Номер провадження: 11-сс/785/116/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

в присутності слідчого: ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 10.01.2018 року, у рамках кримінального провадження за №0002967 від 01.06.2017 року за ознаками ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою,-

встановив
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0002967 від 01.06.2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, не одруженого, не працевлаштованого, з середньою технічною освітою, в м. Одесі постійного місця мешкання не маючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до 11.02.2018 року.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України за наступних обставин.

08.05.2017 року, біля 04 години 30 хвилин, перебуваючи біля будинку №16/18 по вул. Старорізнична в м. Одесі, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з погрозою застосування вогнепальної зброї - пістолету, який знаходився у ОСОБА_7 , та інших предметів, а саме бейсбольної біти, пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та заволоділи належним ОСОБА_13 мобільним телефоном, спричинивши матеріальні збитки на загальну суму 6000 грн.

Крім того, 16.11.2017 року в нічний час, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та невстановленими слідством особами, діючи умисно, за попередньою змовою, в групі осіб, переслідуючи єдиний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_18 , з метою його умисного вбивства, за попередньою змовою стали наносити йому удари ногами та руками в життєво важливі органи тіла, у тому числі голову, від спричинення яких ОСОБА_18 помер на місці.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, його відношення до вчиненого та дані про особу підозрюваного.

Також слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: те, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - не зменшилися.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, адвокатом ОСОБА_8 , діючим в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга, в якій він, вказав, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому захисник зазначив, що клопотання слідчого про продовження тримання підозрюваного під вартою було подане з порушенням п`ятиденного строку до закінчення попередньої ухвали, термін дії якої спливав 12.01.2018 року.
Крім того захисник зазначив, що події злочину, інкримінованого ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України не існує, а прокурор та слідчий в судовому засіданні місцевого суду не спростували це твердження сторони захисту.
Вважає підозру відносно ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України надуманою, оскільки наданими слідчим до клопотання доказами не підтверджена винуватість його підзахисного у вчинені кримінального правопорушення та недоведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому вважає клопотання слідчого необґрунтованим.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та звільнити з-під варти підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст. 199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.05.2017 року до ЄРДР під №0002452 були внесені відомості про вчинення ОСОБА_7 та іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

01.06.2017 року з вказаного кримінального провадження були виділені матеріали відносно ОСОБА_7 , та внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0002967 за ознаками ч.2 ст. 187 КК України.

Цього ж дня, 01.06.2017 року, слідчим Приморського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області досудове розслідування по виділеному кримінальному провадженню було призупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_7 .

08.11.2017 року досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні було поновлено.

22.11.2017 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Також з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2017 року до ЄРДР за № 0007156 було внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 за фактом зникнення громадянина Туреччини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому Приморським ВП в м.Одесі ГНП в Одеській області проводилося досудове розслідування.

Того ж дня, 17.11.2017 року, СВ Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області до ЄРДР під № 0002417 було внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 за фактом виявлення на території Овідіопольського району обгорілого трупу невідомого чоловіка, віком близько 35-40 років, зі слідами насильницької смерті.

19.11.2017 року заступником прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_19 зазначені два кримінальних провадження об`єднані в одне за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України та присвоєно № 0007256.

Згідно даних досудового розслідування, 24.11.2017 року прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 кримінальні провадження за №0007256 та №0002967 були об`єднані в одне із присвоєнням №0002967.

28.11.2017 року підозрюваному ОСОБА_7 слідчим СВ Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

З наданих прокурором матеріалів, 27.12.2017 року заступником прокурора Одеської області старшим радником юстиції ОСОБА_21 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002967 від 01.06.2017 продовжений до чотирьох місяців, тобто до 11.02.2018 року, у зв`язку з потребою проведення експертиз та виконання інших дій - тимчасового доступу та інше, виконання яких на думку апеляційного суду є необхідним.

В рамках продовженого строку досудового розслідування слідчим суддею оскаржуваною ухвалою від 10 січня 2018 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Що стосується доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими, з огляду на таке.

При розгляді апеляційних скарг сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даній стадії досудового розслідування, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України та зазначена підозра, ґрунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання.

Обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовується наданими органом досудового слідства доказами.

Щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.182 та ч.1 ст.263 КК України: протоколами впізнання потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підозрюваного ОСОБА_7 як особи, яка разом з іншими особами, з застосуванням зброї вчинила на розбійний напад.

При цьому апеляційний суд не може беззаперечно сприйняти твердження сторони захисту як на підтвердження відсутності даних щодо обґрунтованості підозри, з посиланням на наявність перекваліфікації дій інших підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_22 за результатами нападу на потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на ч.1 ст.125 КК України та ухвали суду про закриття кримінального провадження, оскільки як стверджував в апеляційному суді прокурор, підозрюваним ОСОБА_7 були вчинені інші дії, які вказували на наявність інкримінованих йому на даний час злочинів.

Крім того апеляційним судом враховано те, що як як зазначив прокурор та це твердження не було спростовано стороною захисту, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не відмовлялися від обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Що стосується обгрунтованості підозри у скоєні злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, то ці обставини підтверджуються витягом з ЄРДР від 01.06.2017 року; протоколом огляду місця події від 17.11.2017 року; протоколами обшуку від 18.11.2017, 19.11.2017 та 21.11.2017 року; ухвалою районного суду про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 21.11.2017 року.

Крім того, зазначена підозра ґрунтується на наданих додатково апеляційному суду матеріалах, а саме: протоколі допиту свідка ОСОБА_23 від 29.11.2017 року; стенограмі до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2017 року; протоколу огляду предмету та стенограмою аудіо запису, отриманого з мобільного телефону марки Meizum3 not, який був добровільно виданий ОСОБА_23 ; протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_17 та ОСОБА_16 від 19.11.2017 року.

Надані докази, в своїй сукупності, а також поведінка підозрюваного, яка свідчить про уникнення останнім від органів досудового розслідування та суду, на даній стадії досудового розслідування вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_7 до скоєних злочинів, що додатково вказує на підтвердження обґрунтованості цієї підозри.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_7 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 , на даній стадії досудового розслідування підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, а також існування ризиків, а саме того, що підозрюваний, будучи громадянином іншої держави, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного, дає апеляційному суду прийти до висновку про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді та наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При цьому апеляційний суд вважає, що на наявність ризиків, на які слідчий суддя послався при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, вказують отримані в ході досудового розслідування дані про вчинення підозрюваним дій, направлених на переховування, а також вчинення підозрюваним погроз на адресу інших підозрюваних.

Водночас апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника про внесення слідчим клопотання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою у порушення положень ч.1 ст.199 КПК України, однак вважає, що зазначені порушення не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки строк дії запобіжного заходу слідчим суддею був продовжений до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 10.01.2018 року, у рамках кримінального провадження за №0002967 від 01.06.2017 року за ознаками ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 до 11.02.2018 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4