Справа №568/1017/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2018 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000368 від 12.10.2017 року і угоду про примирення потерпілого з підозрюваною від 23.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вільно володіючої українською мовою, освіта професійно-технічна, не працюючої, розлученої, матері трьох неповнолітніх дітей, на утриманні непрацездатних осіб немає, не депутата, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
22.08.2017 року, приблизно о 19:00 годині, до господарства ОСОБА_4 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , з метою спільного вживання з її родиною спиртних напоїв, прибув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

Під час вживання спиртних напоїв у житловому будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 декілька разів діставав з кишені куртки свій мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus», і після користування ним за призначенням, поміщав назад до кишені куртки.

Так, ввечері цього ж дня, приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , після того як о 20 годині 30 хвилин покинув господарство ОСОБА_4 , йдучи до місця свого проживання, виявив відсутність вищевказаного мобільного телефона, а тому відразу, з метою його повернення у свою власність, повернувся до господарства ОСОБА_4 .

Ввечері цього дня, а також послідуючі дні, ОСОБА_6 неодноразово приходив до господарства ОСОБА_4 , де спільно з нею шукав свій телефон.

Так, 27.08.2017 року, приблизно о 16 годині неповнолітній син ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання в АДРЕСА_1 , а саме в підсобному приміщенні, знайшов мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus», належний ОСОБА_6 , про що було відомо ОСОБА_4 , вартістю 8620,33 гривень, згідно висновку експерта (судово-товарознавча експертиза) № 3.2-1042/17 від 24.10.2017 року .

Коли мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , опинився у фактичному володінні ОСОБА_4 , отримавши його від свого сина ОСОБА_7 , остання достовірно усвідомила, що заволодіє чужим майном, а також те, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

ОСОБА_4 достовірно знаючи, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою ОСОБА_6 , що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що вона виявивши мобільний телефон фактично викрадає його, не повідомляючи про фактичне володіння майном останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, після знищення нею сім-карти мобільного оператора зв`язку «Київстар», яка обслуговувала даний телефон, що також належав ОСОБА_6 , 28 серпня 2017 року в місті Рівне, за гроші, реалізовує фактично викрадений нею мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus».

Зазначені фактичні обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 після того, як виявила за місцем свого проживання мобільний телефон, відразу визначила, що він належить потерпілому ОСОБА_6 , розуміючи, що саме він його з тих чи інших причин згубив в її господарстві, і невдовзі може (має) за ним повернутися, усвідомлювала, що його повернення та фактичне поновлення контролю над своїм майном унеможливить її володіння ним, тому на противагу цьому таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus», тим самим отримала реальну можливість розпорядитись викраденим на свій розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 8620,33 гривні.

23.11.2017 року потерпілий ОСОБА_6 від свого імені з одного боку та підозрювана у цьому провадженні за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК України) в місті Радивилів Рівненської області уклали угоду про примирення (а.с.10-11).
Відповідно до змісту укладеної угоди, 15.11.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (а.с.10-11).

В угоді про примирення від 23.11.2017 року зазначено, що істотними обставинами даної угоди є повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчинені даного кримінального правопорушення, її активна поведінка під час досудового розслідування, яка полягала у сприянні досудовому розслідуванню та не вчинення нею нових злочинів. Крім того, істотними обставинами є і характер та тяжкість висунутої ОСОБА_4 підозри, яка характеризується вчиненням середньої тяжкості кримінального правопорушення. Спричинена шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована шляхом повернення викраденого майна (а.с.10-11).

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченій слід призначити узгоджене в угоді покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Прокурор не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просить укладену угоду про примирення з потерпілим від 23.11.2017 року затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому, ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. Зі слів обвинуваченої ОСОБА_4 , укладення угоди про примирення з потерпілим ОСОБА_6 з її сторони було добровільним і не є наслідком застосування відносно неї примусу чи насильства. Також, ОСОБА_4 пояснила суду, що вона цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України про те, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують і вона має право мовчати і даний факт немає для суда жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно.Обвинувачена ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між нею та потерпілим, передбачені ст.473 КПК України та розуміє характер інкримінованого їй обвинувачення та узгодженого виду покарання. ОСОБА_4 просить суд звільненити її від призначеного покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 також просить затвердити угоду про примирення, укладену піж потерпілим та обвинуваченою. В разі затвердження угоди та призначення узгодженого покарання звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілий ОСОБА_6 просить суд затвердити укладену між ним та обвинуваченою ОСОБА_4 угоду про примирення, він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Потерпілий ОСОБА_6 не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд, перевіривши умови укладання угоди про примирення потерпілого з підозрюваною, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в потерпілого та обвинувачуваного повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого щодо ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення між потерпілим і підозрюваною з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Угода про примирення за змістом укладена відповідно до ст.471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, а також узгоджене покарання та згоду підозрюваної та потерпілого на його призначення. В угоді вказані наслідки для обвинуваченої в разі її невиконання.

Обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.474 КПК України, роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 474 КПК України, роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченою узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд вважає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), є юридично вірною.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Обвинувачена ОСОБА_4 є матір`ю трьох неповнолітніх дітей (а.с.50-53).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, вчинене ОСОБА_4 27.08.2017 року.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося вісімнадцяти років.

Обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду із письмовою заявою про необхідність застосування відносно неї акту амністії(а.с.31).

Суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного їй вироком суду покарання , згідно п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження, які підлягають вирішенню судом, на досудовому слідстві не застосовувалися, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) під час проведення судово товарознавчої експертизи № 3.2-1042/17 від 24.10.2017 року становлять 197,74 гривні.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речовим доказом по справі визнано мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus» із вбудованою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» на загальну суму 8620 гривень 33 копійки (а.с.25).

Згідно з п. 5. ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, яке було предметом кримінального правопорушення і є речовим доказом по справі, повертаються власникам (законним володільцям).

На підставі викладеного, керуючисьст.ст.12,185 Кримінального кодексу України, Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, ст.ст. 100, 314, 373, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23.11.2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Відповідно до затвердженої угоди про примирення визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50( п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у виді штрафу у розмірі 50( п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 197 (сто дев`яносто сім) гривень 74(сімдесят чотири) копійки.

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «Samsung S6 Edge Plus» із вбудованою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 8620 гривень 33 копійки, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України,то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1