Провадження № 1-кс/592/5617/17
17 листопада 2017 року м.Суми
Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 представника скаржника ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову т.в.о. заступника начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 22.07.2017 року про закриття кримінального провадження,
Прокурор Сумської місцевої прокуратури та слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області повідомлялись про час та місце розгляду скарги, однак до суду не з`явились, що не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши докази по матеріалах скарги, вважаю, що вона є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вказана постанова була вмотивована тим, що спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з приводу спірного нежитлового приміщення вже вирішений у цивільно-правовому порядку, зокрема у судовому, що у свою чергу свідчить про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження т.в.о. заступника начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.
Слідчий мотивував свою постанову виключно тим, що оскільки договори були розірвані, тому спір між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 вже вирішений.
Проте слідчим не надана оцінка діям ФОП ОСОБА_6 щодо фактичного заволодіння об`єктом нерухомості, що був побудований за спільні кошти, оскільки останній навмисно не надав договору про спільне будівництво державному реєстратору, що дало йому змогу зареєструвати 100 % права власності на об`єкт незавершеного будівництва виключно за собою, а потім намагання продати нерухоме майно через оголошення.
Крім того, ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.01.2015 року та від 07.04.2015 року вже скасовувалась постанови слідчого ОСОБА_8 від 14.11.2014 року та від 11.02.2015 року про закриття кримінального провадження і в основу таких судових рішень лягло те, що слідчим неповній мірі проведена перевірка та не вжито всіх необхідних заходів спрямованих на встановлення дійсних та об`єктивних обставин справи, висновок про відстуність складу кримінального правопорушення зроблений слідчим передчасно (а.с.10,11-13).
Отже, закриваючи кримінальне провадження 22.07.2017 року т.в.о. заступника начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 не навів мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування.
Так, при розгляді даної скарги слідчий суддя не може надавати правової оцінки та встановлювати факти чи було заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) зазначене скаржником, оскільки це не входить до його повноважень, а слідчий суддя повинен тільки визначитись чи можна вважати досудове розслідування проведене за зверненням ФОП ОСОБА_4 ефективним та чи проведене воно у повному обсязі, як того вимагає закон.
У відповідності з вимогами п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Таким чином, скарга ФОП ОСОБА_4 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а постанова т.в.о. заступника начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України,
Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову т.в.о. заступника начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 22.07.2017 року про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1