Справа №366/3545/17
Провадження № 1-кс/366/382/17
УХВАЛА
Іменем України
15 листопада 2017 року смт.Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортні засоби автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 та автомобіль марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що 03.11.2017, приблизно о 17 год., на 77 км. автодороги "Київ-Овруч" неподалік населеного пункту смт. Іванків Іванківського району Київської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля марки "ЗАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП водії автомобілів були доставлені до КЗ ІРР "Іванківської ЦРЛ" із різними ступенями тяжкості тілесних ушкоджень.

03.11.2017 року з місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 .

Також,з місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 .

Вилучені в ході огляду місця ДТП транспортні засоби мають значення для досудового розслідування, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з якими необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій та судових експертиз, які дадуть конкретну відповідь стосовно його технічної справності, положення на момент пригоди, інших питань, що мають значення для досудового розслідування даної категорії кримінальних проваджень.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з метою збереження речових доказів по вказаному кримінальному провадженню та проведення судових експертиз.

Власник майна ОСОБА_3 , та представник власника майна адвокат ОСОБА_4 , не заперечували щодо накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані документи, вислухавши думку слідчого, власника майна, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000534 від 04.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та документи відносяться до тимчасово вилученого майна.
Під час огляду місця поді від 03.11.17 з місця дорожньо-транспортної пригоди слідчим було вилучено автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 .

Постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 04.11.2017 року по кримінальному провадженню № 0000534, автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 та автомобіль марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 визнано речовим доказом по вказаному провадженню.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч.5 ст.171 КПК України.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Законодавець в положеннях ст. 171 КПК України висуває вимоги до клопотання про арешт майна. Також, ч. 1 ст. 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що вилучені під час огляду місця події від 03.11.2017 року транспортні засоби, можуть бути визнані речовими доказами в розумінні положень ст. 98 КПК України.
Також, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Суд враховує, що по вказаному кримінально провадженню необхідно провести інженерно-технічну експертизу з наданням експерту вказаних вище транспортних засобів, а також з подальшим збереженням зазначених автомобілів, як речового доказу.

Беручи до уваги викладене, керуючись ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна необхідно задовольнити частково, у зв`язку із тим, що особа, яка його подала, не довела необхідність такого способу накладення арешту на весь час проведення досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000534 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Заборонити ОСОБА_3 відчужувати, розпоряджатись та користуватися автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 .

Заборону в частині права користуватися автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , застосувати на час проведення судових експертиз по кримінальному провадженню № 0000534.

Накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

Заборонити ОСОБА_6 відчужувати, розпоряджатись та користуватися автомобілем марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 .

Заборону в частині права користуватися автомобілем марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 , застосувати на час проведення судових експертиз по кримінальному провадженню № 0000534.

Тимчасово вилучений автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 та "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_3 передати на зберігання до Іванківського ВП ГУ НП в Київській області.

Відповідальність за збереження речового доказу покласти на слідчого Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 .

В іншій частині клопотання слідчого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1