АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2197/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 621/228/17
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000023 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ніколаєвка Тамбовського району Амурської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 05.07.2001 року за ч. 3 ст. 140 КК України, із застосуванням ст. 44 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, умовно з випробуванням на строк 2 роки; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на строк 2 роки; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.04.2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; вироком Люботинського міського суду Харківської області від 12.11.2007 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.07.2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 13.02.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 21 день, на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області від 05.02.2013 року; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднано 1 рік невідбутого покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років

Питання про речові докази судом вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, в ніч з 10 на 11 січня 2017 року в сел. Донець Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 шляхом пошкодження вікна проник до приміщення належної ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав належне останній майно: грошові кошти в сумі 4300 грн.; 25000 російських рублів, що станом на 11.01.2017 року відповідно до курсу Національного банку України складали 11342 грн. 50 коп.; ноутбук "Acer Aspire 5542", мишку комп`ютерну "Beetle USB optical Mouse Power Logic", сумку до ноутбуку "Miracase Moving life", загальною вартістю 3327 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 18696,50 грн.

Крім того, 12 січня 2017 року близько 02:00 години в м. Зміїв Харківської області ОСОБА_7 перебував поруч із будинком АДРЕСА_4 , де маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна, проник до вказаного будинку, звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_11 майно: грошові кошти в сумі 414 грн.; ноутбук "HP 250 G3", телефон мобільний "HTC incredible 2", телефон мобільний "Samsung Galaxy GT-S6102", дисковод "ONEXT X-Slot 1 Black", USB-модем "Huawey ec-315", USB-модем "Verizon pantech uml 290", брухт металу білого кольору 925 проби (срібло), фотоапарат "Samsung M100", флеш-карту "Sand Disk SD Card 2GB", флеш-карту "SP 8 GB D33B29", флеш-карту "SP silicon Power 16 GB", електропилу "Зеніт ЦПЛ-450/1160", рюкзак спортивний "Kite", загальною вартістю 11999,58 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 12413,58 грн.

Зазначеними діями ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор на підставі ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, з урахуванням зміненого апеляційного прохання та не оспорюючи кваліфікацію своїх дій за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений просить вирок районного суду змінити і пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Своє апеляційне прохання обвинувачений мотивує тим, що він щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей, визнав свою вину, сприяв розкриттю злочинів, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, позитивно характеризується з місця проживання, має постійне місце проживання. Такі відомості на думку обвинуваченого є підставою для пом`якшення призначеного судом покарання.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить вирок районного суду змінити, виключити з мотивувальної частини вказівку про вчинення ОСОБА_7 крадіжки грошей у потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 25000 російських рублів та 4300 гривень, а за ч.3 ст. 185 КК України з урахуванням вимог ст. 71 КК України призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання. Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, захисник вказує, що призначене судом покарання не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого злочину. Обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину, сприяв його розкриттю, добровільно вказав місце зберігання вкраденого майна. Всі наведені обставини, на думку захисника, є підставою для пом`якшення призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який просив пом`якшити призначене покарання, думку захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу лише в частині пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, а також доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та вважав вирок законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог норм ст.ст. 404, 421 КПК України, колегія суддів переглядає судове рішення стосовно ОСОБА_7 в межах зміненої ним апеляційної скарги, та з урахуванням позиції захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу лише в частині пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому, а тому у зв`язку з тим, що апелянти не оспорюють формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, юридичну оцінку скоєного злочинного діяння кваліфікацію дій обвинуваченого, винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також фактичні обставини кримінального провадження - вирок в цій частині не перевіряється.

На думку колегії суддів апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання та необхідності зміни вироку в цій частині не позбавлені правових та фактичних підстав.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, які надавалися ним при апеляційному розгляді, він, не оспорюючи свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кваліфікацію своїх дій, а також правильність встановлених судом у вироку фактичних обставин злочинних діянь, зазначив про визнання вини та щире каяття у вчиненні інкримінованого йому злочину та вказав про те, що сприяв своїми правдивими показаннями встановленню істини по справі, сам вказав на місце де зберігалися вкрадені речі, які потім були повернуті потерпілим. Крім того зазначив про те, що зробив для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому.

Зазначені обвинуваченим обставини знайшли своє підтвердження в порядку повторного дослідження в суді апеляційної інстанції обставин, стосовно даних про його особу, встановлених під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене та з урахуванням наявних у кримінальному провадженні даних, колегія суддів погоджується з визнанням та врахуванням при призначенні обвинуваченому покарання на підставі норм ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 : щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, шляхом надання показань про його обставини та про місце зберігання викраденого майна. Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлені.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив проте не достатньо врахував дані про особу обвинуваченого та ряд обставини, що пом`якшують покарання, що є підставою для суду апеляційної інстанції для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, на підставі п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.ст. 12, 50, 53, 65, КК України та принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, дійшла висновку про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, шляхом його пом`якшення.
Погоджуючись з правильністю призначеного судом покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та обраним судом способом призначення покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання та приєднання частини невідбутого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 4 травня 2016 року, колегія суддів вважає, що належить приєднати не більше 6 місяців позбавлення волі, тобто невідбутого покарання за попереднім вироком. При визначенні такого виду і розміру остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, колегія суддів враховує наявність на підставі норм ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 : щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, шляхом надання показань про його обставини та про місце зберігання викраденого майна, відсутність обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 який має непогашені судимості, неодноразово був судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на нього немає, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей. Крім того, колегією суддів, при призначенні такого остаточного покарання, також враховується і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.
Підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого щодо можливості застосування норм ст. 69 КК України, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено, оскільки стороною захисту не надано додаткових відомостей, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а ті відомості, які зазначені у апеляційних скаргах сторони захисту в повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що обумовлює часткове задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27, з 27 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись статтями : 404, 405, 407 ч.1 п. 2, 408 ч.1 п. 1, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.
Пом`якшити покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, шляхом часткового складання, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 4 травня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 27 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.
Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3