стр. 1 із 4
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 28 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Октемберян, Вірменія, мешканця АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в:
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 листопада 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України, направлено для розгляду до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 термін тримання під вартою до 60 днів.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений та його захисник просили обвинувальний акт повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000224 не відповідає вимогам КПК України, виходячи із слідуючого.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
стр. 2 із 4
При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України, а ч. 4 цієї статті передбачено перелік додатків до обвинувального акта.
З висновку Європейського суду з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" вбачається, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа "Пелісьє та Сассі проти Франції", "Матточіа проти Італії", "І.Н. та інші проти Австрії''). Проти цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа "Даллос проти Угорщини"). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "Ь" п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", а також "Даллос проти Угорщини").
Враховуючи вищевикладене, обвинувальний акт, який містить формулювання обвинувачення, повинен відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Колегія суддів вважає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 відсутнє належне формулювання обвинувачення, а викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При цьому, у вказаному акті не зазначені всі елементи інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 в невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 "Нетто" із реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказаний гранатомет з боєприпасом при собі.
Таким чином, сформоване обвинувачення є неконкретним, таким, що позбавляє обвинуваченого належно усвідомлювати його суть та захищатись від нього; не містить формулювання обвинувачення, яке відповідає правовій кваліфікації; не встановлено місце, дата, період і спосіб носіння, зберігання та придбання ОСОБА_8 бойових припасів. У формулюванні обвинувачення не розкрита об"єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України органом досудового розслідування вказано, що останній діючи умисно, з метою заподіяння смерті двом особам, які перебувають в будинку, усвідомлюючи, що застосовує спосіб вчинення злочину , небезпечний для життя й інших осіб та небезпека для життя інших осіб, з огляду на місце в житловому кварталі, вечірній час та знаряддя злочину є реальною, привів у готовність для стрільби одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 "Нетто", споряджений реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та здійснив з нього
стр. 3 із 4
один прицільний постріл в освітлене вікно 2-го поверху будинку АДРЕСА_2 .
Вказане обвинувачення є неконкретним, не вказано кого саме планував вбити обвинувачений при здійсненні прицільного пострілу з гаранатомета у вікно 2-го поверху будинку АДРЕСА_2 , також не зазначено мотив та мету обвинуваченого на вбивство потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .
Із зазначених в обвинувальному акті обставин виникнення між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_6 відносин з приводу їх юридичного консультування власників ТзОВ "Едейльвейс" та ПСП "Дари Закарпаття" не можливо зробити висновок про мотив помсти обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 , оскільки причин конфлікту між обвинуваченим та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_11 не наведено.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Органом досудового розслідування правовий статус потерпілих надано ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , при цьому в обвинувальному акті не зазначено, яка шкода завдана потерпілій ОСОБА_11 - моральна, фізична чи майнова в підтвердження її процесуального статусу як потерпілої .
Крім того, в обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України вказано, що в результаті вчинення останнім кримінального правопорушення за вказаною кваліфікацією вартість пошкоджень (матеріальних збитків) будинку АДРЕСА_2 , які виникли в результаті вибуху, становлять 1 386 587 грн.
Вищевикладене фактично характеризує об"єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч.2 КК України, відомості про яке, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування були внесені до ЄРДР 28 січня 2017 року.
Згідно з ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, в тому числі, реєстр матеріалів досудового розслідування.
Пунктами 1-3 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Реквізитами, в тому числі, такими як номер, дата, конкретизована назва виду документа із посиланням щодо кого із учасників кримінального провадження стосується процесуальне рішення, тощо, є сукупність обов`язкових даних, без яких документ фактично не може бути підставою для обліку й не має юридичної сили.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт та додатки до нього не відповідають вимогам ч. 4 ст. 291, ст. 109 КПК України.
У долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування належно не зазначено реквізитів ряду процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, зокрема: в реєстрі відсутні відомості стосовно прийнятих процесуальних рішень з питань залучення ОСОБА_6 , ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженні в якості потерпілих та про залучення ОСОБА_7 в якості представника потерпілого ОСОБА_6 ; в реєстрі не зазначено відомостей про залучення перекладача ОСОБА_10 ; до реєстру не додано копії цивільного позову перекладеного на російську мову; в реєстрі відсутні дані з врахуванням положень ЦПК України про визнання потерпілого ОСОБА_6 цивільним позивачем у звязку з подачею останнім цивільного позову.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обовязковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Зазначена норма закону
стр. 4 із 4
передбачає обов"язкову участь захисника при проведенні всіх без виключення процесуальних дій, до яких відноситься і вручення обвинувального акта з додатками.
Оскільки вручення обвинуваченому вказаних документів проводилося у відсутності захисника, то такий формальний підхід до проведення цих процесуальних дій є порушенням права обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» частини третьої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.20 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає наведеним вище вимогам закону, може призвести до порушення права на захист та позбавити суд можливості виконати покладений ч. 1 ст. 348 КПК України процесуальний обов`язок з роз`яснення обвинуваченому суті пред`явленого обвинувачення та можливості не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, прийняти законне і обґрунтоване рішення з урахуванням положень ст. 337, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.
З огляду на наведене, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, зазначений вище обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 26 листопада 2017 року.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики відносно нього, якими було обґрунтовано обрання запобіжного заходу не змінилися, строк тримання його під вартою не виходить за межі розумного, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається і йому необхідно продовжити строк тримання під вартою на строк до 60 днів.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 197, 291, 314, 369, 372, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Продовжити строк запобіжного заходу- тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 18 січня 2018 року включно.
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2017 року за №0000224 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт.
Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3