Ухвала
Іменем України
2 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 205/9516/16-к

провадження № 51-5069 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська Дніпропетровської області від 7 листопада 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець засуджено за частиною 2 статті 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено на неї зобов`язання передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 цього Кодексу, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 рудня 2016 року.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора суд апеляційної інстанції 11 січня 2018 року ухвалив свій вирок, яким скасував Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

Дніпропетровської області від 7 листопада 2017 та зазначив, що ОСОБА_4 вважати засудженою за частиною 2 статті 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено на неї зобов`язання передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 цього Кодексу, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з вироком суду апеляційної інстанції, просить його змінити в частині призначеного покарання.
Зокрема вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, зазначає, що суд вийшов за межі його апеляційної скарги, однак не зазначає такі вимоги, як і не зазначає конкретні помилки, які на його думку, були допущені судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статті 412 КПК України.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК України, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, Суд

постановив:

касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3