати транспортним засобом, спричинило вимушену перерву як у активній соціальній поведінці, так і в неофіційному працевлаштуванні та особистих планах, а також обумовило необхідність проходження подальшого діагностування та лікування. Відповідні обставини частково підтверджені висновками судово-медичних експертиз, де викладені обставини звернень ОСОБА_4 за медичною допомогою з результатами численних діагностичних досліджень та консультативних висновків лікарів.
Заявлені потерпілим майнові вимоги суд вважає доведеними в частині документально підтверджених витрат: на отримання правової допомоги від адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , відповідно в сумах 7000 та 1000 грн.; а також на придбання ліків, медичних препаратів, інвентарю під час проходження медичних процедур та лікування, що зазвичай використовуються при лікуванні отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, за виключенням вартості двох благодійних внесків в сумі 560 грн., та бездокументально заявленої суми в розмірі 27,68 грн. Виключення із заявленої суми таких благодійних внесків пов`язано з добровільним характером їх сплати потерпілим.
При призначенні покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене ОСОБА_7 покарання.
Суд враховує дані про ОСОБА_7 , як про особу, що лише частково визнала свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну сім`ю, постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується дільничним інспектором поліції, неофіційно працевлаштована, позицію потерпілого та його представника, які не наполягали на призначенні обвинуваченому реального покарання, а також висновки досудової доповіді органу пробації про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням за умови здійснення інтенсивного нагляду, застосування соціально-виховних заходів та виконання індивідуального плану, встановленого пробаційною програмою.
При цьому суд також враховує і те, що під час конфлікту дії ОСОБА_7 були певною мірою обумовлені висловленням нецензурної лайки на адресу сім`ї обвинуваченого.
Враховуючи викладене, при призначенні обвинуваченому покарання суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбуття покарання у виді обмеження волі, з покладенням на нього певних, передбачених законом, обов`язків.
Долю долученого до кримінального провадження речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368,374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1, пунктів 2,4 ч.2 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В задоволенні іншої заявленої ОСОБА_4 до відшкодування із ОСОБА_7 частини матеріальних вимог на суму 587,68 грн. відмовити.
Після набрання вироком законної сили долучений до матеріалів судового провадження в якості речового доказу - диск марки «Verbatim DVD+R» із файлом «video-2016-12-11-14-02-14» зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1