Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1422/17
Провадження № 1-кп/758/20/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2018 року Подільський районний суд міста Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/20/18 (справа №758/1422/17), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування № 0007167, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гарав`яллі, Агджабединського району, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджану, освіта середня, працює зі слів неофіційно продавцем, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Барда, Бардинського району, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджану, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Нахідурі муніципалітету Болнісі краю Квемо-Картлі Грузії, громадянина Республіки Грузія, освіта початкова, зі слів працює не офіційного продавцем, перебуває у фактичному шлюбі, має на утримані дитину 2015 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 ,
потерпілого ОСОБА_17 ,
В С Т А Н О В И В :
06 листопада 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час надання ОСОБА_17 послуги перевезення в напрямку з проспекту Степана Бандери (проспект Московський), 32 до вулиці Наталії Ужвій, 7 в м. Києві, вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на вчинення грабежу, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_17 . При цьому, останні розподілили між собою злочинні ролі таким чином, що водій ОСОБА_3 не вимикає двигун та перебуває за кермом, готовий негайно розпочати рух, а ОСОБА_19 та ОСОБА_4 вийдуть з автомобіля та застосують насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_17 , з метою відкритого заволодіння його майном.
Відповідно до попередньо узгодженого плану дій та розподілу ролей, з метою реалізації свого злочинного умислу, 06 листопада 2016 року о 05 годині 00 хвилин, перебуваючи по вулиці Наталії Ужвій, 7 в м. Києві, після того, коли ОСОБА_17 вийшов з автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_19 вийшов слідом за потерпілим, штовхнув останнього в праве плече, та одразу наніс удар в область голови.
Надалі, згідно розподілених ролей, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, штовхнув потерпілого в спину, та розпочав наносити удари в область голови і тіла з метою придушення волі потерпілого до опору. В подальшому, скориставшись тим, що ОСОБА_17 не може захистити своє майно, ОСОБА_4 відкрито заволодів мобільним телефоном «iPhone 6plus 16GB», вартістю 11 000 гривень, що належав ОСОБА_17 , після чого попрямував до автомобіля марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , де його чекав ОСОБА_3 .
В цей час ОСОБА_19 , розпочавши свої дії у відповідності до попередньо розробленого плану, розуміючи, що йому не вдалося заволодіти майном потерпілого внаслідок раніше застосованого до останнього насильства з боку ОСОБА_4 , який продовжувати застосовувати насильство до ОСОБА_17 не буде, вирішив вийти за межі попередньої злочинної спільної домовленості з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та вчинити розбійний напад відносно потерпілого ОСОБА_20 з використанням ножа, з погрозою застосування його щодо останнього, з метою заволодіння майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_19 дістав ніж, який був при ньому, та, тримаючи його в руці, почав погрожувати потерпілому ОСОБА_20 його застосуванням.
ОСОБА_17 , побачивши в руках ОСОБА_21 ніж, припинив захищатись, сприймаючи небезпеку як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, а ОСОБА_19 , продовжуючи погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, зняв із руки потерпілого золотий браслет, вагою 26 грам, вартістю 28 000 гривень, після чого, сховавши ніж, попрямував до автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після цього ОСОБА_3 , не знаючи, що дії ОСОБА_21 вийшли за межі спільного умислу на вчинення відкритого викрадення майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, впевнившись, що ОСОБА_19 та ОСОБА_4 перебувають у салоні автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , швидко розпочав рух, залишивши місце вчинення злочину.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 39 000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 зробив заяву, що у повному обсязі повністю визнає фактичні обставини пред`явленого йому обвинувачення, однак, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституцією України, відмовився давати будь-які показання.
Обвинувачений ОСОБА_3 дав суду показання, що свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню не визнає у повному обсязі. Свідчив про те, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає з дитинства, а з ОСОБА_22 познайомився через знайомих, зазначивши, що до описаних в обвинувальному акті подій ОСОБА_19 приблизно два дні проживав разом з ними, оскільки власного житла не мав.
У вказаний в обвинувальному акті день він, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_22 , відпочивав в нічному клубі «Біоніка», розташованого на житловому масиві Борщагівка в м. Києві. Спиртні напої в його присутності ніхто не вживав. Приблизно о 04 годині, вони їхали додому на житловий масив ОСОБА_23 . ОСОБА_19 виявив бажання відвідати інший клуб, тому вийшов з автомобіля. В цей час на його пасажирське сидіння сів потерпілий ОСОБА_17 та попросив підвезти, при цьому, на його думку, потерпілий перебував у стані сп`яніння. До автомобіля повернувся ОСОБА_19 і сів до салону. Він тоді подумав, що ОСОБА_19 передумав заходити у нічний клуб, оскільки погано себе почував.
Потерпілого було довезено до того місця, яке той вказав. Першим з автомобіля вийшов ОСОБА_19 , оскільки йому було погано, сказавши про те, що його не потрібно чекати, оскільки, добереться сам, після чого побіг до дерева, напевне вирвати. Потім вийшов з автомобіля потерпілий.
Він разом з ОСОБА_4 поїхав, однак, через 200 метрів з автомобіля вийшов ОСОБА_4 до туалету, а повернувшись, сів на переднє сидіння і вони поїхали далі. Від`їхали квартал. Приблизно через 10 хвилин зателефонував ОСОБА_19 і сказав його забрати, що вони і зробили. В автомобілі ОСОБА_19 розказав про бійку з потерпілим, під час якої, з його слів, потерпілий хотів нанести удар ножем, а той, відбиваючись, наніс удар потерпілому, після чого у останнього випав мобільний телефон, який він підібрав. При цьому, про золотий браслет ОСОБА_19 нічого не говорив, а мобільний телефон дав подивитись ОСОБА_4 . На руці ОСОБА_21 він бачив сліди пошкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 категорично заперечував показання потерпілого ОСОБА_17 стосовно обставин вчинення злочину, зазначивши, що йому невідомо про існування будь-яких обставин, при наявності яких потерпілий мав причину обмовляти його в причетності до злочину. При цьому, обвинувачений допускає, що ОСОБА_17 відчуває злість по відношенню до обвинувачених, тому говорить неправду, в тому числі і відносно нього.
Обвинувачений ОСОБА_4 дав суду показання про те, що свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню не визнає у повному обсязі. Стверджував, що до міста Києва він приїхав з міста Одеси і жив у обвинуваченого ОСОБА_3 декілька днів. Окрім нього у ОСОБА_3 також жив і ОСОБА_24 .
У вказаний в обвинувальному акті день він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_22 проводили свій вільний час в нічному клубі, де спиртні напої він з ОСОБА_3 не вживали. Вже повертаючись на автомобілі додому, ОСОБА_19 виявив бажання вийти до іншого клубу, який був по дорозі, що й було ним зроблено, а на його місце, на передньому сидінні біля водія, сів потерпілий, попередньо про щось домовляючись з водієм ОСОБА_3 . Потім повернувся ОСОБА_19 і вони продовжили рух всі разом, також пам`ятає, як заїжджали на автозаправку.
Обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що був втомлений, ні з ким не розмовляв, дрімав, при цьому чув, як потерпілий розмовляв з ОСОБА_3 , вказуючи куди потрібно їхати. Коли машина зупинилась ОСОБА_19 перший вийшов з автомобіля і побіг до дерева. Потерпілий вийшов з автомобіля, потиснув руку ОСОБА_3 і сказав не брати ОСОБА_21 в автомобіль, тому що він все в ньому зіпсує. Вони поїхали без ОСОБА_25 . Приблизно через 200-300 м знову була зроблена зупинка, оскільки він сам виходив до туалету, після чого сів на переднє сидіння і вони продовжили рух. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_19 і попросив повернутись, оскільки у нього не було коштів доїхати додому, що вони і зробили. Довелось довго його шукати. Знайшовши, вони побачили в ОСОБА_21 поранену руку. Він пояснив, що потерпілий хотів вдарити його ножем, однак, він захищаючись вдарив першим і поранився. У потерпілого випав телефон і він його забрав. ОСОБА_19 давав йому дивитись телефон, пошкоджень на ньому він не бачив. Ножа в ОСОБА_21 він також не бачив. Лише коли їх зупинили працівники поліції, коли до них вийшов ОСОБА_3 , ОСОБА_19 передав йому ніж з проханням покласти його до «бардачка», що він і зробив, не замислюючись про те, що робить, та не думаючи про розповідь ОСОБА_21 , відповідно до якої ніж був у потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечував власну причетність до пограбування потерпілого ОСОБА_17 . На його погляд, потерпілий в той час перебував у стані алкогольного сп`янінні, тому міг його оговорити.
Потерпілий ОСОБА_17 дав показання, що до подій вчиненого відносно нього злочину він обвинувачених не знав. В ніч з 05 на 06 листопада 2016 року відпочивав з друзями у нічному клубі. Спиртні напої в той вечір вживав, однак, не значну кількість.
Приблизно о 04 годині ночі намагався викликати таксі, однак, не зміг цього зробити, тому почав зупиняти проїжджаючі автомобілі. Зупинився транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» з серією номерного знаку НОМЕР_2 , літери якого йому вдалось побачити. Він сів до салону, де побачив за кермом нині обвинуваченого ОСОБА_3 , а позаду водія сидів нині обвинувачений ОСОБА_4 .
Через деякий час водій зупинився, до автомобіля сів нині обвинувачений ОСОБА_19 , який розташувався на задньому пасажирському сидінні, повідомивши місце, куди йому з оплатою 100 гривень потрібно було йому дістатися: «СТО в районі Троєщини». Оскільки цей житловий масив знаходився в іншій частині міста, він почав заперечувати проти присутності іще одного пасажира, одна, водій не відмовив ОСОБА_26 , вказавши, що спочатку відвезе за адресою його ( ОСОБА_17 ).
В дорозі водій заїжджав заправляти автомобіль, де він передав останньому в якості оплати послуги проїзду 70 гривень. В салоні автомобіля ОСОБА_19 сидів за ним, його рухи були різкими, тому він зробив зауваження і ОСОБА_19 заспокоївся. Він злякався можливого нападу на нього, тому сів так, щоб бачити всіх трьох чоловіків.
Коли автомобіль під`їхав до будинку, він хотів вийти і втекти, однак, цьому перешкоджала пошкоджена нога. Далі він попросив зупинитися біля під`їзду, розраховуючи, що там будуть знайомі. Водій під`їхав до другого під`їзду будинку. Знайомих навколо не було. Він вийшов і пішов, після чого почув, що хтось позаду біжить. Повернувшись побачив, що це був ОСОБА_19 , який, підбігши, штовхнув його в плече. Підбіг ОСОБА_4 , який також штовхнув його і він впав через паркан.
В подальшому ОСОБА_19 і ОСОБА_4 почали наносити удари ногами по різним частинам тіла, в тому числі і в область голови. Кількості ударів не пам`ятає, однак, їх було багато. Він намагався чинити опір, відбивався ногами.
В той час, коли він лежав на підлозі, ОСОБА_4 дістав з кишені його верхнього одягу мобільний телефон. Окрім цього ОСОБА_19 дістав ножа, та хотів зрізати з його руки браслет. Він перестав чинити опір, оскільки побачив вказаний предмет в руках ОСОБА_21 , боячись можливості нанесення ним ударів. ОСОБА_19 заволодів його золотим браслетом. Потерпілий зазначив, що вказані дії ОСОБА_21 ніяким чином не здивували ОСОБА_4 . Після цього обидва нападники побігли до автомобіля, який одразу поїхав з місця події.
Він пішов додому та з іншого телефону викликав поліцію. Згодом йому повідомили, що автомобіль марки «ВАЗ 2101» затримали разом з нападниками. Належний йому браслет було вилучено після затримання обвинувачених, він знаходився під сидінням автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_17 стверджував, що обороняючись від нападників, наніс удар обвинуваченому ОСОБА_4 підошвою взуття по обличчю, тому на фотознімку останнього, який йому пред`являли працівники поліції, він побачив відбиток власної підошви взуття.
Також, потерпілий звернув увагу суду на те, що в той час, коли ОСОБА_4 і ОСОБА_19 його били, то ОСОБА_3 розвернув автомобіль таким чином, щоб він був готовий покинути місце події. Він також вважає, що коли ОСОБА_3 здавав назад, він не міг не бачити, що відбувся на нього напад. Місце події автомобіль залишив лише тоді, коли ОСОБА_4 і ОСОБА_19 до нього сіли. Коли вказаний транспортний засіб поїхав, то він бачив задню частину автомобіля, тому запам`ятав його номер. По приїзду працівників поліції він розповів про пограбування, та вказав прикмети осіб, які його пограбували. Освітлення на місці події було достатнє, щоб розгледіти обличчя людей, які напали на нього.
Окрім цього, потерпілий звернув увагу суду на те, що обвинувачені, знаходячись з ним в автомобілі розмовляли між собою, про що саме не знає, оскільки розмова велась не російською і не українською мовою.
Свідок ОСОБА_27 дав показання, що він був в складі автопатруля поліції, яким по орієнтуванню посередині Московського мосту (проспект Степана Бандери) в місті Києві було зупинено автомобіль. З ним було ще два працівники поліції з міста Луцька. В орієнтуванні, окрім відомостей про автомобіль, вказувалось про трьох осіб кавказької зовнішності, які вчинили розбійний напад, також зазначалось де, коли і чим заволоділи нападники, опис речей.
Він особисто розмовляв з водієм автомобіля, який не надав необхідні документи. Свідок зазначив, що водій розмовляв російською мовою з достатнім рівнем володіння нею. В салоні зупиненого автомобіля знаходились два пасажири. Під`їхав додатковий екіпаж, працівники якого вказали, що водій і пасажири підходять під опис. Водій стверджував, що він нічого не вчиняв, а вчинили два інші хлопці, при цьому не уточнював, що саме. Була викликана слідчо-оперативна група. Стверджував, що саме члени слідчо-оперативної групи вилучили з автомобіля ланцюжок і мобільний телефоном потерпілого.
Зазначив також, що з пасажирами він не спілкувався. Потерпілий, який згодом приїхав на місце їхнього розташування, впізнав свій мобільний телефон і зміг його розблокувати власним відбитком пальця.
Свідок ОСОБА_28 дав суду показання, що 06 листопада 2016 року він перебував на чергуванні і отримав виклик про те, що на АДРЕСА_6 було вчинено розбійний напад. Прибувши на місце, заявник повідомив, що у нього забрали телефон і золотий ланцюжок, після чого вони передали отриману інформацію для орієнтування та разом з потерпілим попрямували відпрацьовувати територію.
В подальшому по рації надійшло повідомлення, що по орієнтуванню на проспекті Степана Бандери (Московський міст) в місті Києві зупинили автомобіль. Вони під`їхали на вказане місце події, де перебували нині обвинувачені. Потерпілий вказав на них, зазначивши, що саме вони вчинили напад.
Свідок ОСОБА_29 дав показання, що залучався в якості понятого в районі Московського мосту (проспект Степана Бандери) в місті Києві. Ця подія відбулась рано вранці. Йому пояснили, що він буде понятим під час огляду автомобіля осіб, які вчинили розбійний напад. Говорили, що підозрюють трьох осіб. Потерпілий, який під`їхав, вказав, що впізнає всіх трьох. Потерпілий був побитий, обличчя в крові. З автомобіля вилучили телефон, ніж зі слідами крові, а всього три ножі, під сидінням виявили браслет з металу жовтого кольору. Потерпілий впізнав свій мобільний телефон і браслет. Впізнав також ніж, яким йому погрожували. Свідок вказував, що потерпілий, щоб довести, що це його телефон, повідомив яким чином можна його розблокувати, а саме відбитком пальця, після чого було продемонстровано це на місці і телефон дійсно розблокувався. Показань обвинувачених він не чув. Учасників огляду до цього не знав. У одного із затриманих він бачив синяк на обличчі, однак, у кого саме він не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_30 дав показання, що залучався в якості понятого 06 листопада 2016 року під час огляду зупиненого автомобіля. Під час проведення вказаної дії працівники поліції знайшли телефон, короткий ланцюжок, три ножі, на одному з яких були сліди крові. Потерпілий вказав, що телефон і ланцюжок його. Також потерпілий вказав на один з ножів, що саме цим ножем йому погрожували. Свідок підтвердив, що протокол огляду складався, після складення даного документу він підписав його, а також підписав опечатаний пакет.
Свідок зазначив, що коли він під`їхав до місця огляду транспортного засобу, другий понятий і потерпілий вже були на місці. Звідки діставали ножі, на даний час не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_31 , який працює співробітником поліції міста Луцька, дав показання, що перебував у відрядженні у місті Києві. Надійшло повідомлення про розбійний напад, після вчинення якого нападники зникли на червоному автомобілі. В подальшому червоний автомобіль був зупинений на мосту, в ньому перебувало троє осіб. Потерпілий вказав на обвинувачених, як на осіб, які вчинили напад на нього. Як тільки зупинили автомобіль, розвели нині обвинувачених у різні сторони. У ОСОБА_5 на руках були виявлені сліди крові. Він вів себе агресивно. Так само агресивно вів себе і пасажир автомобіля.
Він особисто розмовляв із затриманими. Так, ОСОБА_19 посилався на те, що не володіє українською мовою. З водієм автомобіля він розмовляв більше, оскільки знайшов з ним спільну мову. Останній йому розповідав, що він підібрав двох осіб, що раніше їх не знав, говорив, що не знає, що відбувалось з потерпілим.
Свідок зазначив, що до приїзду слідчо-оперативної групи в автомобіль ніхто не проникав. Як тільки потерпілий прибув на місце, то прямо вказав на пасажира і ОСОБА_21 , вказуючи, що вони його вдвох били. На обличчі і руках потерпілого він бачив сліди схожі на кров. На водія потерпілий не вказував, його дії не описував. Свідок підтвердив, що під час огляду автомобіля були виявлені ніж, браслет і телефон «iPhone-6».
В подальшому, вони з напарниками охороняли місце події. Участі в огляді автомобіля він не брав, лише через вікно бачив на сидінні мобільний телефон «iPhone-6».
Свідок ОСОБА_32 повідомив, що станом на 06 листопада 2016 року працював інспектором управління патрульної поліції у місті Києві. По орієнтуванню про розбійний напад їхній екіпаж під`їхав до Московського мосту (проспект Степана Бандери) в місті Києві. Він спілкувався лише з пасажиром, який був на задньому сидінні. Це був нині обвинувачений ОСОБА_18 . Згодом привезли потерпілого. Він не пам`ятає суть спілкування потерпілого із затриманими. Що вилучалось на місці події, він не знає. На руках ОСОБА_21 він бачив сліди, схожі на сліди крові. Про обставини розбійного нападу йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_33 дав суду показання, що за станом на 06 листопада 2016 року працював т.в.о. заступника командира роти управління патрульної поліції у місті Києві. По орієнтуванню про розбійний напад, було затримано трьох осіб кавказької національності, які були в автомобілі червоного кольору. До всіх трьох застосовувались кайданки. Затримані вели себе емоційно. На пасажирі, який сидів попереду, він бачив на обличчі синець, на пасажирі, який був позаду, були на руках сліди від речовини, схожої на кров. В затриманому автомобілі, через вікно, він побачив телефон «iPhone-6», який був в орієнтуванні. Потерпілий вказав на нині обвинуваченого ОСОБА_21 як на особу, яка його побила, погрожувала ножем і зрізала з руки браслет. Потерпілий прямо вказав, що вилучений браслет, мобільний телефон належать йому, а вилученим ножем йому погрожували. Під час спілкування потерпілий вказав, що водій лише підвозив і ніяких дій відносно нього не вчиняв.
Згідно витягу з кримінального провадження № 0007167, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2016 року о 09 годині 18 хвилин внесені відомості про розбійний напад на потерпілого та заволодіння його майном (т. 1, а.с. 185).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 листопада 2016 року, ОСОБА_17 повідомив про те, що 06 листопада 2016 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, за адресою: м Київ вул. Н. Ужвій 7, невстановлені особи із застосуванням ножа групою осіб, у кількості дві особи, не української національності нанесли йому тілесні ушкодження, відкрито викрали золотий браслет та мобільний телефон марки «iPhone 6plus 16GB» (т. 1, а.с. 186).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06 листопада 2016 року (огляд почато о 06 годині 45 хвилин) та фототаблиці до нього, оглядом ділянки місцевості, розташованої на Московському мосту (нині проспект Степана Бандери) міста Києва, в смузі руху в напрямку житлового масиву Троєщина, розташований червоного кольору автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час проведення огляду салону автомобіля було виявлено та вилучено на передньому пасажирському сидінні телефон «iPhone A1524», IMEI НОМЕР_3 , скло якого у верхній частині мало пошкодження у вигляді тріщини. На кришці багажного відсіку виявлено та вилучено мобільний телефон «Lenovo S810t», IMEI НОМЕР_4 , з акумулятором та карткою мобільного оператора «life». На задньому пасажирському сидінні посередині виявлено та вилучено мобільний телефон «LG P700», IMEI НОМЕР_5 , з акумулятором та карткою мобільно оператора «Life», картка micro SD 2GB. Під заднім сидінням було виявлено та вилучено золотий браслет (ланцюжок) на руку. Під час огляду «бардачка» автомобіля було виявлено та вилучено розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, на ножі виявлено плями бурого кольору схожі на кров. На задньому пасажирському сидінні, за сидінням переднього пасажира виявлено та вилучено газетний аркуш з плямами бурого кольору схожі на кров. Крім цього, було вилучено мікрочастинки з сидіння автомобіля, змиви з ручки ручного гальмування, змив з коробки передач.
В протоколі зазначається про те, що під час огляду місця події потерпілий ОСОБА_17 вказав, що затримані особи, які перебували в автомобілі марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснили на нього розбійний напад у місті Києві по вулиці Н.Ужвій, 7 (том 1, а.с. 187-213).
Згідно клопотання про проведення обшуку від 07 листопада 2016 року, слідчим 06 листопада 2016 року на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з переслідуванням особи, що вчинила злочин, з метою виявлення та фіксацію відомостей щодо обставин вчинення злочину, приймаючи до уваги необхідність повноти розслідування, було проведено огляд автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому виявлено та вилучено мобільні телефони «iPhone 6plus 16GB» IMEI НОМЕР_3 , «Lenovo S810t» IMEI НОМЕР_4 , з акумулятором та карткою мобільного оператора «life», «LG P700» IMEI НОМЕР_5 , з акумулятором та карткою мобільно оператора «Life», картку micro SD 2GB, золотий браслет (ланцюжок) на руку, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, газетний аркуш з плямами бурого кольору схожі на кров (т. 2, а.с. 1-3).
Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, задоволено клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУ НП в місті Києві про проведення обшуку в автомобілі «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з метою виявлення предметів вчинення злочину та речей, які зберегли на собі сліди або містять відомості про вчинений злочин ( т. 2, а.с. 4-7).
Відповідно до постанови начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві від 07 листопада 2016 року, у кримінальному провадженні №0007167 від 06 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, призначено групу слідчих, до якої входили також слідчі ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Старшим групи призначено старшого слідчого Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_36 (т. 1, а.с. 222).
Відповідно до повідомлення старшого слідчого Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_36 від 07 листопада 2016 року на ім`я керівника Київської місцевої прокуратури № 7, 06 листопада 2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007167. Відомості про вчинення кримінального правопорушення буди внесені до ЄРДР 06 листопада 2016 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України (т. 1, а.с. 223).
Відповідно до постанови заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 від 06 листопада 2016 року, у кримінальному провадженні № 0007167 від 06 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначено групу прокурорів. Старшим групи визначено прокурора ОСОБА_37 (т. 1, а.с. 224).
Відповідно до повідомлення ОСОБА_17 , 06 листопада 2016 року слідчим відділом Подільського УП ГУ НП у місті Києві розпочато досудове розслідування по поданій ним заяві щодо вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 06 листопада 2016 року по вул. Наталії Ужвій, 8 в м. Києві. Номер реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0007167 ( т. 1, а.с. 225).
Відповідно до доручення від 06 листопада 2016 року, т.в.о. начальника СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві доручила проведення досудового розслідування за заявою потерпілого ОСОБА_17 про вчинення кримінального правопорушення слідчому СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_38 ( т. 1, а.с.226).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 листопада 2016 року, моментом фактичного затримання співробітниками поліції ОСОБА_4 є 05 година 30 хвилин 06 листопада 2016 року. Під час затримання були вилучені мобільний телефон марки «Самсунг», срібний перстень, срібний ланцюжок, срібний браслет, грошові кошти в сумі 27 гривень, 650 білоруських рублів (т. 1, а.с. 227-230).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 листопада 2016 року, моментом фактичного затримання співробітниками поліції ОСОБА_39 є 05 година 30 хвилин 06 листопада 2016 року. Під час затримання були вилучені один ключ та один магнітний ключ від під`їзду, мобільний телефон «Самсунг» та мобільний телефон «iPhone 5» (т. 1, а.с. 231-233).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 листопада 2016 року, моментом фактичного затримання співробітниками поліції Омарова Камрана є 05 година 30 хвилин 06 листопада 2016 року. Особистий обшук не проводився (т.1, а.с. 237-239).
Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07 листопада 2016 року, речовими доказами у справ визнано: мобільний телефон «iPhone 6plus 16GB», IMEI НОМЕР_3 , золотий ланцюжок (браслет) з ознаками пошкодження, розкладний ніж, які було вилучено протоколом огляду місця події від 06 листопада 2016 року з автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Речовий доказ розкладний ніж передано на зберігання до камери схову речових доказів Подільського УП ГУ НП у м. Києві. (т.1, а.с. 234-235);
Відповідно до розписки на ім`я старшого слідчого Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_36 від 09 листопада 2016 року, ОСОБА_17 були повернуті золотий браслет та мобільний телефон «iPhone 6plus 16GB» з сім картою (т. 1, а.с. 236).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2016 року, під час його проведення потерпілий ОСОБА_17 повідомив, що 06 листопада 2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин він повертався додому з нічного клубу «Диско радіо Хол», що по пр-ту Московському, 32 (нині проспект Стапана Бандери) в м. Києві.
О 04 годині 20 хвилин зупинив автомобіль червоного кольору «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , та з водієм домовився про те, що за 70 грн. той довезе його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 . В салоні автомобіля знаходились дві особи водій та пасажир, який сидів на задньому сидінні. Коли він сів на переднє сидіння, вони почали рух. Водій та пасажир були кавказької зовнішності, та весь час спілкувались на своїй мові.
В подальшому, проїжджаючи по проспекту Степана Бандери в місті Києві, водій підібрав хлопця, який також зупиняв автомобілі, та який в подальшому сів на заднє сидіння, повідомивши про потребу їхати на масив Троєщина. За проїзд вони домовилися за суму 100 грн. Даний пасажир також мав кавказьку зовнішність. Під час руху, водій та два пасажири розмовляли на своїй мові.
Приблизно о 05 годині вони приїхали до його будинку АДРЕСА_6 . Розрахувавшись з водієм, він вийшов з автомобіля на вулицю та слідом за ним вийшов пасажир, якого вони підібрали по дорозі. Після цього пасажир, який вийшов за ним, штовхнув його у праве плече, обернувшись, даний хлопець наніс йому удар кулаком в область правого ока. Після цього із салону автомобіля вийшов інший пасажир, який також його вдарив. Водій автомобіля, на якому він їхав залишився у салоні, та тим часом розвертався, оскільки вони були у дворі будинку.
Потерпілий лежав на землі, а особи продовжували його бити ногами по всьому тілу. Свідомість, при цьому, він не втрачав. Яка загальна кількість була ударів він вже не пам`ятає. В той час, коли він лежав на землі, то намагався чинити опір особам, які на нього нападали, однак, після того як він побачив ніж у хлопця, який вийшов першим із автомобіля, відразу перестав чинити опір, оскільки злякався за своє життя. Даний хлопець ножем зірвав золотий браслет із його правої руки, а потім коли другий хлопець діставав з його правої кишені штанів мобільний телефон марки «iPhone 6plus 16GB», хлопець з ножем тримав у його напрямку ніж, демонструючи те, що може його застосувати. Забравши золотий браслет і телефон, особи швидко сіли у вказаний автомобіль та поїхали в напрямку пр-ту Гонгадзе в м. Києві. Чи говорили йому щось дані хлопці, які забирали речі він не пам`ятає. Водій автомобіля не виходив з автомобіля та був на готові для втечі. Від даного нападу невідомі йому особи спричинили тілесні ушкодження: синці по тілу, гематоми на голові, шиї, подряпини на правому зап`ясті, де був браслет, що утворились внаслідок його зриву, синці під очима.
Після вказаних подій він зайшов додому, та викликав поліцію. По орієнтуванню, яке він надав, було затримано автомобіль з трьома особами. У вказаному автомобілі виявили викрадені у нього речі. Крім того, в автомобілі також був ніж, яким йому погрожували.
Потерпілий ОСОБА_17 додав, що водій автомобіля був у злочинній змові з двома іншими особами, оскільки він їх чекав в салоні за кермом та був на готові для швидкої втечі разом з іншими двома невідомими, автомобіль він при цьому не глушив. Крім того, під час руху автомобіля, вони втрьох розмовляли на своїй мові і складалося враження, що вони знають один одного (т.1, а.с. 241-250).
Згідно клопотання про арешт майна від 08 листопада 2016 року, старший слідчий Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_36 звернувався до слідчого судді з проханням накласти арешт на вилучене 06 листопада 2016 року з автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час огляду місця події майно, серед якого мобільний телефон «Lenovo S810t» IMEI НОМЕР_4 з акумулятором та карткою мобільного оператора «life», мобільний телефон «LG P700» IMEI НОМЕР_5 з акумулятором та сім картою мобільно оператора «Life», картка micro SD 2GB, розкладний ніж (т. 2, а.с.8-10).
Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУ НП в місті Києві про накладення арешту на мобільний телефон «Lenovo S810t» IMEI НОМЕР_4 з акумулятором та карткою мобільного оператора «life», мобільний телефон «LG P700» IMEI НОМЕР_5 з акумулятором та сім картою мобільно оператора «Life», картка micro SD 2GB, розкладний ніж, що були вилучені в результаті огляду місця події 06 листопада 2016 року з автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 2, а.с.11-13).
Згідно розписок від 08 листопада та 09 листопада 2016 року ОСОБА_3 отримав від слідчого його особисті речі, в тому числі ті, які були вилучені у нього під час затримання (т. 2, а.с. 14-15).
Відповідно до постанови про призначення товарознавчої експертизи від 09 листопада 2016 року, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0007167 слідчим призначено проведення товарознавчої експертизи (т. 2, а.с. 16-17).
Відповідно до висновку експерта КМНДЕКЦ № 653тв від 08 грудня 2016 року, ринкова вартість мобільного телефону «iPhone 6plus 16GB» та золотого браслета 585 проби вагою 26 грам станом на 06 листопада 2016 року могла становити 32 000, 00 грн (тридцять дві тисячі грн. 00 копійок) ( т.2, а.с. 20-23).
Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 2745 від 07 листопада 2016 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_17 , 1990 року народження, виявлено: синці на повіках правого ока з переходом на підочну ділянку, по задній поверхні лівого плеча в верхній третині; садна в лобній ділянці справа, тильній поверхні правого зап`ястку з переходом на променеву та ліктьову поверхні.
Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 06 листопада 2016 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) ( т.2, а.с. 37-39).
Відповідно до протоколу огляду від 18 грудня 2016 року, в приміщенні кабінету № 217 Подільського УП ГУ НП в м. Києві оглянуто поліетиленовий пакет № 2527089, в середині якого знаходився ніж викидний, вилучений за адресою: м. Київ, Московський міст (нині проспект Степана Бандери), поблизу другої опори. Після відкриття пакету ніж оброблено дактилоскопічним порошком, під час чого слідів папілярних узорів та структури матеріалу не виявлено. Після цього ніж поміщено до конверту та опечатано (т.2, а.с.40).
Відповідно до постанови слідчого Подільського УП ГУ НП в м. Києві від 18 грудня 2016 року, викидний ніж, вилучений за адресою: м. Київ, Московський міст, друга опора, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0007167 (т. 2, а.с.41).
Відповідно до листа слідчого від 25 січня 2017 року, начальнику Подільського УП ГУ НП в м. Києві направлялись для поміщення до камери схову Подільського УП ГУ НП в м. Києві вилучені під час огляду місця події 06 листопада 2016 року за адресою: м. Київ, Московський міст (нині проспект Степана Бандери), наступні об`єкти: паперовий конверт, в якому змив з коробки передач; два змиви речовини бурого кольору з черевика, змиви з ручного гальма; два згортки з паперу з речовиною бурого кольору; мікрочастинки; пакет НДЕКЦ № 2527088, в якому знаходяться мобільний телефон «LG», пакет НДЕКЦ № 32974788, в якому знаходяться мобільний телефон «Lenovo»; мобільний телефон «Самсунг», срібний перстень, срібний ланцюжок, срібний браслет, грошові кошти в сумі 27 гривень 650 білоруських рублів (т. 2, а.с. 42).
Відповідно до ухвали слідчого судді від 08 листопада 2016 року до підозрюваного ОСОБА_21 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 2, а.с. 43-46).
Згідно довідки від 14 листопада 2017 року № 1400/125/12/01-2017, до ІІПС «Армор» 06 листопада 2017 року о 05 годині 19 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, десять хвилин тому біля парадного невідомі на автомобілі Жигулі «ВАЗ 2101» червоного кольору побили та під загрозою ножа забрали телефон «Айфон 6» та золотий браслет. Поїхали в бік Оболоні. Швидка не потрібна. Заявник: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює майстром приймальником». Надати аудіо запис повідомлення ОСОБА_17 на спецлінію «102» не представилось можливим у зв`язку з закінченням терміну зберігання записаної інформації (т. 3, а.с. 51-52).
Згідно долучених до справи роздруківки телефонних зв`язків оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», щодо роботи абонентського номеру НОМЕР_6 , який належав ОСОБА_26 , та НОМЕР_7 , який належав ОСОБА_3 , в період часу з 21 години 00 хвилин 05 листопада 2016 року по 06 годину 30 хвилин 06 листопада 2016 року, та оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», щодо роботи абонентського номеру НОМЕР_8 , який належав ОСОБА_4 в період часу з 21 години 00 хвилин 05 листопада 2016 року по 06 годину 30 хвилин 06 листопада 2016 року зафіксовані з`єднання о 05 годині 10 хвилин, 05 годині 14 хвилин та о 5 годині 16 хвилин 06 листопада 2016 року (т. 3, а.с. 57-58).
Згідно протоколів ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 27 січня 2017 року ОСОБА_26 в присутності захисника та перекладача, ОСОБА_4 в присутності захисника, ОСОБА_3 в присутності захисника, було надано доступ до матеріалів досудового розслідування (т. 2, а.с. 26-36).
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , він у 2015-2016 навчальному році навчався на 1 курсі Міжрегіональної Академії управління персоналом (т. 2, а.с. 75), не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (т. 2, а.с. 72-73), раніше не судимий (т. 2, а.с. 74), по місцю проживання у місті Києві характеризувався позитивно.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , він має реєстрацію у АДРЕСА_3 , у 2016-2017 навчальному році навчався на 5 курсі Одеського державного екологічного університету, по місцю навчання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (т. 2, а.с. 61-62), раніше не судимий (т. 2, а.с. 63).
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_21 , він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (т. 2, а.с. 66, 69-70), зі слів має на утриманні дитину 2015 року народження (т. 2, а.с. 71), раніше не судимий (т. 2, а.с. 67), по місцю проживання у місті Харкові характеризувався негативно.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що показання обвинувачених, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому фактичні обставини, які вони містять, є допустимими.
Належними і допустимими, як джерело доказу, є висновки проведених у справі судової експертизи та долучені документи, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання, окрім, фактичних даних встановлених внаслідок проведеного без відповідного попереднього судового дозволу обшуку в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 ( т.1 а.с.188-213).
При цьому суд виходить з того, що після проведеного огляду автомобіля, слідчий не звернувся з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проникнення до автомобіля згідно вимог ст.237 КПК України.
В той же час слідчий звернувся з клопотання в порядку ч.3 ст.233 КПК України щодо надання дозволу на проведення обшуку, а не огляду ( т.2 а.с. 1-3). Слідчий суддя дав дозвіл на проведення обшуку ( т.2 а.с.4-7). Однак, як встановлено протокол про проведення обшуку не складався, вказана слідча дія, дозвіл на яку було надано, була проведена в порушення вимог ч.3 ст.214 КПК України, яка забороняє проведення будь-яких слідчих дій, окрім огляду місця події, до внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Як вбачається з протоколу ( т.1 а.с.188-213), на який посилався слідчий і слідчий суддя як на проведення обшуку, його було здійснено в період з 06 години 45 хвилин до 07 години 20 хвилин 06 листопада 2016 року. В той же час відомості про злочин в єдиний реєстр були винесені лише о 09 годині 18 хвилин 06 листопада 2016 року, тобто якщо це був обшук, то він проведений в порушення вимог закону. Дозвіл на проведення огляду володіння особи, а саме автомобіля під керуванням ОСОБА_3 за правилами обшуку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею не надавався.
Інші фактичні дані відображені в протоколі огляду, які не відносяться до обставин обшуку, суд визнає допустими.
Незважаючи на це, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Аналізуючи досліджені докази, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_18 по результатах судового розгляду визнав свою винуватість у вчиненому злочині, а обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм злочину, що розцінюється судом як обрана позиція захисту, оскільки їхні доводи спростовуються дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_17 послідовно і логічно вказав на обставини вчинення відносно нього злочину. Судом встановлено, що його показання були незмінними не лише під час розгляду справи в суді, а й під час досудового розслідування справи, тому кладе їх в основу обвинувального вироку.
Показання потерпілого ОСОБА_17 узгоджуються не лише з показаннями допитаних у справі свідків, протоколом проведення слідчого експерименту, а також з висновками проведених у справі експертизи про ринкову вартість «iPhone 6plus 16 GB» та золотого браслета 585 проби вагою 26 грам станом на 06.11.2016 року.
Суд звертає увагу на те, що потерпілий ОСОБА_17 одразу ж після події повідомив поліції про обставини вчиненого відносно нього злочину, зазначив про мобільний телефон та золотий браслет, які були викрадені, а також вказував на погрози з застосуванням ножа. Окрім цього, потерпілий був доставлений працівниками поліції до місця затримання транспортного засобу з обвинуваченими одразу після того, коли надійшла оперативна інформація про його зупинення, тому він мав можливість на місці вказати на особи злочинців.
Так, як вбачається з протоколу огляду, під час огляду місця події потерпілий ОСОБА_17 прямо вказав на осіб, які здійснили на нього розбійний напад у місті Києві по вулиці Н.Ужвій, 7. Вказану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_40 .
Із показів свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_29 вбачається, що потерпілий, щоб довести, що він є власником виявленого в салоні автомобіля телефону, повідомив працівникам поліції про те, що його можливо розблокувати відбитком пальця, після чого продемонстрував це на місці і телефон дійсно розблокувався.
Окрім цього, із показів свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 вбачається, що ОСОБА_17 вказав на предмет, яким йому погрожували під час вчинення злочину.
Аналізуючи протокол проведення слідчого експерименту, суд звертає увагу на послідовність викладення потерпілим ОСОБА_17 обставин вчинення злочину, їхню логічність та узгодженість таких показань з іншими доказами у справі.
За наведених обставин суд прийшов до висновку про достовірність та правдивість показань потерплого ОСОБА_17 , в тому числі що вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України обвинуваченими за попередньою змовою групою осіб.
Окрім цього, суд погоджується з доводами ОСОБА_17 стосовно вартості викраденого майна, яка узгоджуються з висновком товарознавчої експертизи.
Суд відхиляє доводи захисту про те, що висновок експерта КМНДЕКЦ № 653тв від 08 грудня 2016 року, стосовно ринкової вартості викраденого у потерпілого майна, слід визнати недопустимим доказом зважаючи на те, що експертиза проводилась без безпосереднього дослідження предметів, та врахування того, що викрадений телефон мав пошкодження, оскільки вказана обставина не впливає на висновок суду про винуватість обвинувачених і кваліфікацію їх дій, так як склад злочину, передбачений ст. 186 КК України та ст. 187 КК України, не прив`язаний до якогось мінімального розміру вартості викраденого майна, а пов`язаний до способу заволодіння ним.
Оцінюючи достатність фактичних даних, які підтверджують вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд бере до уваги послідовні, логічні та незмінні впродовж судового розгляду справи покази потерпілого ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_3 під час поїздки в автомобілі безперешкодно спілкувався з ОСОБА_4 та ОСОБА_43 на мові, яку він особисто не розумів, оскільки вона була не українською чи російською, однак її розуміли між собою обвинувачені, про що свідчила їхня поведінка та ступінь участі в розмові кожного з них.
Судом враховується, що саме під час таких розмов у потерпілого виникло побоювання стосовно здійснення відносно нього нападу при відсутності на той час активних дій з боку обвинувачених.
Суд також враховує показання потерпілого ОСОБА_17 про те, що між обвинуваченими існувала узгодженість в їхніх діях. Так, ОСОБА_3 , будучи за кермом транспортного засобу, як перед нападом, так і після нього, не залишав місце події, а чекав своїх співучасників. Так, потерпілий ОСОБА_17 зазначав про те, що обвинувачений ОСОБА_3 , після того, як з автомобіля вийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_19 розвернув транспортний засіб таким чином, щоб швидко залишити місце події, заведений автомобіль не глушив, а одразу як тільки до нього сіли ОСОБА_4 та ОСОБА_19 , поїхав.
Згідно показань самого обвинуваченого ОСОБА_3 , в минулому учасники розбійного нападу певний час спільно проживали в одному житловому приміщенні, тому суд робить висновок про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_19 були добре знайомі між собою, а обвинувачений ОСОБА_19 був підібраний під час надання потерпілому ОСОБА_17 послуги з перевезення не випадково, а сів до автомобіля під керуванням ОСОБА_3 як добре знайомий.
Суд звертає увагу, що хоча обвинувачені були знайомі і по показаннях разом проживали, ОСОБА_18 вдавав, що автомобіль зупинив випадково, запропонував водію сто гривень і просив відвести на житловий масив «Троєщина». Такі дії ОСОБА_5 підтримали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На перконання суду вказані обставини свідчать про те, що обвинувачені заздалегідь домовились про вчинення злочину і ОСОБА_18 був підібраний ніби-то як випадковий пасажир, якого ОСОБА_3 та ОСОБА_44 ніби-то не знали, щоб не злякати потерпілого і разом, розподіливши ролі, заволодіти майном потерпілого.
Виходячи з конкретних обставин розвитку подій, суд не вбачає, а обвинувачені та захисники не надали доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які б підтверджували, що саме під під`їздом будинку за місцем проживання потерпілого у обвинуваченого ОСОБА_3 були підстави залишити своїх знайомих ОСОБА_4 та ОСОБА_21 і покинути місце події.
Як свідчать долучені до справи роздруківки телефонних з`єднань між телефонними номерами, якими користувались обвинувачений ОСОБА_3 ( НОМЕР_7 ), обвинувачений ОСОБА_19 ( НОМЕР_6 ), та обвинувачений ОСОБА_4 ( НОМЕР_8 ), роз`яснення яких були надані суду спеціалістом ОСОБА_45 , фактичні дані, що вказані обвинувачені перебували на момент вчинення злочину в різних місцях, відсутні. При цьому, спеціаліст ОСОБА_46 логічно і змістовно роз`яснив в судовому засіданні, що відображені в роздруківках телефонних з`єднань базові станції знаходяться поблизу одна одної та могли перехоплювати телефонне з`єднання в залежності від сили сигналу тієї чи іншої станції, враховуючи при цьому, завантаженість сектору з`єднання.
Суд не погоджується з доводами захисту про те, що надані прокурором процесуальні документи слідчого, а також отримані в ході досудового розслідування протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею, висновки проведених експертиз, слід визнати недопустимими в зв`язку з їх не відкриттям стороні захисту (т. 2, а.с. 79-81), оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. Так, згідно протоколів ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 27 січня 2017 року (т. 2, а.с. 26-36), всім обвинуваченим та їхнім захисникам, а ОСОБА_26 в присутності перекладача, були надані для ознайомлення матеріали досудового розслідування, в тому числі вищезазначені докази, а про їх ознайомлення з ними свідчать особисті підписи учасників кримінального провадження.
Таким чином, оцінюючи в сукупності докази щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених, суд, беручи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, що всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, а також вимоги ст. 337 КПК України про те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, враховуючи, що прокурором обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Окрім цього, суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) ОСОБА_18 вчинив злочин, передбачений за ч. 1 ст.187 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_26 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, межі санкцій ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 187 КК України, що вказані злочини відносяться до категорії тяжких.
Суд враховує особи обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.
Пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченим ОСОБА_47 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_47 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, тяжкість скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_21 до покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, враховуючи конкретні обставини справи, роль кожного з співучасників у вчиненні злочину, дані про осіб обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які хоча і обрали власну позицію захисту, яка полягала у невизнанні вини, однак така обставина, на переконання суду, не може свідчити про необхідність застосування до вказаних обвинувачених реальної міри покарання, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність судимостей, молодий вік ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , беручи до уваги позицію прокурора, який пропонував засудити їх з випробуванням із застосуванням іспитового строку та позицію потерпілого, який покладався на розсуд суду, суд вважає можливим звільнити їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, роль кожного з співучасників у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який зі слів перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, не навчається, враховуючи, що на відміну від обвинувачених ним вчинено більш тяжкий злочин як по мірі покарання, так і по способу заволодіння чужим майном, пов`язаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, із застосуванням ножа, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_5 до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі. З врахуванням вказаних обставин, суд не знаходить підстав для застосування до нього вимог ст. 75 та ст. 69 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинувачених та запобігання вчинення ними інших злочинів.
Окрім цього, враховуючи, що викрадене у потерпілого майно підлягає поверненню потерпілому, спеціальна конфіскація передбачена ст.96-1, 96-2 КК України до обвинувачених не застосовується.
Долю речових доказів суд визначає згідно вимог ст. 100 КПК України.
Згідно вимог ст. 124 КПК України з обвинувачених в рівних частинах підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у справі судової товарознавчої експертизи (висновок експерта № 653тв від 08 грудня 2016 року).
Відповідно до положень ст. 174 КПК України, застосований у справі захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року (справа № 758/13627/16-к) на мобільні телефони марки «LG P700», «Lenovo S810t», та на розкладний ніж (т. 2, а.с.11-13), підлягає скасуванню.
Суд бере до уваги, що цивільного позову у справі не було заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_3 встановити два роки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_4 встановити два роки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_47 рахувати з 06 листопада 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_47 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді утримання під вартою в ДУ «Київське СІЗО».
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_47 час попереднього ув`язнення з 06 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 117 (сто сімнадцять) гривень 28 копійки як відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи у справі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 117 (сто сімнадцять) гривень 28 копійки як відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи у справі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 117 (сто сімнадцять) гривень 28 копійки як відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи у справі.
Згідно ст. 100 КПК України речові докази мобільний телефон «iPhone 6plus 16GB», ІМЕІ НОМЕР_3 разом з карткою мобільного оператора «Лайф» та чохлом, а також золотий ланцюжок (браслет), які передано для зберігання потерпілому ОСОБА_17 - залишити в його володінні.
Речовий доказ розкладний ніж, який було вилучено протоколом огляду місця події від 06 листопада 2016 року, та передано на зберігання до камери схову Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві, знищити.
Речові докази - змив з коробки передач, два змиви речовини бурого кольору з черевика, змиви з ручного гальма, два паперові згортки з речовиною бурого кольору, мікрочастинки, вилучені під час огляду місця події 06 листопада 2016 року, що зберігаються в камері схову Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві, знищити.
Вилучені під час огляду місця події особисті речі ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ-1 НОМЕР_9 , ІМЕІ-2 НОМЕР_10 , з сім-карткою мобільного оператора «Лайф», срібний перстень, срібний ланцюжок, срібний браслет, грошові кошти в сумі 27 гривень, 650 білоруських рублів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві повернути ОСОБА_4 .
Вилучені під час огляду місця події мобільний телефон марки «LG P700», ІМЕІ НОМЕР_5 з акумулятором та сім-карткою мобільного оператора «Лайф», та мобільний телефон марки «Lenovo S810t», ІМЕІ НОМЕР_4 з акумулятором та сім-карткою мобільного оператора «Лайф» які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського УП ГУ Національної поліції України у місті Києві - повернути ОСОБА_47 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року (справа № 758/13627/16-к) на мобільні телефони марки «LG P700», «Lenovo S810t», та на розкладний ніж, скасувати.
Доручити Територіальному управлінню ДСА України в місті Києві через Державну Казначейську службу України в місті Києві здійснити оплату послуг перекладача ОСОБА_16 (паспорт серії НОМЕР_11 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 12 квітня 2011 року), за усний переклад з української на азербайджанську мову судових засідань, за період з 04.01.2018 року - 06.03.2018 року, в розмірі 1 850 гривень 10 копійок ( одна тисяча вісімсот п`ятдесят гривень десять копійок). Оплату за здійснення перекладу оголошення вироку Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2018 року та перекладу друкованого тексту цього вироку провести додатково по фактично виконаному обсягу роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_43 , як особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1