АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/9658/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/572/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 27.09.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004551 щодо:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області, громадянина України,

з середньо-спеціальною освітою, офіційно

не працевлаштованого, неодруженого, мешкаю чого

за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1.14.12.2009р. Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу

за ч.1 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді

позбавлення волі строком на 5р. 10дн.

-21.05.2013р. умовно-достроково звільненого від

відбування покарання на невідбутий строк 1р. 5міс. 13дн.;

2.15.06.2017р. Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу

за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357,

ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання

у виді позбавлення волі строком на 4р.,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 серпня 2017р.
Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 серпня 2017р. ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4р.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р. і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 2міс.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15.06.2017р. остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 5міс.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017р., зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з дня фактичного затримання - 21.10.2013р. по 03.06.2014р. включно, а також строк попереднього ув`язнення, з 08.08.2015р. по 10.11.2015р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання період після набрання вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 26.03.2014р. законної сили та строк його перебування в ВК №94 Дніпропетровської області, з 04.06.2014р. по 07.08.2015р., включно з розрахунку день за день.

Зараховано обвинуваченому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні №0001595, з 17.02.2017р. по 20.06.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017р. та період з 21.06.2017р. по 07.08.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції чинній на теперішній час.

Вирішено питання по речовим доказам.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, зменшивши строк до максимального розміру, а також зарахувати йому, згідно з ч.5 ст.72 КК України у строк покарання не зарахований судом, строк попереднього ув`язнення за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Рогу від 14.12.2009р., а також строк його попереднього ув`язнення по даному вироку не по 20.06.2017р., а по день набрання оскаржуваним вироком законної сили, крім того у строк відбування покарання просить зарахувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 11.11.2015р. по 25.12.2015р. з розрахунку день за день.
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області, в апеляційній скарзі, просить змінити вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2017р. в частині призначення обвинуваченому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15.06.2017р., остаточно, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 1 міс.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., остаточно, визначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 2 міс. В іншій частині, вирок суду залишити без змін.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
27 вересня 2013р. обвинувачений ОСОБА_6 , повторно, приблизно о 05.30 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий намір на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_10 відключив від мережі елекронапруги та відкрито викрав ноутбук «Lenovo» вартістю 4999 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном з місця злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні йому строку покарання не врахував його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, його згоду на розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, відсутність матеріального збитку у зв`язку з поверненням потерпілому викраденого майна, відсутність претензій з боку потерпілого.
Крім того, обвинувачений вважає, що суд першої інстанції неправильно зарахував йому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, при цьому зазначає, що суд, призначаючи йому покарання за ст.71 КК України не зарахував йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., а також не зарахував строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 11.11.2015р. по 25.12.2015р. з розрахунку день за день, не погоджується і з тим, що суд у даному кримінальному провадженні з розрахунку день за два зарахував йому строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017р., а не по день набрання цим вироком законної сили, погіршивши його становище.
Прокурор, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення правил призначення покарання.
Прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції порушив вимоги кримінального закону і не врахував роз`яснення, що містяться в абз.3 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі, зменшити строк призначеного покарання до мінімального і зарахувати йому у строк покарання весь строк його попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі по день набрання оскаржуваним вироком законної сили, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав вимоги апеляційної скарги свого підзахисного, просив її задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просила її задовольнити, змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4р., на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15.06.2017р., остаточно, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 1 міс., та на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., остаточно, визначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 2 міс. В іншій частині, вирок суду залишити без змін, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду відносно ОСОБА_6 в частині перерахування йому строку попереднього ув`язнення залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого і його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не може бути задоволена, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Доводи обвинуваченого, щодо неправильного зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, виходячи з вимог ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими, такими, що суперечать Закону і не підлягають задоволенню, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КК в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р.включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Виходячи з приписів абз.1 ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в рамках Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р., проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, починаючи з дня його затримання 21 жовтня 2013р., що підтверджено ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2013р. про обрання запобіжного заходу (ар.пр.84,85, т.1), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (ар.пр.86-87, т.1), а також вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014р. (ар.пр.23, т.2).
З матеріалів справи вбачається, що вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014р. за апеляційними скаргами обвинуваченого і його захисника ОСОБА_8 був переглянутий в апеляційному порядку і ухвалою суду апеляційної інстанції від 3 червня 2014р. залишений без змін (ар.пр.81-85, т.2.).
Отже, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні становить з 21 жовтня 2013р. - дня затримання по 3 червня 2014р. - день набрання вироком законної сили.
З матеріалів справи також вбачається, що 29.06.2014р. ОСОБА_6 прибув до виправної колонії №94 Дніпропетровської області для відбування призначеного вищевказаним вироком покарання (ар.пр.92, т.2).
7 липня 2015р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ частково задоволена касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 , скасована ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014р. з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції (ар.пр.140-141, т.2).
За ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2015р. засуджений ОСОБА_6 був етапований з місця відбування покарання - Синельниківської виправної колонії (№94) Дніпропетровської області до Криворізького слідчого ізолятора (№3) на час проведення нового апеляційного розгляду (ар.пр.139, т.2), куди прибув 8 серпня 2015р. (ар.пр.69, т.3).
10 листопада 2015р., провівши новий апеляційний розгляд, суд апеляційної інстанції, частково задовольнив апеляційні скарги ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_8 , скасувавши вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014р., призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, а також змінив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання на строк до 25.12.2015р. включно, звільнивши обвинуваченого з під варти в залі суду (ар.пр.200-201, т.2).
Отже, з 8 серпня 2015р. - день прибуття до слідчого ізолятора для участі в новому апеляційному розгляді і по 10 листопада 2015р. - день звільнення з під варти, обвинувачений у даному кримінальному провадженні перебував у місці попереднього ув`язнення і цей строк, відповідно до п.ґ ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р.включається у строк відбування покарання, як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.4 ч.1 ст.176 КПК України домашній арешт є одним із видів запобіжного заходу і на відміну від запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк тримання особи під домашнім арештом не зараховується у строк відбування покарання, оскільки це суперечить вимогам ч.5 ст.72 КК України, тому вимоги ОСОБА_6 відносно зарахування йому терміну дії запобіжного заходу - тримання особи під домашнім арештом, незаконні і не підлягають задоволенню.

Колегією суддів було встановлено, що після звільнення ОСОБА_6 10 листопада 2017р. за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області по 17 лютого 2017р. він знаходився на волі,запобіжний захід йому не обирався.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2017р. ОСОБА_6 був затриманий і йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження №0001595.
15 червня 2017р. ОСОБА_6 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України в рамках кримінального провадження, №0001595.
Вирок набрав законної сили 17.07.2017р., що підтверджено копією вироку (ар.пр.42-47, т.4).
У вироку, суд, у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, здійснив залік досудового тримання під вартою, зарахувавши ОСОБА_6 у строк відбування покарання в кримінальному провадженні №0001595 строк його попереднього ув`язнення з 17 лютого 2017р. - дня затримання по день набрання вироком законної сили (ар.пр.47, т.4).
18 травня 2017 року Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017р., частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в новій редакції.

Згідно внесеним у ч.5 ст.72 КК України змінам попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосував правила ч.4 ст.70 КК України, частково приєднав до призначеного новим вироком покарання, призначене попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2017р. покарання, то при зарахуванні у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, суд за приписами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, правильно зарахував обвинуваченому період з 17.02.2017р. - день затримання по 20.06.2017р. день закінчення дії скасованогоЗакону України №838-VІІ від 26.11.2015р.
У зв`язку із зазначеними змінами в Законі, перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження не включається у строк попереднього ув`язнення.

Отже, термін тимчасового перебування ОСОБА_6 з 28.07.2017р. у місцях попереднього ув`язнення для розгляду кримінального провадження №0004551 по день набрання оскаржуваним вироком законної сили не може бути включений у строк попереднього ув`язнення за правилами Закону України №838-VІІ від 26 листопада 2015р., оскільки він втратив чинність 21.06.2017р. з моменту набрання чинності нового Закону України №2046-VІІ від 18 травня 2017р., тому вимоги обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про зарахування йому у строк покарання у даному кримінальному провадженні, строк попереднього ув`язнення за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2009р., не ґрунтуються на вимогах закону.
Нормами ч.4 ст.81 КК України встановлено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71 і 72 КК України, тобто на підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернуто увагу на те, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, зокрема треба вважати - частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
Невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2009р. становить 1р. 5 міс. 13 дн., тому суд першої інстанції у відповідності з вимогами кримінального Закону, призначивши обвинуваченому покарання за новий злочин, який він вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, частково приєднав невідбуту частину покарання, а саме 2 міс. позбавлення волі, за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2009р.

На момент набрання чинності Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», а саме 24 грудня 2015р., ОСОБА_6 не відбував покарання призначене йому попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2009р., оскільки 21.05.2013р. був умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, довівши своє виправлення.

З огляду на зазначене, колегією суддів перевірено і встановлено, що у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції визначив строк попереднього ув`язнення і правильно зарахував його у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за правилами ч.5 ст.72 КК України виходячи з положень Закону України №838-VІІ від 26.11.2015р., тому вимоги обвинуваченого зазначені в апеляційні скарзі є безпідставними.
Щодо доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначені обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає їх обґрунтованими і законними.

В роз`ясненнях, що містяться у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання, звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарання за знову вчинений злочин (злочини), після чого, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком з посиланням на ст.71 КК України, а потім, встановивши, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як правил ст.70 КК України, так і за правилами ст.71 КК України, спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України, а потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно - за сукупністю вироків.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із думкою прокурора, що суд першої інстанції повинен був призначити покарання на новим вироком, потім застосувати правила ч.4 ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вирокуЖовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2017р. і остаточно визначити покарання за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного за сукупністю злочинів покарання, невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., керуючись правилами ч.1 ст.71 КК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що за оскаржуваним вироком подія злочину мала місце 27 вересня 2013р., а за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2017р., обвинуваченим ОСОБА_6 злочини були вчинені: 09.04.2016р.; 23.05.2016р, 30.12.2016р. 26.01.2017р. та 14.01.2017р. Отже, у даному випадку має місце сукупність злочинів, особливість якої полягає у тому, що вчинені особою злочини розкриті в різний час, у зв`язку з чим покарання за їх сукупністю призначається не одним, а кількома вироками.

Окрім того, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., тобто протягом невідбутої частини покарання, у зв`язку з чим, виходячи з вимог ч.4 ст.81 КК України, суд повинен призначати покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України. Однак суд першої інстанції не виконав зазначених вимог Закону.

Ураховуючи, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, згідно ст.413 КПК України тягне за собою зміну судового рішення в частині призначеному обвинуваченому покарання, колегія суддів погоджується з доводами прокурора.
З огляду на зазначене, колегія суддів з викладених підстав, вважає за необхідне змінити судове рішення.
Керуючись ст.72 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити повністю.
Змінити вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 серпня 2017р. в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання, призначеного судом у виді позбавлення волі строком на 4р.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2017р., остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 1міс.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.12.2009р., остаточно, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4р. 2 міс.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копію судового рішення.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3