Справа № 136/613/17
Провадження №11-кп/772/352/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

законного представника обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув 06 лютого 2018 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №00000101за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.12.2017, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

та начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури та призначено покарання за ч.1 ст.203-2 КК України у виді 30 годин громадських робіт.

За участю прокурора: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена неповнолітня ОСОБА_8 за вироком суду засуджена за те, що у вересні 2016 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, була втягнута Особою 1 до зайняття гральним бізнесом шляхом надання гравцям можливості доступу до азартних ігор, підтримання порядку у приміщенні грального закладу, обслуговування гравців, отримання грошових коштів від гравців, видачу виграшу, зберігання та передавання їй грошових коштів, отриманих від зайняття гральним бізнесом, тобто фактично на здійснення функцій адміністратора у приміщенні залу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Надалі, в період часу з 24.09.2016 по 11.10.2016, а саме - 27.09.2016, 30.09.2016, 08.10.2016 та 11.10.2016 ОСОБА_8 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою систематичного отримання незаконних прибутків, всупереч вимогам ст.ст. 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009, здійснювала обов`язки адміністратора незаконного грального закладу, тобто, займалася забороненим видом господарської діяльності - гральним бізнесом.
Такі умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.203-2 КК України, а саме зайняття гральним бізнесом.
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про зміну вироку місцевого суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність вказавши у вироці суду про застосування вимог ст.ст.99, 100 КК України при призначенні покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, підтримавшого доводи поданої апеляційної скарги; міркування законного представника обвинуваченої та захисника обвинуваченої, які не заперечили проти внесення змін у вирок; виступи всіх учасників апеляційного розгляду в судових дебатах в підтримання висловлених ними позицій; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора із наступних підстав.
Не оспорюючи висновків суду щодо винності засудженої та кваліфікації її дій, вважаю, що вирок суду є незаконним і підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Згідно частини 2 статті 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
Крім того згідно пункту 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених статтею 384 КПК України із врахуванням особливостей передбачених статтею 475 КПК України.
Статтею 98 КК України та пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх" передбачено, що до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські роботи та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Перелік видів покарань визначений у статті 98 КК України є вичерпним, інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.
Разом з цим при ухваленні вироку на підставі угоди відносно ОСОБА_8 суд не дотримався вказаних вимог закону.
Так санкція частини 1 статті 203-2 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу від 10 000 до 40 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 3 статті 99 КК України до неповнолітнього, що не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернено стягнення, засудженого за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання лише у вигляді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано покарання у виді громадських робіт або виправних робіт згідно з положеннями статей 100, 103 цього Кодексу.
При укладенні угоди про визнання винуватості сторони узгодили остаточне покарання, яке має понести ОСОБА_8 , розрахування приписів положень статей 99, 100 КК України, про що вказано у наданій суду угоді про визнання винуватості від 19 грудня 2017 року.
Однак не зважаючи на викладене, суд ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині вироку не зазначив, на підставі якої норми закону призначив неповнолітній обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося у незастосуванні судом закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.12.2017 відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.203-2 КК України змінити в частині призначеного покарання.

У мотивувальній частині вироку вказати про застосування вимог ст.ст.99, 100 КК України при призначенні неповнолітній ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.1 ст.203-2 КК України та на підставі ст.ст.99, 100 КК України до покарання. Узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості, у виді 30 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений о 12.00год 09.02.2018.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: