Справа № 708/108/18
Номер провадження № 1-кп/708/29/18
УХВАЛА
23 лютого 2018 року.
Чигиринський районний суд

в складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Чигирині клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 по ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Чигиринського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 по ч. 1 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12149,09 грн. та моральної шкоди в сумі 200000 грн. з метою забезпечення якого подав клопотання про накладення арешту на все рухоме та нерухому майно і грошові кошти, належні підозрюваному ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання посилається на те, що оскільки загальна сума шкоди, яку він просить стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого, є значною і становить 212149, 09 грн., то з метою виконання рішення суду на все належне підозрюваному майно необхідно накласти арешт.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає.

Як передбачено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, в ч. 8 ст. 170 КПК України зазначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Як вбачається з матеріалів цивільного позову, представник цивільного позивача просить стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого матеріальну шкоду в сумі 12149,09 грн. та моральну шкоду в сумі 200000 грн., надавши при цьому товарні чеки на підтвердження витрат на лікування, без належного документального обгрунтування моральної шкоди.

А ч. 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен керуватися п.п. 3-5 ч. 2 ст. 173 КПК України та враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У наданому до суду клопотанні не зазначено, на яке саме майно необхідно накласти арешт, місце його знаходження, його вартість та як його ідентифікувати, як і не додано документів, які підтверджують право власності підозрюваного на майно, що підлягає арешту, у зв`язку з чим у разі задоволення клопотання суд був би позбавлений можливості зазначити в ухвалі перелік майна, на яке накладається арешт, відповідно до вимог ч. 5 ст. 173 КПК України.

З врахуванням того, що представником потерпілого не надано достатніх і обґрунтованих доказів на підтвердження того, що застосування саме такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт всього майна та грошових коштів підозрюваного, тобто, обмеження його права власності, є співрозмірним із ціною заявленого позову, як того вимагають норми ст., ст. 170, 173 КПК України, то суд вважає, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 170, 171, 173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча