Справа №463/3063/16-к
Провадження №1-кп/463/47/18
В И Р О К
іменем України
22 січня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Самбірського району Львівської області, громадянина України, працюючого на посаді директора Львівського державного Палацу естетичного виховання учнівської молоді, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 , згідно контракту між Міністерством освіти і науки України від 13.06.2013 року, обіймаючи посаду директора Львівського державного Палацу естетичного виховання учнівської молоді (надалі Установа), що за адресою: м. Львів, пл. Петрушевича, 2, згідно пп.2.1 зазначеного контракту, будучи наділеним повноваженнями щодо управління Установою та згідно пп.2.3.5 щодо укладання угод та інших договорів від імені Установи у межах і спосіб встановлений законодавством України, діючи умисно з метою власного незаконного збагачення шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив, 10.03.2016 року близько 11.00 год., перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, що в приміщенні адмінбудівлі Установи, під час зустрічі із ОСОБА_6 , який звернувся до нього з приводу отримання в користування (оренду) приміщень Установи для проведення 23.03.2016 року зборів, будучи достовірно обізнаним, що сума орендної плати за вказані приміщення становить 2500 грн., маючи на меті привласнення грошових коштів шляхом обману, повідомив останньому про необхідність сплати орендної плати в сумі 5000 грн.

Реалізовуючи досягнуту домовленість, 14.03.2016 року близько 09.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні службового кабінету ОСОБА_5 , що в приміщенні адмінбудівлі Установи, передав останньому кошти в сумі 5000 грн., поклавши такі за його вказівкою у наданий ним конверт та залишив на столі.

В подальшому, 22.03.2016 року, головний бухгалтер Установи ОСОБА_7 , виконуючи вказівку ОСОБА_5 , виготовила договір № 5 про надання послуг від 21.03.2016 року, укладений між Установою в особі ОСОБА_5 та фізичною особою ОСОБА_6 про надання останньому в користування приміщення для проведення заходу, згідно якого вартість послуг складала 2482,48 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг складений 23.03.2016 року із зазначеною вартістю наданих послуг 2482,48 грн., примірники яких надала потерпілому, в результаті чого останньому стало відомо про шахрайські дії ОСОБА_5 , а саме привласненні частини грошових коштів в сумі 2517,52 грн. наданих в якості оренди.

Того ж дня, ОСОБА_7 , отримавши у ОСОБА_5 гроші в розмірі 2500 грн., за вказівкою останнього внесла на розрахунковий рахунок Установи від імені ОСОБА_6 як плату за користування приміщеннями, згідно договору № 5 про надання послуг, кошти в розмірі 2482,48 грн.

Таким чином, в результаті попередньо спланованих дій, ОСОБА_5 шляхом обману (шахрайство), а саме неповідомлення потерпілому про реальну вартість оренди вказаних приміщень, з отриманих у останнього грошових коштів в розмірі 5000 грн., привласнив частину грошей у сумі 2517,52 грн., з яких 01.04.2016 року працівниками поліції в ході проведення обшуку у приміщенні службового кабінету ОСОБА_5 було вилучено 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому шахрайстві свою вину визнав повністю та пояснив, що 10.03.2016 року до нього звернувся потерпілий ОСОБА_6 з приводу оренди приміщень Львівського державного Палацу естетичного виховання учнівської молоді, де він обіймав посаду директора, на що він повідомив вартість орендної плати в сумі 5000 грн. 14.03.2016 року коли потерпілий прийшов вдруге, він дав йому конверт, в які останній поклав 5000 грн. та залишив його на столі. 22.03.2016 року за його вказівкою бухгалтер Установи виготовила договір про надання послуг та акт приймання-передачі вказаних послуг, в яких вказала вартість орендної плати в сумі 2482,48 грн. і саме таку суму за його ж вказівкою внесла на розрахунковий рахунок Установи. Решту коштів в розмірі 2517,52 грн. він присвоїв на власні потреби. Визнав, що шляхом обману заволодів даними коштами потерпілого, не повідомивши йому реальну вартість оренди приміщень. У скоєному щиро розкаявся.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем праці та проживання, є особою пенсійного віку; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання; обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, - договір № 5 від 21.03.2016 року, акт приймання-передачі послуг від 23.03.2016 року, інші розрахункові документи, - слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в СУ ГУ НП у Львівській області, - взірець спецхімпрепарату, відібраний на обеззолений фільтр, - слід знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в СУ ГУ НП у Львівській області, - грошові кошти в розмірі 800 грн., - слід повернути власнику ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /вісімсот п`ятдесят гривень/ в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, - договір № 5 від 21.03.2016 року, акт приймання-передачі послуг від 23.03.2016 року, інші розрахункові документи, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в СУ ГУ НП у Львівській області, - взірець спецхімпрепарату, відібраний на обеззолений фільтр, - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в СУ ГУ НП у Львівській області, - грошові кошти в розмірі 800 грн., - повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 2202 грн.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1