Справа №489/1622/17 26.09.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0005295 за апеляційною скаргою прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, раніше не судимого, учня 105 групи Надбузького професійного аграрного ліцею за спеціалізацією автослюсар, який проживає з матір`ю та братом за адресою: АДРЕСА_1 .
- у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
особа, щодо якої застосований примусовий
захід виховного характеру ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду в частині закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Постановити нову ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 таким, до якого застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд рідному брату ОСОБА_9 до досягнення повнолітня.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - закрито.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано під нагляд його брату ОСОБА_9 до досягнення ним повноліття.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин суспільно небезпечного діяння та висновків суду про доведеність вчинення зазначеного діяння ОСОБА_6 , а також застосування до нього примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд брата, вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначє, що суд в супереч вимогам ч.2 ст. 501 КПК України прийняв рішення про закриття кримінального провадження, тоді як таке рішення суд міг ухвалити лише при винесені ухвали про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру та якщо під час судового розгляду не було б доведено однієї з обставин, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 501 КПК України.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
27.09.2016 приблизно о 14:00, перебуваючи у приміщенні Комунального закладу "Загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 15, неповнолітній ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин наніс неповнолітньому ОСОБА_11 декілька ударів руками по обличчю та в область голови.
Згідно висновку експерта № 1696 від 03.10.2016 у громадянина ОСОБА_11 мають місце ушкодження в виді крововиливу в області обличчя, забою м`яких тканин голови, які могли утворитися в строк та за обставин, вказаних слідчим у постанові від 27.09.2016. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Суд виходячи з характеризуючи даних на ОСОБА_6 , досліджених в судовому засіданні, з яких вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується в основному позитивно, на обліку в ОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ не перебуває. Лікувався стаціонарно в МОПЛ № 1 в 2014 році. Діагноз: "Змішаний розлад поведінки і емоцій", пояснень законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , який гарантує належний нагляд за братом, вважав доцільним передати його під нагляд брату ОСОБА_9 , у зв`язку з чим кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_6 - закрив.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку учасників провадження, ОСОБА_6 та його зазисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти вимог апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, застосовуються до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобовязаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_6 вичнив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України легке тілесне ушкодження. Судом обгрунтовано зазначено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння (27.09.2016р.), ОСОБА_6 не досяг віку настання кримінальної відповідальності. Оскільки, вказане суспільно небезпечне діяння вчинене ним у віці 15 років, а відповідно до вимог ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України настає в загальному порядку, з 16 років. За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано застосував до ОСОБА_6 заходи виховного характеру, передавши його під нагляд брату ОСОБА_9 .

Поряд із цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, щодо порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 501 КПК України суд міг прийняти рішення про закриття кримінального провадження лише при винесенні ухвали про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру, та якщо під час судового розгляду не було б доведено одієї з обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 501 КПК України. Однак, суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог закону, вказав в резолютивній частині ухвали, як про закриття кримінального провадження, так і про застосування до ОСОБА_6 заходів виховного характеру, чим допустився суперечностей.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурором, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.05.2017 року підлягає скасуванню в частині закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2017р. стосовно ОСОБА_6 в частині закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України скасувати.
Вважати ОСОБА_6 таким, до якого застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд рідному брату ОСОБА_9 до досягнення повноліття.
В інший частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді