Справа № 460/3382/17
Провадження №1-кс/460/490/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2017 рокум.Яворів
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 20.06.2017, поблизу с. Терновиця Яворівського району Львівської області за участю автомобіля «Мітсубісі Оутлендер» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 відбулася ДТП, внаслідок якої заявник ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження. 14.07.2017, відповідно до вимог ст..55 КПК України, в канцелярію Яворівського ВП, ним було подано заяву про залучення до кримінального провадження як потерпілого. 20.07.2017 ст. слідчим Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки є незаконною, немотивованою, оскільки слідчий у постанові посилається на обставини ДТП, учасником якої він взагалі не був, що свідчить про формальний підхід слідчого, невизнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні позбавляє його можливості в повному обсязі використати всі передбачені законом засоби для захисту та відновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
В судовому засіданні скаржник та адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у скарзі, додатково зазначили, що скаржник, не маючи процесуально визначеного статусу потерпілого, не міг користуватися рядом процесуальних прав, не міг клопотати про проведення слідчих дій, що суттєво обмежило його права, просили скаргу задоволити.
Старший слідчий Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, пояснила, що у даній ДТП заявник ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху і є винуватцем ДТП і він не може бути одночасно підозрюваним і потерпілим, окрім того зазначила, що у справі буде проведено експертизу і лише після її завершення буде можливим прийняття рішення про визнання потерпілим ОСОБА_3 , просила відмовити у задоволенні скарги.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.
Слідчим не взято до уваги, що внаслідок ДТП скаржнику ОСОБА_3 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження та завдано матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні належного йому автомобіля. КПК України не пов`язує визнання особи потерпілою з моментом визначення винуватості будь-кого з водіїв в ДТП. Тобто, відповідно до вимог ст. 55 ч. 1 КПК України ОСОБА_3 може мати статус потерпілого у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився загальними фразами, не зазначивши мотивів прийняття рішення, окрім того виклав обставини кримінального правопорушення, учасником якого скаржник не був.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14.07.2017 року про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
В частині вимоги щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим, скарга не підлягає задоволенню, оскільки в силу вимог ст.ст. 55, 303 КПК України в повноваження слідчого
судді не входить винесення ухвал про зобов`язання слідчого визнати особу потерпілим у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-
скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову старшого слідчого Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 20.07.2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
Зобов`язати старшого слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14.07.2017 року про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1