Провадження № 1-кп/760/916/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
В складі: головуючого судді : ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
провівши в приміщенні суду м. Києва підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 1-кп/760/916/18, що зареєстроване в ЄРДР 27.08.2017 року за № 0009754, по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малютянка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого сторожем спеціалізованій школі-дитячому садочку «Сяйво» (м. Київ, вул. Г.Тупікова, 12), зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

25.07.2016 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами;

15.09.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, - в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України,-
за участю прокурора : ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
обвинуваченого : ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимим 25.07.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами; 15.09.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення й перевиховання не став та продовжував керувати транспортними засобами, чим вчинив новий, умисний злочин при наступних обставинах.

23.11.2016 року ОСОБА_3 взятий на облік Святошинським районним відділом кримінально-виконавчої інспекції м. Києва управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області для відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

29.11.2016 року із засудженим проведено початкову бесіду, під час

якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та положеннями ст. 34 КВК України, а також ознайомлений з відповідальністю за ухилення від відбування даного покарання, що передбачено ч. 1 ст. 389 КК України.

В подальшому, у зв`язку із зміною ОСОБА_3 свого фактичного місця проживання, особову справу відносно останнього передано до Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації. З ОСОБА_3 повторно проведено бесіду, під час якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та положеннями ст. 34 КВК України, а також ознайомлений з відповідальністю за ухилення від відбування даного покарання, що передбачено ч. 1 ст. 389 КК України.

Так, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, посвідчення водія до уповноважених органів не здав та продовжував здійснювати керування транспортними засобами, в результаті чого 18.03.2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху працівниками Управління патрульної поліції у м. Києві.

Так, 18.03.2017 року о 18 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 125 КУпАП, за що відносно останнього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 849168 та застосовано покарання у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Своїми діями та безвідповідальним ставленням до відбування покарання ОСОБА_3 показав, що стати на шлях виправлення не бажає, від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю ухиляється.

Отже, вказаними протиправними діями ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з обов`язками засуджених до такого виду покарання, які передбачені ст. 34 КВК України, а також з наслідками ухилення від відбування даного покарання, що передбачено ч. 1 ст. 389 КК України, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з керуванням транспортними засобами, порушив порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, чим ухилився від виконання вироку суду в частині відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 роки.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 389 КК України, т.я. він своїми умисними діями ухилився від відбування покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, а саме від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобами строком 2 роки.

31.10.2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_3 у цьому провадженні з іншого боку у присутності свого захисника ОСОБА_5 , в приміщенні Київської місцевої прокуратури №9, розташованій в м. Києві, по вул. Героїв Севастополя, 3-А, уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, зокрема, щодо формування
обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 389 КК України; істотних для даного кримінального провадження обставин; беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення: у виді 6 (шести) місяців виправних робіт із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми заробітку; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки невиконання даної угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, а згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а тому, виходячи з вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а тому сторони угоди просять затвердити угоду.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченоого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , який раніше судимий, має не зняті та не погашені судимості, задовільно характеризується за місцем реєстрації та проживання, працює, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, і призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми заробітку.
Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 31.10.2017 року, що укладена у кримінальному провадженні № 1-кп/760/916/18, що зареєстроване в ЄРДР 27.08.2017 року за № 0009754, між прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
Визнати виннуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням щомісячно в дохід держави 10 відсотків заробітку.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

С у д д я: ОСОБА_1