Справа № 359/7221/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/196/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 20.02.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)»,
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року за ч.1 ст.121 КК України, -
18 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», як особи, яка на день набрання чинності цим законом відбула не менше половини призначеного строку покарання.
24 жовтня 2017 року ухвалою Бориспільськоого міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 не підпадає під перелік категорій осіб, зазначених у ст.ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим застосування до нього вказаного закону не є можливим.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році». Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, засуджений вказує про те, що судом першої інстанції не враховано незадовільний стан його здоров`я, хвороби якого підпадають під інвалідність ІІ групи та є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою. За необхідності підтвердження незадовільного стану його здоров?я, засуджений просить створити медичну комісію. Таким чином, на переконання засудженого, є всі підстави для звільнення його від відбування покарання на підставі акта амністії.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як видно з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року було скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та призначено ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, від відбування якого ОСОБА_6 просить звільнити його на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислюється з 26 лютого 2015 року, в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано період попереднього ув`язнення з 03 травня 2014 року по 16 грудня 2014 року у відповідності з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).
Таким чином, ОСОБА_6 відбув не менше половини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення умисного злочину, який за ступенем тяжкості, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким.
Однак, колегією суддів не встановлено підстав для віднесення ОСОБА_6 до категорії осіб, зазначених у ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Також, колегією суддів не встановлено підстав для віднесення ОСОБА_6 до категорії осіб, зазначених у ст.ст. 2-8 зазначеного Закону.
Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році», з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зокрема, в матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані щодо незадовільного стану здоров`я засудженого ОСОБА_6 , на що останній посилається у своїй апеляційній скарзі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», - залишити без змін.
Судді:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4