УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/647/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , представників Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представника ТОВ «А.Т.К.» ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказані земельні ділянки. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Твердить про істотне порушення слідчим суддею вимог КПК України, відсутність доказів того, що земельні ділянки мають значення речових доказів.
Заслухавши пояснення представників Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в підтримання апеляційної скарги, міркування представника ТОВ «А.Т.К.» та прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, у кримінальному провадженні допускається накладення арешту на нерухоме майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. З метою забезпечення збереження речових доказів може бути арештоване майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.
З врахуванням фактичних даних, що містяться у копіях документів, долучених до клопотання слідчого про накладення арешту на майно, про те, що на час розгляду клопотання слідчим суддею та на даний час вищевказана земельна ділянка загальною площею 271,5373 га нормативною вартістю 10885877 грн. розділена ГУ Держгеокадастру в Житомирській області на 9 інших земельних ділянок, а тому є реальна загроза передачі її іншим особам та продовження порушення прав заявника ТОВ «А.Т.К.» як законного орендаря цієї земельної ділянки, - стороною обвинувачення доведена необхідність накладення арешту на вищевказані земельні ділянки, що є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості їх відчуження.
Доводи представників апелянта про відсутність достатніх підстав вважати, що вищевказані земельні ділянки є речовими доказами, є необґрунтованими, оскільки не відповідають вищевказаним фактичним обставинам та постанова слідчого про визнання земельних ділянок речовими доказами у даному кримінальному провадженні на даний час є чинною та не підлягає оскарженню на час досудового розслідування.
За таких обставин висновок слідчого судді в ухвалі про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно є законним та обґрунтованим.
Під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею не допущено істотних порушень ст. ст. 172, 173 КПК України. Цими нормами закону допускається розгляд такого клопотання без повідомлення власника майна та його представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Тому всі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, що є законною та обґрунтованою, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційому порядку.
Судді: