Дата документу 07.03.2018 Справа № 554/1477/18
Провадження № 1кс/554/1954/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Клопотання обґрунтоване тим, що 06.03.2018 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 про те, що 06.03.2018 року в с. Розсошенці Полтавського району по вул. Європейській, 164, під час перевірки автомобіля «BMW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, було виявлено підробку номерного позначення кузова .
З метою уникнення приховування, пошкодження, знищення або відчуження, спотворення, передачі автомобіля, який має суттєве значення та являється речовим доказом по даному кримінальному провадженні, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, прохав його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що коли купував даний автомобіль у Харкові у 2016 році, експертом ніяких підробок виявлено не було, він сам в автомобілі нічого не міняв, тому не знає, як сталося, що номерні позначення кузова замінені. Прохав залишити автомобіль в його користуванні.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до доповідної записки старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 , в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля «BMW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 року випуску, який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 гр. ОСОБА_4 було встановлено, що ідентифікаційне номерне позначення кузова піддавалося зміні не в умовах заводу виробника шляхом приєднання до основної частини кузова передньої частини іншого автомобіля (номерна деталь з номером кузова « НОМЕР_3 » в зборі з переднім лонжероном, частини передньої стійки та панелі даху ) (а.с. 3).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.03.2018 року, в ході огляду місця пригоди було виявлено автомобіль «BMW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 року випуску, який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 гр. ОСОБА_4 . В ході огляду вказаний автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було вилучено, автомобіль було направлено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів в с. Тахтаулове, вул. Перемоги, б. 9, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу направлено до Полтавського РВП за адресою: м. Полтава, вул. О.Пчілки, б. 19Е.
Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 06.03.2018 року він дозволив працівникам поліції оглядати його автомобіль «BMW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 року випуску (а.с.7)
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль «ВМW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору,1991 року випуску, належить ОСОБА_4 (а.с. 5).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, що встановлено ч.5 ст. 171 КПК України.
Відповідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим доведено, що автомобіль «BMW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 року випуску, який було вилучено в ході огляду 06.03.2018 року має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, об`єктом кримінально-протиправних дій, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений автомобіль є речовим доказом, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування майном, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Накласти арешт на автомобіль «ВМW» 520, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору,1991 року випуску, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , проживаючому по АДРЕСА_1 з позбавленням права його відчуження, розпорядження та користування.
Місцем зберігання вказаного транспортного засобу визначити територію майданчика тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: с.Тахтаулове, вул.Перемоги,9, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1