Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________31.01.2018
Справа № 490/4082/17
н/п 1-в/490/301/2017
УХВАЛА

Іменем України
31 січня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника уповноваженого органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву подання начальника Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 про звільнення
ОСОБА_5 , засудженої вироком від 14.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин,
від відбування вказаного покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року (далі Закон України «Про амністію у 2016 році»), -
В С Т А Н О В И В :
Вироком від 14.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, засуджено до покарання у виді громадських робіт .
17 липня 2017 року вказаний вирок набрав законної сили.
12 жовтня 2017 року начальник Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із поданням про звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», яку обґрунтовувала тим, засуджена має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої ОСОБА_5 не позбавлено батьківських прав.
Дослідивши матеріали особової справи засудженої, вислухавши позицію засудженої, думку прокурора, який не заперечував проти звільнення засудженої від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
З вироку від 14.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва вбачається, що ОСОБА_5 засуджено за злочин, вчинений нею 31 січня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно п. «в» ст. 1 вказаного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім інших, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Зі змісту ст. 12 КК України слідує, що злочин, за який вказаним вище вироком було засуджено ОСОБА_5 , є злочином середньої тяжкості. Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 185 КК України, цей злочин є умисним.
З досліджених у судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та повідомлення служби у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаєва від 02.10.2017 № 564/08.01-17 слідує, що засуджена ОСОБА_5 має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої її не позбавлено батьківських прав.
Після роз`яснення у судовому засіданні ОСОБА_5 наслідків її звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із застосуванням п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та її права заперечувати проти цього, остання заявила, що такі наслідки і право їй зрозумілі, і вона не заперечує проти її звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку з амністією.
Враховуючи наведене вище, у тому числі й те, що ОСОБА_5 вказаним вище вироком засуджено за умисний злочин середньої тяжкості, який вона вчинила до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_5 вже мала дитину, яка не досягла вісімнадцятирічного віку та щодо якої її не позбавлено батьківських прав, вона підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного їй вироком від 14.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва, на підставі п. «в» ч. 1 вказаного Закону і ст. 85 КК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного вироком від 14.06.2017 Центрального районного суду м. Миколаєва покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин на підставі п. «в» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» і ст. 85 КК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: