справа № 462/2428/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000692 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки м. Львова, громадянки України, яка зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючої, неодруженої , яка має на утриманні двох дітей, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.368-3, ч.1 ст.209, ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.),

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, уродженки с. Ганнівки Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована та проживає на АДРЕСА_2 , пенсіонерки, вдові, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.368-3, ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.), суд

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 будучи директором ТзОВ «Арле-Кіно», тобто службовою особою юридичної особи приватного права, на підставі договору №04/07/2008-12/3 від 04.07.2008р., всупереч вимог закону, за відсутності дозволу власника майна Управління комунального майна Львівської міської ради, діючи за попередньою змовою з службовою особою юридичної особи приватного права ТзОВ «Домініка», директором ОСОБА_10 , в період часу з 19.03.2014року по листопад 2014 року створювали умови щодо вимагання та одержання грошових коштів, а також одержали від ОСОБА_4 неправомірну вигоду.
31.12.1999року між управлінням приватизації майна Львівської міської ради та ТзОВ «Арле-Кіно» укладено договір №1 «оренди цілісного майнового комплексу», згідно якого останнім надано в найм (оренду) цілісний майновий комплекс комунального підприємства Побутового обслуговування кінотеатр ім. Довбуша, що за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 285 терміном на 10 років, і на підставі п.10.6 вказаного договору у 2009 році термін найму (оренди) продовжено на той самий термін, тобто до грудня 2019 року.
В подальшому службова особа ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 , всупереч вимог закону та в порушення ст.774 Цивільного кодексу України, за відсутності згоди наймодавця в особі Львівської міської ради, на підставі фіктивного договору №04/07/2008-12/3 від 04.07.2008р. з метою власного незаконного збагачення, надали у користування вищевказане приміщення ТзОВ «Домініка», а директор ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 , маючи намір на власне незаконне збагачення, будучи достовірно обізнаною щодо подальшого укладення фіктивного договору суборенди нежитлових приміщень із внесеними у нього недостовірними даними, маючи як службова особа та директор юридичної особи приватного права засоби для виготовлення документів, печатку підприємства та право підпису, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , незаконно уклали договір суборенди нежитлових приміщень від 19.03.2014р. із ФОП ОСОБА_11 , згідно якого службові особи ТзОВ «Домініка» в особі директора ОСОБА_10 надають підприємцю приміщення площею 177,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , у платне, в розмірі 200 грн. щомісяця, користування терміном на один рік, а фактично вимагали та одержували за це від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 7200,00 грн. готівкою щомісячно, що не було обліковано в бухгалтерській та фінансовій звітності, та є неправомірною вигодою.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, директор ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 щомісячно впродовж березня-жовтня 2014 року одержали від представника ФОП ОСОБА_11 . ОСОБА_4 неправомірну вигоду в загальній сумі 61200,00 грн. та зокрема востаннє 09.12.2014р. близько 11 год.15 хв., перебуваючи в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 одержала від ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 7200,00 грн. за незаконне, всупереч ст.774 Цивільного кодексу України, надання в користування указаним приміщенням (піднайм), після чого її злочинна діяльність була припинена працівниками органів внутрішніх справ, а предмет неправомірної вигоду був вилучений.
Упродовж березня-листопада 2014року ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 одержали неправомірну вигоду в загальній сумі 68400,00 грн., що перевищує 1,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Крім цього, директор ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 01.04.2013р. у той самий спосіб уклали договір суборенди нежитлових приміщень із ФОП ОСОБА_12 , згідно якого службові особи ТзОВ «Домініка» в особі директора ОСОБА_10 надало підприємцю приміщення площею 54,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , у платне, в розмірі 200 грн. щомісяця, користування терміном на один рік, а фактично вимагали та одержували за це від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3800,00 грн. готівкою щомісячно, що не було обліковано у бухгалтерській та фінансовій звітності, та є неправомірною вигодою.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, директор ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 щомісячно впродовж квітня-липня 2013 року одержали від представника ОСОБА_12 - ОСОБА_5 неправомірну вигоду в загальній сумі 18500,00 грн.
В подальшому, у зв`язку із припиненням своєї діяльності у вказаному приміщенні ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 виявив бажання винаймати вказане приміщення спільно із ОСОБА_5 , та спільно із останнім запропонували ОСОБА_6 та ОСОБА_10 укласти новий договір суборенди приміщення безпосередньо із ФОП ОСОБА_13 01.11.2013р. директор ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 уклали договір суборенди нежитлових приміщень із ФОП ОСОБА_13 , згідно якого службові особи ТзОВ «Домініка» в особі директора ОСОБА_10 надає підприємцю приміщення площею 54,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , у платне, в розмірі 200 грн. щомісяця, користування терміном на один рік, а фактично вимагали та одержували за це від ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі від 3800,00 грн. до 4560,00 грн. готівкою щомісячно, що не було обліковано у бухгалтерській та фінансовій звітності, та є неправомірною вигодою.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, директор ТзОВ «Арле-Кіно» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 щомісячно впродовж серпня 2013 року до листопада 2014 року одержали від представника ФОП ОСОБА_13 - ОСОБА_5 неправомірну вигоду в загальній сумі 95934,00 грн., та зокрема востаннє 09.12.2014р. близько 11.00год., перебуваючи в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_6 одержала частину, неправомірної вигоди в сумі 2574,00 грн. за незаконне всупереч ст.774 Цивільного кодексу України, надання в користування указаним приміщенням (піднайм).
Упродовж серпня 2013 по листопад 2014 року ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , повторно одержали неправомірну вигоду в загальній сумі 95934,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_10 протягом квітня 2013 листопада 2014 року вимагали та одержували неправомірну вигоду на загальну суму 182834,00 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_6 будучи директором ТзОВ «Арле-Кіно» в період з квітня 2013 року по листопад 2014 року, вчинила легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом. Так, ОСОБА_6 будучи службовою особою юридичної особи приватного права, одержавши упродовж 2013-2014 років грошові кошти в якості неправомірної вигоди, заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 68400,00 грн. та потерпілого ОСОБА_5 в сумі 114434,00, а всього грошовими коштами потерпілих на загальну суму 182834,00 грн., діючи з корисливих мотивів та реалізуючи свій умисел на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, здійснювала перекази частини даних грошових коштів на поточний особистий рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023), з метою погашення заборгованості по отриманих нею кредитах, згідно Договору №605/30-06 від 06.04.2006р. та Договору №605/31-46 від 13.07.2007р., а також погашення нарахованих процентів по кредитам, на загальну суму 220578,36 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи намір на отримання готівкового кредиту в Львівській філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», що знаходиться за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича,10, 06.04.2006року подала у відділення вказаного банку завідомо підроблений документ, а саме довідку №31 для одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» від 27.03.2006р. про те, що її сумарний дохід за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року за місцем праці на посаді менеджера у ТзОВ «Арле-Кіно» становить 10 000 грн. однак, відповідно до інформації Головного управління пенсійного фонду у Львівській області з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_6 працюючи у ТзОВ «Арле-Кіно» за вказаний період отримала сумарний дохід в розмірі 1 698 грн. Внаслідок використання ОСОБА_6 завідомо підробленої довідки між нею та Львівською філією АКБ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №605/30-06 від 06.04.2006року про надання ОСОБА_6 готівкового кредиту в сумі 50 000.00 доларів США, на умовах кінцевого повернення заборгованості до 06.04.2016 року.
Крім цього, обвинувачена ОСОБА_10 являючись іпотекодавцем та майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_6 , за договором кредиту №605/30-06 від 06.04.2006 року, під час оформлення вказаного договору кредиту, 06.04.2006 року подала у Львівську філію Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», що знаходиться за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича,10, завідомо підроблений документ, а саме довідку №32 для одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» від 27.03.2006 року про те, що її сумарний дохід за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року за місцем праці на посаді заступника директора у ТзОВ «Арле-Кіно» становить 15400.00грн. Однак, відповідно до інформації Головного управління пенсійного фонду у Львівській області з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_10 працюючи у ТзОВ «Арле-Кіно» за вказаний період отримала сумарний дохід в розмірі 4692 грн. внаслідок використання ОСОБА_10 завідомо підробленої довідки між ОСОБА_6 та Львівською філією АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №605/30-06 від 06.04.2006 року, про надання ОСОБА_6 готівкового кредиту в сумі 50000.00 доларів США, на умовах кінцевого повернення заборгованості до 06.04.2016 року.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала частково та дала покази, що 31.12.1999року між управлінням приватизації майна Львівської міської ради та ТзОВ «Арле-Кіно» укладено договір №1 оренди цілісного майнового комплексу, згідно якого ТзОВ «Арле-Кіно» надано в найм (оренду) цілісний майновий комплекс комунального підприємства побутового обслуговування кінотеатр ім. Довбуша, що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 285 терміном на 10 років. На підставі п.10.6 вказаного договору у 2009 році термін найму (оренди) продовжено на той самий термін, тобто до грудня 2019 року. Наказом Управління комунальної власності №197-С від 12.06.2008р. «Про надання в суборенду частини орендованих площ на вул. Городоцькій, 285» надано дозвіл орендарю ТзОВ «Арле-Кіно», що орендує нежитлові приміщення 1-го, 2-го поверхів та мезонін загальною площею 545,4 кв.м. в будинку № 285 на вул. Городоцькій, згідно з договором оренди №1 (цілісний майновий комплекс), передати в суборенду ТзОВ «Домініка» частину нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 145,7 кв.м., 2-го поверху загальною площею 250,9 кв.м. та мезонін загальною площею 48,8 кв.м. для надання побутових послуг на термін до 01.07.2009р. Відповідно до ст.774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. У відповідності до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Таким чином, вважає, що оскільки з часу укладення договору суборенди частини нежитлових приміщень від 04.07.2008р. наймодавець в особі Львівської міської ради жодних заперечень щодо продовження використання нежитлових приміщень ТзОВ «Домініка» не висував, цей договір діяв протягом всього часу дії основного договору оренди цілісного майнового комплексу від 31.12.1999р. укладеного між управлінням приватизації майна Львівської міської ради та ТзОВ «Арле-Кіно». Вважає, що ТзОВ «Арле-Кіно» правомірно уклало договір №04/07/2008-12/3 від 04.07.2008р. суборенди частини нежитлових приміщень із ТзОВ «Домініка», а ТзОВ «Домініка», що у свою чергу, відповідно правомірно використовувало орендовані приміщення. Уклавши вищевказаний договір суборенди, та передавши частину нежитлових приміщень ТзОВ «Домініка» ОСОБА_6 , знаходячись з адресою м. Львів, вул. Городоцька, 285 та здійснюючи господарську діяльність, одночасно здійснювала контроль за станом використання орендованого майна, внаслідок чого була присутня разом із директором ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 при укладенні договорів суборенди між ТзОВ «Домініка» та іншими суб`єктами господарювання, зокрема 01.04.2013р. при укладенні договору суборенди нежитлових приміщень між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_12 ; при укладенні договору суборенди нежитлових приміщень між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_13 ; при укладенні договору суборенди нежитлових приміщень між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_11 . При цьому, декілька разів допомагала ОСОБА_10 заповнювати договори суборенди, оскільки остання боялася помилитися в реквізитах та просила про таку допомогу ОСОБА_6 як більш досвідчену. 29.12.2009р. ТзОВ «Арле-Кіно» уклало договір купівлі-продажу із ТзОВ «Гуцулка», у відповідності до якого придбало обладнання петельну машину, оверлок тринитковий, машину човникового стібка, машину човникового і ланцюгового стібка, розкрійний стіл, манекен для здійснення господарської діяльності із надання побутових послуг населенню. В подальшому у відповідності до договору оренди обладнання від 15.05.2014р. вказане обладнання було передано в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 згідно акту приймання-передачі обладнання від 15.05.2014р. Згідно п.3.1. договору розмір орендної плати за використання обладнання становив 1800,00 грн. на місяць. За користування обладнанням СПД-ФО ОСОБА_11 сплачував грошові кошти безпосередньо ОСОБА_6 , інколи через свого представника ОСОБА_4 , зокрема у липні, серпні 2014 року. Також зазначила, що як після укладення договору суборенди частини приміщень із ТзОВ «Домініка», так і після укладення ТзОВ «Домініка» договорів суборенди із ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ТзОВ «Домініка» не здійснювала перерахувань суборендної плати на користь ТзОВ «Арле-Кіно». Внаслідок чого, у ТзОВ «Арле-Кіно» утворилась значна заборгованість із орендної плати перед орендодавцем управлінням комунальної власності Львівської міської ради. З`ясувавши причини такої несплати у керівництва ТзОВ «Домініка» встановила, що між ТзОВ «Домініка» та суборендарями спочатку існувала домовленість про врахування ремонтних робіт в орендованих приміщеннях в рахунок сплати орендної плати. Проте, згодом суборендарі так і не здійснювали розрахунки за користування орендованими приміщеннями із ТзОВ «Домініка». Враховуючи наявність заборгованості ТзОВ «Арле-Кіно» по орендній платі перед управлінням комунальної власності Львівської міської ради, а також те, що ТзОВ «Арле-Кіно» змушене було сплачувати комунальні платежі за орендовані приміщення, у тому числі, які перебували в суборенді у ТзОВ «Домініка», 22.10.2014р. звернулась із претензією до керівника ТзОВ «Домініка» (на той час ОСОБА_14 ) про термінову сплату заборгованості, що утворилась по орендній платі. Проте, заборгованість по орендній платі сплачена не була, відповідь на претензію не було отримано. За таких обставин, наприкінці листопада 2014 року, перебуваючи за місцем знаходження орендованого майна на вул. Городоцькій, 285 у м. Львові звернулась безпосередньо до суборендарів ТзОВ «Домініка», зокрема, до ФОП ОСОБА_11 із проханням погасити заборгованість по орендній платі. При цьому вказувала, що відповідно до умов укладеного договору передбачено, що суборендодавець вправі в односторонньому порядку збільшити розмір щомісячної суборендної плати до грошової суми в розмірі 6000.00грн. Таким чином, у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати, користуючись правом наданим п.3.3. договору суборенди, просила терміново сплатити орендну плату з розрахунку 6000.00 грн. за місяць а також заборгованість по комунальним платежам.
Одночасно звернулась із аналогічною вимогою до СПД-ФО ОСОБА_13 , 09.12.2014р. від працівника якого, а саме ОСОБА_15 отримала грошові кошти у сумі 1800-1900 грн., точної суми не пригадує, для сплати заборгованості за електроенергію. Вказує, що не мала на меті отримати будь-яку неправомірну вигоду, діяла під впливом обставин задля погашення заборгованості по орендній платі та комунальним платежам.
Стосовно обвинувачення у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, вказує, що жодних коштів злочинним шляхом не отримувала та не вчиняла дій спрямованих на їх легалізацію. Так, грошові кошти сплачені на погашення заборгованості по отриманих кредитах згідно договорів, сплачені нею протягом квітня 2013 року жовтня 2014 року на загальну суму 220578,36 грн. отримані нею із законних джерел, а саме від продажу 16.08.2013р. належного їй транспортного засобу - легкового автомобіля Mazda-6, 2005 року випуску, за ціною 100000,00грн. згідно довідки-рахунку від 16.08.2013р. виданою ТзОВ «Фортуна-М»; а також з грошових коштів отриманих нею у позику від ОСОБА_16 , з якою перебуває у родинних стосунках. Просить за цими статтями обвинувачення її виправдати.
Стосовно обвинувачення у використанні ОСОБА_6 завідомо підробленої довідки №31 від 27.03.2006р. для одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк», внаслідок чого між нею та Львівською філією АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №605/30-06 від 06.04.2006 року, про надання ОСОБА_6 готівкового кредиту в сумі 50 000.00 доларів США, на умовах кінцевого повернення заборгованості до 06.04.2016 року, вину свою визнала повністю, зазначила, що внаслідок використання вказаної довідки шкоди нікому не заподіяла, оскільки повністю виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 визнала себе винною частково, та дала покази, що перебувала на посаді директора ТзОВ «Домініка» з початку 2013 року. На той час між ТзОВ «Арле-Кіно» та ТзОВ «Домініка» вже був укладений договір суборенди частини нежитлових приміщень у відповідності до якого ТзОВ «Домініка» отримало право використання на умовах оренди частини нежитлових приміщень 1-го та 2-го поверхів, загальною площею 250,9 кв.м. та мезонін загальною площею 48,8 кв.м. У квітні 2013року ТзОВ «Домініка» уклала договір суборенди частини нежитлового приміщення площею 54,5 кв.м. із ФОП ОСОБА_12 . Від імені ТзОВ «Домініка» договір суборенди підписала вона, як директор. Договором суборенди було передбачено, що орендар зобов`язується сплачувати орендну плату у розмірі 200,00 грн. щомісяця, проте положеннями договору було передбачено, що орендодавець вправі в односторонньому порядку збільшити суму орендної плати до 3800,00 грн. Така умова була включена у договір задля забезпечення належного виконання всіх умов договору орендарем. При укладенні договору, разом із нею знаходилась ОСОБА_6 , як представник орендодавця, вона також допомагала заповнювати реквізити договору, оскільки ОСОБА_10 боялась помилитись при їх заповненні, та і не завжди мала при собі окуляри. ОСОБА_6 майже постійно знаходилась за місцем знаходження орендованих приміщень, оскільки здійснювала там свою господарську діяльність.
01.11.2013р., у зв`язку із припиненням діяльності ФОП ОСОБА_12 , вказаний договір був переукладений на тих самих умовах із ФОП ОСОБА_13 , оскільки вони працювали спільно. Підписувала договір вона, як директор та ФОП ОСОБА_13 , при переговорах та підписанні договору була присутня ОСОБА_6 , як представник орендодавця.
19.03.2014р. був укладений договір суборенди між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_11 , у відповідності до якого ФОП ОСОБА_11 отримав у строкове, платне користування на умовах оренди частину приміщення другого поверху загальною площею 177,7 кв.м. Договором суборенди було передбачено, що орендар зобов`язується сплачувати орендну плату у розмірі 200,00 грн. щомісяця, проте положеннями договору було передбачено, що орендодавець вправі в односторонньому порядку збільшити суму орендної плати до 6000,00 грн. Така умова була включена у договір задля забезпечення належного виконання всіх умов договору орендарем.При укладенні договору, разом із нею також знаходилась ОСОБА_6 , як представник орендодавця.
Також повідомила, що їй відомо, що між ФОП ОСОБА_11 та ТзОВ «Арле-Кіно» існували також відносини з приводу оренди швейного обладнання, яке ФОП ОСОБА_11 взяв в оренду для здійснення господарської діяльності із надання побутових послуг населенню, з приводу чого ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_11 спілкувались між собою безпосередньо.
07.04.2014р. ОСОБА_10 звільнилась з посади директора ТзОВ «Домініка», про подальші відносини із орендарями їй більше нічого не відомо. Вказує, що між орендарями ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_11 та ТзОВ «Домініка» існувала домовленість про врахування вартості ремонтних робіт, що були здійснені орендарями в орендованих приміщеннях у рахунок сплати орендних платежів, проте згодом, не зважаючи на неодноразові нагадування з приводу необхідності сплати орендної плати орендарі так і не здійснювали сплату. Що стосується отримання грошових коштів від орендарів, вказує, що про це їй не було нічого відомо, жодних грошових коштів вона від орендарів не отримувала, з ОСОБА_6 ніяких домовленостей з цього приводу не було.
Приступила до виконання обов`язків директора ТзОВ «Домініка» вже 17.12.2014 року, відтоді дізналась про існування судового спору між управлінням комунального майна Львівської міської ради та ТзОВ «Арле-Кіно» про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу у зв`язку із тривалою несплатою орендних платежів.
Стосовно обвинувачення у використанні завідомо підробленої довідки №32 від 27.03.2006р. про те, що її сумарний дохід за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року за місцем праці на посаді заступника директора у ТзОВ «Арле-Кіно» становив 15400 грн., поданої ОСОБА_10 як іпотекодавцем та майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_6 , за договором кредиту, внаслідок чого між ОСОБА_6 та банком був укладений договір кредиту про надання ОСОБА_6 готівкового кредиту в сумі 50000.00 доларів США, вину свою визнала повністю, зазначали, що внаслідок використання вказаної довідки шкоди нікому не заподіяна, оскільки ОСОБА_6 повністю виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , надав показання, що в березні 2014р. він разом із ОСОБА_11 домовились оглянути приміщення на АДРЕСА_3 на предмет оренди. На АДРЕСА_3 до них із ОСОБА_11 підійшла Труба Зоряна із ОСОБА_10 і вони разом оглянули приміщення на 2-му поверсі, орендна плата повинна була становити 6000.00 грн. на місяць. В подальшому 19.03.2014р. між ОСОБА_11 та ТзОВ «Домініка» в присутності ОСОБА_4 та в присутності ОСОБА_6 був підписаний договір суборенди. Договір заповняла ОСОБА_6 , а підписала його ОСОБА_10 . Печатка вже стояла на бланку договору. В орендованому приміщенні провели ремонтні роботи, просили переукласти договір суборенди на ТзОВ «Чистий Львів». В даному приміщенні ОСОБА_11 пропрацював до липня-серпня 2014р. та після цього зайнявся своїм бізнесом. В подальшому всі переговори щодо оренди вів ОСОБА_4 із ОСОБА_6 . Станом на листопад 2014р. ОСОБА_4 було передано на вимогу ОСОБА_6 61200.00грн. та на комунальні послуги 2100.00грн. В грудні 2014р. він передав ОСОБА_17 за оренду 7200.00 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив суду, що приблизно 1 рік у нього на підприємстві ПП «Гуард Львів» працював ОСОБА_18 , на посаді заступника директора. З 13.08.2013р. ОСОБА_13 створив власного суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу та почав працювати разом з ОСОБА_5 в одному приміщенні. Протягом 2013 року також співпрацював із ФОП ОСОБА_12
В березні 2013р. ОСОБА_5 спільно із ФОП ОСОБА_12 взяли приміщення площею 54.5 кв.м. на АДРЕСА_3 в оренду, уклавши договір суборенди приміщення із ТзОВ «Домініка». За договором суборенди орендна плата становила 200.00грн., а фактично сплачували 3800.00грн. і комунальні послуги. При укладенні договору були присутні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Всі питання по оренді вирішували в подальшому з Трубою Зоряною. Провели в приміщені ремонтні роботи на загальну суму близько 48000.00грн. Гроші за оренду Трубі Зоряні передавав ОСОБА_5 або його заступник ОСОБА_13 . Всі суми фіксувались в комп`ютері, вони збереглись та роздруківку долучено до матеріалів справи. В загальному з квітня 2013р. до липня 2013р. передали ОСОБА_6 18500 грн. за оренду та 3056,21 грн. за комунальні послуги. В листопаді 2013р. був укладений новий договір між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_13 при його укладенні були присутні ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . ОСОБА_6 принесла вже готовий договір, на якому були підписи та печатки ТзОВ «Домініка». Щомісяця ОСОБА_19 приїжджала та їй сплачували орендну плату від 3800 до 4560грн. В квітні 2014р. до них прийшов представник Львівської міської ради та повідомив їх, що у приміщенні вони перебувають незаконно, а договір є недійсним. За весь період з серпня 2013 по грудень 2014 року передали ОСОБА_17 95934,00 грн., з яких за оренду 68680грн. та 5697,80грн. за комунальні послуги. Крім того, 09.12.2014р. працівник ПП «Гуард Львів» ОСОБА_20 передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 2574,00 грн., що також вбачається із відеозапису камер, які встановлені в приміщенні магазину.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 у своїх показаннях повідомив наступне, що в березні 2014р. він разом із потерпілим ОСОБА_4 вирішили займатись підприємницькою діяльністю по ремонту взуття, меблів, одягу. 08.04.2014р. зареєстрували ТзОВ «Чистий Львів». ОСОБА_4 був керівником вказаного товариства. Знайшли приміщення на вул. Городоцькій, 285, яке здавалось в оренду. Здзвонився із Трубою Зоряною, домовились про зустріч та під`їхали з ОСОБА_4 на вул. Городоцьку, де зустрілись із ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , і пішли оглянути приміщення, яке їм запропонували в оренду. В подальшому 19.03.2014р. між ОСОБА_11 та ТзОВ «Домініка» в присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та в присутності ОСОБА_6 був підписаний договір суборенди. Орендна плата згідно договору повинна була становити 200.00 грн. на місяць, однак згідно п.3.3. договору передбачалось можливість збільшення її до 6000грн. на місяць, що нас здивувало, але нам пояснили, що то їх внутрішня бухгалтерія. В орендованому приміщенні разом із ОСОБА_4 провели ремонтні роботи, просили переукласти договір суборенди на ТзОВ «Чистий Львів». Однак їм відмовили та вони змушені були залишити договір укладений із ФОП ОСОБА_11 , а також виконувати вимоги договору по сплаті коштів за використання приміщення. В даному приміщенні він пропрацював до липня-серпня 2014р. та після цього зайнявся своїм бізнесом. Всі переговори з моменту підписання договору та подальші переговори щодо використання орендованого приміщення, сплати за оренду та інші організаційні питання вів ОСОБА_23 із ОСОБА_21 , згідно їхньої домовленості. Також у травні 2014 року уклав із ТзОВ «Арле-Кіно» договір оренди обладнання, за яким отримав в оренду для використання у господарській діяльності швейне обладнання. За користування обладнанням сплачував грошові кошти безпосередньо ОСОБА_6 , інколи через свого представника ОСОБА_4 , зокрема літом 2014 року. Грошові кошти за оренду приміщення не передавав, питаннями оренди займався згідно домовленості ОСОБА_4 , а тому не може точно повідомити у якому розмірі та за який період вони сплачувались. Зазначав, що у серпні 2014 року отримав претензію від ТзОВ «Домініка» про сплату заборгованості за орендну плату.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який у своїх показаннях повідомив суду, що у 2013 році він працював на посаді заступника директора ПП «Гуард Львів». Працював у вказаному підприємстві разом із ОСОБА_5 , з яким у 2013 році шукали в оренду приміщення для здійснення господарської діяльності. Знайшли приміщення по оголошенню на АДРЕСА_3 , та домовились по телефону про зустріч для огляду. На зустрічі були присутні дві жінки, старша ОСОБА_24 та молодша Зоряна. Зоряна показала приміщення, яке потребувало ремонту. Домовившись про умови оренди погодились укласти договір. Договір було укладено між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_12 в його присутності, ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Згідно умов договору орендна плата становила 200.00 грн. на місяць, а все решта по домовленості. Всі переговори по оренді вів в подальшому ОСОБА_25 згідно їхньої домовленості. 01.11.2013р. між ним ФОП ОСОБА_13 та ТзОВ «Домініка» було укладено новий договір суборенди, оскільки ФОП ОСОБА_12 перестав із ними співпрацювати. При підписанні договору ОСОБА_6 привезла вже готовий договір з підписами ОСОБА_10 та печатками «Домініки». Труба ОСОБА_26 приїжджала кожного місяця, передавали їй грошові кошти за оренду, суми яких коливались від 3800 до 4560 грн. за місяць, а також сплачували комунальні послуги. В орендованому приміщенні здійснили ремонтні роботи на загальну суму близько 50000,00 грн. Кошти за орендну плату, що передавались ОСОБА_6 , фіксували у комп`ютері ПП «Гуард Львів», роздруківка цих сум долучена до матеріалів справи.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , який у своїх показах зазначив, що знайомий із ОСОБА_6 давно, проживають із нею спільно. У 2013-2014 роках його сестра ОСОБА_16 , яка є підприємцем, неодноразово надавала у позику ОСОБА_6 грошові кошти, точної суми не пригадує, але протягом року сума позики сягала близько 150000.00 грн. Також зазначив, що у серпні 2013 року продали належний ОСОБА_6 автомобіль Mazda 6 за суму також близько 100000.00 грн. за допомогою вказаних коштів, а також тих грошових коштів, що вони заробили із ОСОБА_6 внаслідок трудової діяльності. ОСОБА_6 сплачувала кредит, який вона отримала у ПАТ «Укрсоцбанк».
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка у своїх показах зазначила, що вона та ОСОБА_27 є рідними братом та сестрою. ОСОБА_27 тривалий час проживає спільно із ОСОБА_6 , фактично у них шлюбні відносини. У 2013 році її брат ОСОБА_27 звернувся до неї із проханням допомогти їм матеріально, надавши у позику грошові кошти для сплати кредиту у банк, який отримала ОСОБА_6 . Оскільки займається підприємницькою діяльністю та на той час мала грошові кошти у сумі достатній для задоволення прохання ОСОБА_27 та ОСОБА_6 , погодилась надати їм гроші у сумі близько 150 000.00грн. Вказані кошти надавала частинами протягом року. В подальшому частину грошових коштів ОСОБА_27 їй повернув. Також із слів ОСОБА_27 їй відомо, що для погашення заборгованості по кредиту вони продали належний ОСОБА_6 автомобіль Mazda 6., однак за якою ціною, їй не відомо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , який у своїх показах повідомив, що знайомий із ОСОБА_27 давно, який приблизно у травні 2014 року звернувся до нього із проханням допомогти перенести на другий поверх приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , а саме швейне обладнання. Вказане обладнання, а це швейні машини, оверлок, якійсь великий стіл вони разом із ОСОБА_29 , якого тоді побачив уперше, перенесли на другий поверх приміщення по сходам. При цьому, ОСОБА_29 вказував де що ставити, щоб йому було зручно із цим обладнанням працювати. Як він зрозумів ОСОБА_29 брав це обладнання для роботи на ньому. При цьому також була присутня ОСОБА_26 , дружина ОСОБА_27 , яка домовлялась із ОСОБА_29 про оплату за користування обладнанням. Більше нічого повідомити не може.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , який у своїх показах повідомив, що знайомий із ОСОБА_6 давно, згідно домовленості здійснює охорону будинку ОСОБА_6 , який розташований близько озера що у с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області. Раз на місяць у холодну пору року та приблизно раз у тиждень влітку ОСОБА_6 приїздить до будинку, здійснює з ним розрахунки, привозить будівельні матеріали для облаштування будинку, інші речі. Облік коштів, що нею витрачаються на забезпечення охорони, купівлю будівельних матеріалів тощо, як він особисто неодноразово бачив ОСОБА_26 здійснює шляхом відповідних записів у свій блокнот чорного кольору, який носить при собі. Більше нічого повідомити не може.
Згідно визначеного порядку і обсягу доказів, судом оголошені та досліджені у судових засіданнях протоколи слідчих дій, документи та висновки експертів, які були зібрані на стадії досудового слідства, а саме:

31.12.1999року між управлінням приватизації майна Львівської міської ради та ТзОВ «Арле-Кіно» укладено договір №1 «оренди цілісного майнового комплексу», згідно якого ТзОВ «Арле-Кіно» отримало на умовах оренди цілісний майновий комплекс комунального підприємства побутового обслуговування кінотеатр ім. Довбуша, що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 285 терміном на 10 років. У 2009 році, на підставі п.10.6 вказаного договору, термін найму (оренди) продовжено до грудня 2019 року.

Наказом Управління комунальної власності №197-С від 12.06.2008р. «Про надання в суборенду частини орендованих площ на вул. Городоцькій, 285» надано дозвіл орендарю ТзОВ «Арле-Кіно» передати в суборенду ТзОВ «Домініка» частину нежитлових приміщень 1-го поверху під індексами №4,5,7,8,9,10,11,12,І,ІІ загальною площею 145,7 кв.м., 2-го поверху під індексами №13-19, І загальною площею 250,9 кв.м. та мезонін під індексами №20,21,І загальною площею 48,8 кв.м. для надання побутових послуг на термін до 01.07.2009р.
04.07.2008р. між ТзОВ «Арле-Кіно» та ТзОВ «Домініка» було укладено Договір суборенди частини нежитлових приміщень №04/07/2008-12/3.
01.04.2013р. між ТзОВ «Домініка» і ФОП ОСОБА_12 було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення площею 54,5 кв.м., який в подальшому, 01.11.2013р., було переукладено на тих же умовах із ФОП ОСОБА_13
19.03.2014р. між ТзОВ «Домініка» та ФОП ОСОБА_11 , був укладений договір суборенди частини приміщення другого поверху загальною площею 177,7 кв.м.
Матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом №57Т про результати здійснення негласних оперативно-розшукових заходів по документуванню злочинних дій ОСОБА_6 в межах досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000692 від 19.11.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, протоколом №58Т про результати здійснення негласних оперативно-розшукових заходів по документуванню злочинних дій ОСОБА_6 в межах досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000692 від 19.11.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, протоколом ідентифікації та мічення грошових коштів від 08.12.2014р., протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.12.2014р., протоколом обшуку від 09.12.2014р., протоколом огляду предметів від 09.02.2015р. підтверджено, та в ході судового слідства не спростовано, що ОСОБА_6 09.12.204р. отримала грошові кошти в сумі 7200,00 грн. від ОСОБА_4 в якості оплати за оренду приміщення другого поверху площею 177,7 кв.м. на АДРЕСА_3 згідно договору суборенди від 19.03.2014р.
Аналіз та оцінка досліджених судом доказів дозволила прийти до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 доведена частково.
Частиною 4 ст.368-3 КК України передбачено відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення дій або бездіяльності з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.
Таким чином, суб`єктом цього злочину може бути лише службова особа юридичної особи приватного права.
Юридичною особою приватного права є підприємство, установа або організація, створена на підставі установчих документів (статуту або засновницького договору, якщо інше не встановлено законом). Її службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Судом достовірно встановлено та не спростовано в ході судового розгляду те, що ОСОБА_6 отримала грошові кошти у сумі 7200.00 грн. від ОСОБА_4 . Проте, взаємовідносини сторін з приводу оренди нерухомого майна виникли за договором суборенди між ТзОВ «Домініка» та СПД-ФО ОСОБА_11 . ОСОБА_6 отримуючи 09.12.2014р. грошові кошти у сумі 7200,00грн. від ОСОБА_4 не діяла в інтересах чи всупереч інтересам ТзОВ «Домініка», не була службовою особою ТзОВ «Домініка», більше того, взагалі не була працівником цього товариства, відтак не могла вчинити жодних дій або бездіяльності з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи.
Не доведено зібраними по справі доказами і те, що ОСОБА_6 діяла за попередньою змовою із ОСОБА_10 отримуючи грошові кошти від орендарів, оскільки як було встановлено при дослідженні наказів ТзОВ «Домініка» ОСОБА_10 звільнена з посади директора ТзОВ «Домініка» з 07.04.2014р. Жодні свідки чи потерпілі, які були допитані при судовому розгляді кримінального провадження не вказували на те, що передавали будь-які грошові кошти ОСОБА_10 .
Відповідно до роз`яснень даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Таким чином, оскільки жодними доказами по справі не доведено, що ОСОБА_6 діяла за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , а також те, що ОСОБА_6 одержала неправомірну вигоду будучи службовою особою юридичної особи приватного права, тобто суб`єктом злочину передбаченого ст.368-3 КК України, суд переконаний, що обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 необхідно виправдати за ст.368-3 КК України, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст.368-3 КК України із урахуванням положень ст.62 Конституції України де обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Із огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 щодо отримання 09.12.2014р. грошових коштів від ОСОБА_4 в сумі 7200,00гривень слід перекваліфікувати з ч.4 ст.368-3 КК Україна на ч.1 ст.190 КК України, оскільки отримавши вказані грошові кошти ОСОБА_6 діяла в своїх інтересах та заволоділа ними шляхом обману (шахрайство).
Стосовно обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні діяння передбаченого ч.4 ст.368-3 КК, суд дійшов висновку про її невинуватість у пред`явленому обвинуваченні та необхідності у її виправданні через відсутність в її діях складу даного кримінального правопорушення.
Відповідно до роз`яснень п.23 Пленуму Верховного Судку України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. В ході судового розгляду не встановлено, що у відеозаписах, що містяться у файлах: Magazin-CAMERA01-20141209; Magazin-CAMERA03-20141209; Magazin-CAMERA04-20141209; Magazin-CAMERA05-20141209; Magazin-CAMERA06-20141209; Magazin-CAMERA07-20141209, які визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження, не вбачається яку саме суму грошових коштів отримала ОСОБА_6 від працівника ПП «Гуард-Львів» ОСОБА_15 09.12.2014р. Натомість судом, беручи до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_6 , а також долучений до матеріалів кримінального провадження рахунок ПАТ «Львівобленерго» на плановий платіж П391146/1 від 14.11.2014р. про сплату заборгованості ТзОВ «Арле-Кіно» за спожиту активну електроенергію в сумі 1815,00грн., встановлено, що остання 09.12.2014р. отримала від працівника ПП «Гуард-Львів» ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 1800,00 грн. з метою відшкодування сплати заборгованості за електроенергію, яку оплатила 08.12.2014р. згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №25332.82.1 від 08.12.2014р.
Суд критично оцінює здобуту в ході досудового слідства та приєднану до матеріалів справи роздруківку виплати грошових коштів, надану потерпілим ОСОБА_5 , оскільки із неї не вбачається, що будь-яка особа, у тому числі ОСОБА_6 чи ОСОБА_10 отримували ці грошові кошти, таким чином вона не може бути допустимим доказом отримання ОСОБА_6 грошових коштів від ОСОБА_5 чи від його довірених осіб.
Із долучених до матеріалів справи відеозаписів, що містяться на ДВД диску із написом «відео «Чистий Львів»: VID_20140807_132315; VID_20140707_103204; 2_01М_00; 1_01_М_00, вбачається, що на них містяться записи спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , передачі ОСОБА_6 грошових коштів. Разом із тим, суд зазначає, що автором вказаного джерела доказів є ОСОБА_4 . При вирішенні питання про залучення їх до провадження як доказів, а також надання їм відповідної оцінки необхідно керуватися Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011р. у справі за поданням СБ України щодо офіційного тлумачення положення ч.3 ст.62 Конституції України. У відповідності до вказаного рішення ініціативне використання громадянином технічних засобів для фіксації злочинного діяння розцінюється як порушення конституційних прав особи і є підставою для визнання таких доказів недопустимими. Документ, що виходить від некомпетентного органу, посадової і службової особи, від неналежного громадянина, не може бути документом-доказом.
Крім цього, суд зазначає, із врахуванням та системним аналізом здобутих в ході судового розгляду доказів того, що між свідком ОСОБА_11 , який здійснював господарську діяльність спільно із потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 існували ще й господарські відносини з приводу оренди обладнання у відповідності до договору оренди обладнання від 15.05.2014р., за користування яким ОСОБА_11 сплачував ОСОБА_6 грошові кошти, згідно показань свідка ОСОБА_11 , грошові кошти нерідко передавались ним через ОСОБА_4 , достовірно встановити, що грошові кошти, які передавались ОСОБА_4 . ОСОБА_6 у липні-серпні 2014 року, є саме сплатою за оренду приміщення, а не оплатою оренди обладнання, із наведених відеозаписів не виявляється можливим. Показання свідка ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо отримання грошових коштів ОСОБА_6 протягом квітня 2013 листопада 2014 років суд не приймає в якості допустимих доказів, оскільки такі не підтверджуються іншими доказами по справі. Так, матеріали кримінального провадження не містять жодних розписок, розрахунково-касових документів, тощо, які б свідчили про отримання ОСОБА_6 чи ОСОБА_10 грошових коштів саме у таких розмірах та саме протягом такого періоду.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про умисел обвинувачених на заволодіння грошовими коштами побудовані на припущеннях та не підкріплені належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 209 КК України то суд переконаний за необхідне зазначити наступне. У ст.209 КК України дається визначення злочинному діянню - легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом як вчинення фінансової операції чи правочину з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2005р. №5 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» зазначено, що для вирішення питання про наявність складу злочину, передбаченого ст.209 КК, необхідно встановити, що особа вчинила одну з дій, зазначених у ч.1 цієї статті, з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння, з метою надання правомірного вигляду володінню, розпорядженню ними, їх використанню, набуттю або приховання чи маскування їх незаконного походження чи володіння ними, прав на них, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення або ж вчинила щодо них фінансову операцію чи уклала угоду.
Використання коштів або іншого майна, одержаних внаслідок вчинення предикатного діяння, при здійсненні незаконної (у тому числі злочинної) діяльності не утворює складу злочину, передбаченого ст.209 КК, оскільки в цьому разі їм не надається легального статусу. Виняток становить використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відповідальність за яке передбачена ст. 306 КК України.
Здобутими під час судового розгляду доказами, а саме показами свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_16 , які стверджували, що грошові кошти отримані ОСОБА_6 для сплати заборгованості по кредитним договорам №605/30-06 від 06.04.2006р. та №605/31-46 від 13.07.2007р., протягом квітня 2013 року жовтня 2014 року на загальну суму 220578,36 грн. отримані нею із законних джерел, а саме від продажу 16.08.2013р. належного їй транспортного засобу (технічний паспорт серії НОМЕР_2 від 12.09.2009р.) легкового автомобіля Mazda-6, 2005р.в., та грошових коштів отриманих ОСОБА_6 у позику. Доказів зворотного досудовим слідством, а також у ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 Пленуму Верховного Судку України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані - суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність визнати ОСОБА_6 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та виправдати останню через відсутність в її діях складу даного злочину.

Правильно кваліфіковані органом досудового слідства дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Доказами здобутими під час досудового слідства, а також під час судового розгляду доведено, що ОСОБА_6 маючи намір на отримання готівкового кредиту в Львівській філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича,10, 06.04.2006 року подала у відділення вказаного банку завідомо підроблений документ, а саме довідку №31 від 27.03.2006р. для одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» про те, що її сумарний дохід за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року за місцем праці на посаді менеджера у ТзОВ «Арле-Кіно» становить 10 000.00 гривень.

У відповіді Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області з реєстру застрахованих осіб на запит органу досудового слідства зазначено, що ОСОБА_6 працюючи у ТзОВ «Арле-Кіно» за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року отримала сумарний дохід в розмірі 1 698.00 гривень.

ОСОБА_10 , являючись іпотекодавцем та майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_6 , за договором кредиту №605/30-06 від 06.04.2006 року, під час оформлення вказаного договору кредиту, 06.04.2006 року подала у Львівську філію Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», що знаходиться за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича,10, завідомо підроблений документ, а саме довідку №32 для одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» від 27.03.2006 року про те, що її сумарний дохід за період з вересня 2005 року по лютий 2006 року за місцем праці на посаді заступника директора у ТзОВ «Арле-Кіно» становить 15400.00 гривень.

Натомість із відповіді Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області з реєстру застрахованих осіб вбачається, що ОСОБА_10 працюючи у ТзОВ «Арле-Кіно» за вказаний період отримала сумарний дохід в розмірі 4692.00 гривень.

Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вину свою визнали повністю у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.), щиро розкаялися у вчиненому. Також зазначають, що внаслідок використання вказаної довідки шкоди нікому не заподіяно, оскільки зобов`язання за кредитним договором повністю виконуються.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так, при призначенні виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи міру та вид покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які є злочинами невеликої тяжкості, вчинені умисно, з корисливих мотивів, особу винної, яка раніше не судима, має на утриманні доньку ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є неповнолітньою та малолітню доньку ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто дитину віком до чотирнадцяти років, також суд бере до уваги, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, обставиною, що пом`якшує покарання є визнання вини з приводу пред`явленого обвинувачення за ч.3. ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.), разом з тим, обставини, що обтяжують її покарання судом не встановлені, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, а тому, суд приходить до переконання, що до обвинуваченої ОСОБА_6 слід застосувати покарання в межах санкції ч.3. ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.) у виді арешту та ч.1 ст.190 КК України призначити покарання у виді штрафу у максимальному розмірі передбаченою санкцією даної статті.
Стосовно обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні діяння передбаченого ч.1 ст.209 КК України, суд дійшов висновку про її невинуватість у пред`явленому обвинуваченні та необхідності у її виправданні через відсутність в її діях складу даного злочину.
Обираючи міру та вид покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину за ч.3 ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.), який є злочином невеликої тяжкості, вчинений умисно, особу винної, яка раніше не судима, пенсіонер, суд бере до уваги, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, обставинами, що пом`якшують покарання є визнання вини з приводу фактичних обставин скоєного злочину за ч.3 ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.), разом з тим, обставини, що обтяжують її покарання судом не встановлені, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_10 слід застосувати покарання в межах санкції статті обвинувачення за ч.3 ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.) та призначити покарання у виді арешту. Стосовно обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні діяння передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, суд дійшов висновку про її невинуватість у пред`явленому обвинуваченні та необхідності у її виправданні через відсутність в її діях складу даного злочину.
Разом з тим, суд враховує, що злочин, передбачений ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.), вчинений як ОСОБА_6 так і ОСОБА_10 06.04.2006 року, такий злочин, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, на день постановлення вироку з часу його вчинення минуло більше трьох років, а тому відповідно до ст.49, ч.5 ст.74 КК України, останні, кожен окремо, підлягають звільненню від покарання за вчинення такого, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 на досудовому слідстві був заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_6 68400.00 гривень матеріальної шкоди та 30 000.00 гривень відшкодування моральної шкоди /матеріали кримінального провадження т. 2 а.с.92/.

Обвинувачена ОСОБА_6 позов заперечила у зв`язку з його безпідставністю, просила залишити позов без задоволення.

Згідно із ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 від 03.12.2014року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких підтверджуючих доказів понесення позивачем вказаної суми витрат суду не надано, а що стосується коштів в сумі 7200.00грн., які шляхом обману заволоділа ОСОБА_6 то такі визнані речовими докази і будуть повернуті законному власнику.
Крім цього, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із п.9 зазначеної Постанови вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач ОСОБА_4 не надав суду жодних доказів в підтвердження вимоги щодо стягнення на його користь моральної шкоди. Крім цього, не вказав в чому саме полягають його моральні страждання, втрата нормальних життєвих зв`язків, або у чому полягали його додаткові зусилля для організації свого життя.

Із огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що у задоволенні цивільного позову слід відмовити.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Із огляду на зазначене, із обвинувачених підлягають стягненню порівно на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області судової почеркознавчої експертизи №6/39 від 27.01.2015року в розмірі 982,80 гривень /матеріали кримінального провадження т.8 а.с.14/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченими злочину.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_33 від 24.03.2015року /справа №461/3362/15-к/ та ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_33 від 26.12.2014року по кримінальному провадженню №0000692 були вжиті заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладеного арешту на нерухоме майно з метою можливої конфіскації майна або цивільного позову. Однак, такий вид заходу кримінального провадження як арешт майна обвинувачених слід скасувати, оскільки судом не призначено покарання у вигляді конфіскації майна, а також у задоволенні позову відмовлено.
Під час досудового розслідування обвинуваченій ОСОБА_6 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова 11.12.2014року /справа №461/15033/14-к/ обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60900.00 гривень /матеріали кримінального провадження т.2 а.с.64/.

12.12.2014року ОСОБА_6 звільнено з ізолятора тимчасового тримання затриманих та взятих під варту осіб Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області у зв`язку із внесенням застави гр. ОСОБА_16 /матеріали кримінального провадження т.4 а.с.68/.

Згідно з ч.4 ст.202 КПК України ОСОБА_6 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Із огляду на наведене, запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_6 слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, а після припинення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , тобто після вступу вироку в законну силу, повернути заставодавцю ОСОБА_16 внесену на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області заставу в розмірі 60 900.00 гривень.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_10 запобіжних заходів, суд не вбачає.
Керуючись ст.337, 368-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України.
Виправдати ОСОБА_6 за ч.1 ст.209 КК України через відсутність в її діянні складу даного злочину.
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.) та призначити їй покарання у виді арешту строком на два місяці.
На підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.3 ст.358 КК України(в редакції Закону станом на 2006р.) у виді арешту, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що складає 850.00 гривень.
Застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді застави в розмірі 60900.00 /шістдесят тисяч дев`ятсот/гривень - скасувати після набранням вироком законної сили. Грошові кошти в сумі 60900.00гривень внесені в якості застави 12.12.2014 року, що зараховані на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області №0789 (), відкритий в ГУДКСУ у Львівській області (МФО 825014) /матеріали кримінального провадження т.2 а.с.65-66/ - повернути заставодавцю ОСОБА_16 після набранням вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_10 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України.
Виправдати ОСОБА_10 за ч.4 ст.368-3 КК України через відсутність в її діянні складу даного злочину.
Визнати винною ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.) та призначити їй покарання у виді арешту строком на два місяці.
На підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Закону станом на 2006р.), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути порівно із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 982гривні 80 копійок.

Речові докази: /т. 1 а.с.128-129; т.2 а.с.81, 136-137; т. 4 а.с.11-17 матеріали кримінального провадження), які визнані постановами старшого слідчого в ОВС ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_34 від 26.01.2017 року, від 24.01.2015 року, від 10.12.2014 року залишити при матеріалах кримінального провадження;

- паспорт України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_6 06 червня 2012 року, в якому вклеєні дві фото, ОСОБА_35 19.07.2006р., та ОСОБА_36 28.08.2000 р., а також відкриті візи, які знаходяться на зберіганні в УДМС у Львівській області; грошові кошти, які були вилучені із сумочки ОСОБА_6 , на загальну суму 16 (шістнадцять) тисяч 400 (чотириста) гривень; мобільний телефон марки «Самсунг», білого кольору в чохлі білого кольору та картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області; ключі від замка запалювання з автомобіля «Део Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_6 , за адресою м. Львів вул. Городоцька, 285, та два ключі від дверних замків, а також персональний комп`ютер «ACER», Extensa 5ll5-903G25Mi, EE20C009942180AE2505, SNID:5, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Залізничного PB ГУ МВС України у Львівській області; флеш носій чорного кольору «Транскенд» юсб - 2.0, 4 Гб., на якій відсутні будь-які файли; флеш носій білого кольору «СП» - 4 Гб., на якій відсутні будь-які файли; флеш носій-модем білого кольору «СДМА-УА» , на якому відсутні будь-які файли які б сприяли розкриттю злочину, і кругла печатка ФОП ОСОБА_6 , основа пластикова бордово-сірого кольору, на окремому аркуші зроблено відтиски печатки та долучено до протоколу; кутовий штамп ТЗОВ «Арле-кіно» свідоцтво № НОМЕР_5 ; основа пластикова синьо-сірого кольору, на якому відсутня резинова основа із реквізитами, відтиски не проставляються; кутовий штамп КАФЕ-КАЛІПСО-БАР» - нічний клуб, АДРЕСА_4 , тел.моб. НОМЕР_6 , основа пластикова чорно-прозорого кольору, та на окремому аркуші зроблено відтиски печатки та долучено до протоколу; кутовий штамп Україна, Львівська область, Пустомитівський р-н с. Черкаси, ТзОВ «Терміт-Л» 35630291, основа пластикова сіро-чорного кольору, та на окремому аркуші зроблено відтиски печатки та долучено до протоколу, які поміщені в поліетиленовий пакет та опечатані паперовою биркою СУ ТУ МВС України у Львівській області та знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Залізничного PB ТУ МВС України у Львівській області повернути ОСОБА_6 , як законному власнику;

Речові докази: /т.1 а.с.169-171 матеріали кримінального провадження/, визнані постановою старшого слідчого в ОВС ВРОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_37 від 09.02.2015 року знищити;грошові кошти в сумі 7 тисяч 200 гривень, поміщені в поліетиленовий пакет №4 повернути ОСОБА_4 , як законному власнику.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_33 від 24.03.2015року /справа №461/3362/15-к/ та ухвалою від 26.12.2014року /справа №461/15430/14-к/ по кримінальному провадженню №0000692 - на 4/5 частки квартири АДРЕСА_5 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 ; об`єкт незавершеного будівництва та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_6 , що належить на праві власності ОСОБА_6 ; житловий будинок АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_7 , які на праві власності належать ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1