Справа № 572/2784/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
16 квітня 2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 керуючи в світлу пору доби технічно справним мотоциклом марки «VIPER 250» номер рами НОМЕР_1 , який не зареєстрований у Державтоінспекції, з порушенням підпункту г) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, підпункту в) пункту 2.9, пункту 12.3, пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, якими встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, не враховуючи, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., рухаючись поблизу кафе «Саша», що по вул.Вишневій м.Сарни Рівненської області, зі сторони вул.Крилова мСарни Рівненської області в напрямку вул.Суворова м.Сарни Рівненської області, зі швидкістю приблизно 94,7-100 км/год., що перевищує допустиму швидкість в населеному пункті, яка становить 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину з права на ліво по ходу руху транспортного засобу і яку обвинувачений міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд мотоцикла на пішохода, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду при русі з максимально допустимою швидкістю 60 км/год., шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на пішохода.
Внаслідок описаних вище подій пішохід ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, від яких цього ж дня померла в КЗ «Сарненська ЦРЛ».
У прямому і безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди та настанням вказаних вище суспільно небезпечних наслідків є порушення обвинуваченим вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія у населених пунктах рухатись із швидкістю не більше 60 км/год.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково. Так обвинувачений не заперечує, що у світлу пору доби, у день та час, вказаних в обвинувальному акті, він керував мотоциклом зі швидкістю біля 60 км/год., оскільки стан дорожнього покриття не дозволяє рухатись швидше на вказаній ділянці дороги. Зі слів обвинуваченого потерпіла з`явилась на дорозі зненацька, секунди за дві до зіткнення (до цього потерпілу не було видно через дерево та електричний стовп, які обмежували огляд), а тому він здійснив маневр об`їзду потерпілої з лівого боку, однак, уникнути зіткнення не зміг. Обвинувачений вважає, що їхав із допустимою швидкістю руху, а тому правил дорожнього руху не порушував.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що потерпіла його дочка. У день, вказаний в обвинувальному акті, вона ішла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », при чому дитина була обізнана із правилами дорожнього руху і завжди їх дотримувалась. На думку потерпілого ДТП сталась виключно через перевищення обвинуваченим швидкості.
Із протоколу огляду місця події ділянки вулиці Бегми (відповідно до рішення Сарненської міської ради №105 від 29 січня 2016 року вул.Вишнева, а.к.п.156, 157) м.Сарни Рівненської області, поблизу кафе «Саша», встановлено, що вказана ділянка пряма в плані горизонтального профілю, з вул.Бегми утворює нерегульоване перехресті на вул.Горохову, покриття асфальтобетонне сухе, до проїжджої частини праворуч примикає грунтовий тротуар, ліворуч тротуар. За перехрестям на тротуарі лежить мотоцикл «VIPER 250» номер рами НОМЕР_1 чорного кольору з вставками чорного та білого кольору, на проїжджій частині дороги виявлено дитячі тапочки, шкарпетку та осип пластмаси, за яким розпочинається ділянка подряпин асфальтобетонного покриття шириною 0,5 м., довжиною 11,5 м., які продовжуються на грунтовому тротуарі зсувом грунту і закінчуються під мотоциклом (а.к.п.8-11).
Із протоколу огляду наявного на місці події мотоцикла «VIPER 250» встановлено, що вказаний вище транспортний засіб має механічні пошкодження, а саме : фара та передній лівий покажчик повороту відсутні в місці свого конструктивного кріплення, пошкоджені панель приладів, переднє крило (а.к.п.12-18).
Вказані обставини підтверджуються висновком інженерно-транспортної експертизи № 3.1-232/16 від 3 червня 2016 року, відповідно до якої контактування мотоцикла «VIPER 250» із перешкодою (пішоходом) відбулося лівою боковою частиною (лівий декоративний пластик, ліва частина керма) на відстані 55-90 см. від переднього габариту мотоцикла, встановити якою часиною відбулось контактування не представилось можливим, оскільки пошкодження, розташовані в лівій передній частині мотоцикла могли виникнути як в момент контактування із перешкодою, так і в момент його падіння та просування по дорожньому покритті. Наїзд вказаного мотоцикла на пішохода відбувся на проїзній частині вул.Бегми в м.Сарни Рівненської області перед зафіксованою у наданій на експертизу копії протоколу огляду місця ДТП від 16 квітня 2016 року і схемі до нього, ділянкою осипу пластмаси, відносно руху зі сторони вул.Крилова в напрямку вул.Суворова (а.к.п.151-155).
Із висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-231/16 від 3 червня 2016 року вбачається, що на момент експертного дослідження гальмівна система мотоцикла «VIPER 250» знаходилась в працездатному стані, система рульового керування знаходилась в технічно несправному, однак, працездатному стані, висота малюнку протектора шини переднього колеса відповідала вимогам Правил дорожнього руху України, висота малюнку протектора шини заднього колеса не відповідала вимогам Правил дорожнього руху України. Несправність системи рульового керування досліджуваного мотоцикла, виражена в деформації керма, яка виникла під час ДТП, невідповідність висоти малюнка протектора шини заднього колеса виникла в ході тривалої експлуатації мотоцикла до дорожньо-транспортної пригоди, що могло бути виявлено водієм перед виїздом в ході технічної експлуатації мотоцикла (141-145).
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-272/16 від 13 червня 2016 року при наданому на експертизу комплексі вихідних даних, водій мотоцикла «VIPER 250» ОСОБА_6 в момент виникнення небезпеки для руху при русі з фактичною швидкістю 100 км/год. 1 і 2 варіанти вихідних даних, 94,7 км/год. 3 варіант вихідних даних, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , а при русі з максимально допустимою швидкістю в даній дорожній обстановці 60 км/год.. мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на пішохода. У вказаній дорожній обстановці водій для забезпечення безпеки дорожнього руху з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.2.3(б), п.12.3, п.12.4 Правил дорожнього руху, тобто, повинен був рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год., проявляти уважність, стежити за дорожньою обстановкою та в момент відновлення руху малолітнього пішохода в напрямку проїзної частини повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. В діях водія мотоцикла «VIPER 250» ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, при цьому, невідповідність п.п 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку зі скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.166-170).
Допитаний судом свідок ОСОБА_11 показав, що після 10 години 16 квітня 2016 року рухався за кермом автомобіля поблизу магазину «Саша». В цей же час йому на зустріч рухався мотоцикл, швидкість якого була достатньо велика. Свідок підтвердив, що у дзеркало заднього виду побачив, як мотоцикл припустив зіткнення з пішоходом, однак, перед цим звукового сигналу мотоцикл не подавав, напрямок руху не змінював.
Крім цього, судом враховано, що, відповідно до протоколу огляду місця події сліди гальмування на місці ДТП відсутні, станом на 10 год. 30 хв. 16 квітня 2016 року опадів та інших атмосферних явищ на території м.Сарни не спостерігалось, що підтверджено відповідною довідкою Рівненського обласного центру з гідрометереології (а.к.п.34).
Допитаний судом за клопотанням сторони захисту експерт ОСОБА_12 , яким було проведено інженерно-транспортну експертизу № 3.1-272/16, пояснив, що для здійснення вказаної експертизи нам використовувались вихідні дані, надані слідчим.
Вихідні дані для проведення вказаної вище інженерно-транспортної експертизи отримані при допиті свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та під час проведення із вказаними особами слідчих експериментів.
Так, свідок ОСОБА_13 показала, що потерпіла її дочка. 16 квітня 2016 року свідок перебувала на робочому місті у магазині «Саша», де разом із ОСОБА_14 , яка є її напарницею, у вікно спостерігали за потерпілою, яка переходила дорогу. Свідок підтвердила, що дитина довгий час чекала, пропускаючи транспортні засоби, після чого почала перетинати проїжджу частину, під час чого з`явився мотоцикл, що порівняно з іншими транспортними засобами рухався набагато швидше, який здійснив наїзд на пішохода. Зі слів свідка мотоцикл перед ДТП не гальмував, звукових сигналів не подавав.
Аналогічні покази дала допитана в суді свідок ОСОБА_14 , яка показала, що зіткнення з пішоходом відбулось орієнтовно на середині проїзної частини вул.Бегми. Також свідок показала, що вона та свідок ОСОБА_13 бачили рух мотоцикла певний період часу, оскільки із вікна магазину добре проглядається близько 20-30 метрів проїжджої частини, по якій рухався обвинувачений.
Вказані свідки підтвердили факт проведення із ними слідчого експерименту в ході досудового розслідування.
Під час проведеного із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слідчих експериментів останні в присутності понятих дали детальні покази про відомі їм обставини, за яких ОСОБА_6 було вчинено ДТП (а.к.п. 66-74, 75-82).
Слід також зауважити, що під час слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 слідчим з`ясовувалась наявність обмежень оглядовості на ділянці дороги, де сталась ДТП, зі сторони вул.Крилова м.Сарни, в ході чого встановлено, що будь які перешкоди для оглядовості, на які посилався обвинувачений (а саме : наявність дерева і т.і., що перешкоджало йому завчасно побачити пішохода), на даній ділянці відсутні (а.к.п74).
Сторона захисту посилалась на ті обставини, що суд не може прийняти до уваги дані, отримані слідчим під час слідчих експериментів, проведених із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки в даному випадку слідчим порушена методика проведення такої слідчї дії.
Судом не приймається до уваги вказана позиція сторони захисту, оскільки вона є необґрунтованою та надуманою.
Так, суд виходить із того, що як такої, методики проведення будь-якої слідчої дії в тому числі і слідчого експерименту, не існує.
Будь-яка слідча дія, для визнання отриманого внаслідок її проведення доказу допустимим, має відповідати вимогам ст.223 КПК України, а в даному випадку і ст.240 КПК України, якою встановлено порядок проведення слідчого експерименту.
Із протоколів проведених зі свідками слідчих експериментів встановлено, що дана слідча дія проводилась у відповідності до вимог КПК.
Достовірність даних, внесених до протоколів проведених із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слідчих експериментів, свідки підтвердили в суді.
Крім цього, допитані судом свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили, що були залучені в якості понятих під час проведення із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слідчих експериментів, під час яких слідчим за допомогою мотоцикла та за участі свідків та малолітнього статиста відтворювались події, про що складався протокол.
Сторона захисту посилалась на ті обставини, що слідчий експеримент проводився зі свідками безпосередньо на місці ДТП, в той час, як свідки сприймали подію з іншого місця з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а тому суд не має приймати такі докази, як слідчі експерименти, що проведені із цими свідками, так як при їх проведенні слідчий не дотримався методики їх проведення.
Відповідно до чинного законодавства - основними тактичними вимогами до проведення слідчого експерименту є: створення умов для проведення дослідних дій, що максимально наближені до умов дії або явища, що перевіряються; неоднократність повторення дослідних дій; проведення експерименту у різних умовах. У випадках, якщо попередні показання допитаного не узгоджуються з реальною обстановкою та його поясненнями на місці проведення слідчого експерименту, слідчий звертає на це його увагу і пропонує пояснити причини такої розбіжності.
При вирішенні питання допустимості вказаних доказів, а саме : протоколів слідчих експериментів, проведених із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд виходить із того, що порядок проведення таких слідчих дій відповідає вимогам ст.240 КПК України, суперечностей між даними, отриманими під час допиту свідків у суді та даних, отриманих під час проведених із ними слідчих експериментів немає, а тому суд вважає відомості, повідомлені свідками під час слідчих експериментів, достовірними.
Крім цього, покази свідків співвідносяться та не суперечать іншим доказам, наданим суду стороною обвинувачення.
Так, відповідно до письмової заяви власника магазину «Саша» ОСОБА_17 останній добровільно надав працівникам поліції оптичний диск із записом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 16 квітня 2016 року, який був оглянутий в ході досудового слідства, що доводиться наданим стороною обвинувачення протоколом огляду (а.к.п. 23,24).
Під час огляду наданих за письмовою заявою ОСОБА_13 двох оптичних дисків, встановлено, що вказані диски дійсно видані вказаною особою, слідчим здійснено пакування зазначених дисків у присутності понятих (а.к.п.87-88).
Записи, що містяться на наданих в ході досудового розслідування дисках, були переглянуті слідчим в присутності понятих, про що складені відповідні процесуальні документи протоколи (а.к.п.94-100, 101-110).
Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_17 підтвердив, що на приміщенні належного йому магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наявні камери зовнішнього спостереження. Свідок підтвердив, що він особисто надавав працівникам поліції згоду на видачу відеозапису із зазначених камер, який вилучався через декілька днів після ДТП. Свідок зауважив, що вказаний відеозапис переносився на флеш-картку, оскільки пристрою для перенесення відеозапису на оптичний диск розташоване на магазині обладнання не має.
Крім цього, факт вилучення відеозапису із камер відеоспостереження, розташованих на магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підтвердила в суді свідок ОСОБА_18 .
Сторона захисту посилалась на ті обставини, що вказані на наданих слідчому дисках записи, з камер відеоспостереження також є недопустимими доказами, так як вилучались із порушенням вимог КПК України, крім цього, дані, зафіксовані у вказаних відеозаписах, є недостовірними, та як мають певну похибку з огляду на якість запису.
Судом не приймаєься до уваги позиція захисту, так як факт надання слідчому певних відеозаписів з камер відеоспостереження з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » підтверджено протоколами вилучення та перегляду таких записів, що було здійснено слідчим в присутності понятих та доводиться показами допитаних в суді свідків. Похибка у долі секунди, на яку посилався захисник, обчислена ним самостійно, є незначною, а тому не могла суттєво вплинути на розрахунок швидкості транспортного засобу обвинуваченого, яка визначалась на підставі даних, отриманих від наданих відеозаписів.
Під час перегляду відеозаписів в ході судового провадження сумнівів у їх достовірності у суду не виникло.
Стороною захисту було лише було висловлено припущення з цього приводу, що суперечить вимогам ст.22 КПК України, якою встановлено, що сторона має право на обстоювання своєї правової позиції засобами, передбаченими цим Кодексом, а сам е : шляхом збирання та надання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг. Доказів на спростування факту надання слідчому відеозаписів з камер відеоспостереження відповідно до процесуальних документів, наявних в матеріалах кримінального провадження і досліджених судом під час судового провадження, стороною захисту надано не було.
Таким чином, обґрунтування сторони захисту про необхідність визнання висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-272/16 від 13 червня 2016 року з підстав використання експертом, отриманого із порушенням чинного кримінального процесуального кодексу комплексу вихідних даних, є надуманими та не ґрунтуються на законі, а тому суд визнає наведені вище докази належними та допустимими.
Із висновку експерта № 71 проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_9 встановлено, що у останньої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді : 1.1 обширного садна обличчя зліва, скальпованої рани лівої щоки, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні зліва, 1.2 садна підборіддя та щоки справа, садна спинки носа, садна верхньої губи, 1.3 садна тильної поверхні правої кісті, садна зовнішньої поверхні правого передпліччя, 1.4 садна тильної поверхні лівої кісті, гематоми зовнішньої поверхні лівого плеча, 1.5 гематоми задньої поверхні грудної клітки зліва, смуго подібних саден цієї ділянки, симетрично розташованих переломів 3-7 ребер по лопаткових лініях (симетричних. конструкційних) крововиливами в м`які тканини в місцях їх переломів, з розривами парієнальної плеври, з крововиливами в клітківку середостіння з розривами легеневої тканини, що супроводжувалося гострою масивною внутрішньо плевральною кровотечею, 1.6 травматичних розривів печінки (діафрагмальна поверхня), селезінки (нижній полюс) з ознаками гострої значної внутрішньочеревної кровотечі, з крововиливами в заочеревний простір зліва, в жирову клітківку нирок, 1.7 відкритого поперечного перелому обох кісток лівої гомілки, закритого перелому лівої стегнової кістки, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій твердими предметами (при співударах з такими) в швидкій послідовності одне за одним, могли виникнути при умовах первинного контактування тіла людини з виступаючими частинами рухаю чого механічного мототранспортного засобу з подальшим відкиданням тіла людини, співударом її о грунт (шляхове покриття), додатковим травмуванням тіла людини об останнє, без переїзду через тіло потерпілої колесами транспортного засобу (а.к.п. 123-126).
Таким чином, ОСОБА_6 було вчинено певне діяння, яке внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України потягло за собою наслідки у виді загибелі неповнолітньої особи, а тому в діях останнього є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах, оскільки його вина повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.
Із акту обстеження матеріально-побутових умов встановлено, що сім`я ОСОБА_6 проживає у належних матеріально-побутових умовах (а.к.п.193).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
По місцю проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, по місцю навчання - позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України як в ході досудового слідства, так і судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обтяжуючих вину обставин, а тому, з огляду на ті обставини, що злочином спричинені тяжкі наслідки у виді загибелі малолітньої особи, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції частини статті, за якою ОСОБА_6 притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України позбавленням права керування транспортними засобами.
В судовому засідання сторона захисту просить звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які доводяться квитанціями, наявними в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
На підставі п.а ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання.
Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 5 369 грн. 16 коп.
Речові докази : мотоцикл марки «VIPER 250» номер рами НОМЕР_1 , який перебуває у Сарненському ВП ГУ НП в Рівненській області конфіскувати; тапочки, які перебувають у Сарненському ВП ГУ НП в Рівненській області знищити, 2 оптичні диски із записом ДТП, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при справі.
На вирок може бути апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_19