Справа № 454/1004/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1112/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0001472 від 09.12.2015 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, жителья АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зі спеціальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 ,

встановила:
ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України , в зв`язку з тим, що потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Згідно ухвали, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України , зокрема він 08 грудня 2015 року близько 12:00 год. знаходячись поблизу житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , на грунті існуючих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тримаючи в руках металічну кувалду, умисно наніс останньому даною кувалдою один удар в область грудей, спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синця на грудях, синця на правому плечі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

02.06.2017 року в суд надійшла заява від потерпілого ОСОБА_11 , в якій він просить суд закрити кримінальне провадження № 0001472 від 09.12.2015р. , стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, у зв`язку з тим, що він відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На дану ухвалу заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, зазначивши у вступній частині дані про обвинуваченого, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин покликання на звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

В обґрунтування вказує, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, вважає, що зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали від 07.06.2017 суд першої інстанції покликається на положення закону, яким він керувався при прийнятті рішення по суті, зокрема на ч. 1 ст. 477, п.7 ч. 1 ст.284, ст. 26 КПК України.
Наголошує, що у зазначених нормах кримінального процесуального законодавства не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності, а передбачається лише постановлення ухвали про закриття кримінального провадження.

Підкреслює, що суд першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали безпідставно зазначив про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, вичерпний перелік яких зазначений у розділі IX Кримінального кодексу України.

Звертає увагу, що зміст ухвали не відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, оскільки у її вступній частині не зазначено дані про обвинуваченого (рік, місяць і день народження, місце народження і місце проживання).

Таким чином, на переконання апелянта, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, який у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення кримінальній відповідальності не підлягав, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

До початку судового розгляду в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_12 подали заяву, в якій вказали, що згідні з апеляційною скаргою прокурора і просили слухати справу без їхньої участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановлено колегією суддів, до суду першої інстанції надійшла заява від потерпілого ОСОБА_11 , яку він підтримав в судовому засіданні та просив закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що він відмовляється від обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.

В мотивувальній частині ухвали від 07.06.2017 суд першої інстанції покликався на положення закону, яким він керувався при прийнятті рішення по суті, зокрема на ч. 1 ст. 477, п.7 ч.1 ст.284, ст. 26 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст.477 КПК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України, відноситься до кримінальних правопорушень, провадження в яких може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого та такий вид провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У ч.7 ст.284 КПК України зазначено, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Як вірно наголошено апелянтом у зазначених нормах кримінального процесуального законодавства не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності, а передбачено лише постановлення ухвали про закриття кримінального провадження.

При цьому, суд першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали безпідставно зазначив про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, вичерпний перелік яких зазначений у розділі IX Кримінального кодексу України.

Крім цього, зміст ухвали не відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, оскільки у її вступній частині не зазначено дані про обвинуваченого (рік, місяць і день народження, місце народження і місце проживання).

Отже, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, який у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення кримінальній відповідальності не підлягав, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 слід задоволити, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задоволити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Зазначити у вступній частині ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року дані про обвинуваченого, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сокаль Львівської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, зі спеціальною середньою освітою, одружений, раніше не судимий.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року покликання на звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4