н/п 1-кс/640/7937/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
02.10.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло слідчого слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у якому слідчий просив накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 29.09.2017 майно, яке належить громадянці України ОСОБА_5 : пакет білого кольору із надписом «Rozetka», в якому знаходився термос з надпис «Tramp»; термос з надписом «Tramp», в якому знаходились поліетиленові пакунки з речовиною рослинного походження сірого-зеленого кольору, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на рослину коноплі. Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру зберігання речових доказів Управління.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2017 під час здійснення митного контролю рейсового автобуса сполученням «Енергодар-Москва», д.р.н. « НОМЕР_1 », на МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка», що рухався в напрямку руху «виїзд з України», за допомогою службової собаки та ренгеноскопічної системи «Рапіскан» у термосі пасажирки громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено поліетиленові пакунки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на рослину коноплі, яку остання намагалась незаконно перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю до РФ.
При проведенні усного декларування ОСОБА_5 заявила, що не переміщує через митний кордон України наркотичних речовин та інших товарів (предметів), які заборонені (обмежені) до переміщення через митний кордон України або підлягають обов`язковому декларуванню.
29.09.2017 приблизно о 15 год. 15 хв. до зони митного контролю МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка» у напрямку руху з України до РФ в`їхав рейсовий автобус «Енергодар-Москва» з д.р.н. « НОМЕР_1 », під час митного огляду якого спрацював службовий собака ВПС «Дергачі» з кличкою «Аста» на пакет білого кольору вмістом якого був термос з надписом «Tramp», що знаходилися в середині салону вказаного автобуса, який перевозила пасажирка ОСОБА_5 .
Після цього вказаний термос було оглянуто з використанням рентгеноскопічної системи «Rapisckan» в результаті чого встановлено, що в середині знаходяться пакунки із невідомим вмістом.
Після відкриття термосу встановлено, що його вміст складає речовина зовні та за запахом схожа на чай, а також поліетиленові пакунки із речовиною сіро зеленого кольору із ознаками наркотичної. У своїх поясненнях ОСОБА_5 вказала, що в середині зазначених пакетів знаходиться канабіс.
В подальшому з метою збереження біологічних слідів та слідів папілярних візерунків пальців рук, що могли залишитися на поверхні та в середині поліетиленових пакетів, які було виявлено в середині термосу з надписом «Tramp» їх вилучення та зважування не здійснювалось. Місцезнаходження пакунків з речовиною рослинного походження значно утруднювало їх виявлення при митному огляді.
Слідчий вказав, що вказаний пакет з термосом з надписом «Tramp» знаходився серед особистих речей ОСОБА_5 , які остання мала намір перевезти через митний кордон України до РФ, у слідчого наявні достатні підстави вважати, що дане майно належить останній, що свідчать про її можливість володіти, користуватись, розпоряджатись даним майном.
02.10.2017 пакет з термосом із надписом «Tramp», в якому містилися поліетиленові пакунки із речовиною сіро-зеленого кольору, що зовні схожий на особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий вказав, що на даний час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України зазначене вище майно використане та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, із переліченим майном необхідно провести ряд слідчих дій, направлених на його використання для доказування факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, встановлення даних про осіб, причетних до вчинення злочину, що здійснити у встановлений КПК України добовий строк не є можливим.
Слідчий також вказав, що повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження можливе лише за умови арешту вказаного майна та зберігання його в органі досудового слідства, а не застосування арешту на майно призведе до його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, використання та передачі іншим особам.
Слідчий ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
03.10.2017 до суду надійшла заява слідчого СВ УСБУ в Х/о ОСОБА_3 від 03.10.2017 якою він просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі.
Згідно рапорту слідчого долученого до заяви, слідчим 02.10.2017 о 18-50 год. здійснено телефоний дзвінок громадянці України ОСОБА_5 з метою проінформування про час та дату розгляду клопотання на що ОСОБА_5 повідомила про своє бажання розглядати клопотання за її відсутності та проти його задоволення не заперечує.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події 29.09.2017, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 29.09.2017, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 29.09.2017 майно, яке належить громадянці України ОСОБА_5 , а саме: пакет білого кольору із надписом «Rozetka», в якому знаходився термос з надпис «Tramp»; термос з надписом «Tramp», в якому знаходились поліетиленові пакунки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на рослину коноплі, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити УСБУ в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1