Справа № 149/1596/16-к
Провадження №11-кп/772/32/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000733 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_12 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, студента 2 курсу Вінницького політехнічного університету, одруженого, працюючого трактористом машиністом ТОВ «Астарта Київ» ВП «Війтовецьке», раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, не обиралась.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 20000 грн., документально підтверджені витрати на правовому допомогу в розмірі 9000 грн., витрати щодо сплати судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати пов`язані з прибуттям до суду в розмірі 336,75 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами.

Судом визнано доведеним, що 17.10.2015 близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля повороту в напрямку с. Терешпіль, поблизу автобусної зупинки, що розташована по вул. Леніна в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області підійшов до ОСОБА_8 , яка проходила поруч. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті та вступ з потерпілою всупереч її волі у статеві зносини, діючи умисно, з метою вчинення насильницького статевого акту, використовуючи фізичну силу, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_8 , затягнув її до автобусної зупинки. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з метою подолання опору, який могла б вчинити ОСОБА_8 , застосовуючи до неї фізичне насильство, яке виразилось в утриманні своєю рукою за зап`ястя руки потерпілої, вільною рукою розстебнув джинсові штани ОСОБА_8 та засунув руку під нижню білизну. ОСОБА_8 намагалась вирватись, але не змогла цього зробити. ОСОБА_8 усвідомивши що їй не вдасться подолати фізичне насильство, застосоване ОСОБА_7 , яке виразилось в насильницькому утриманні та намаганні вступити в статеві зносини всупереч її волі, під приводом справити природні потреби спробувала втекти. Проте ОСОБА_7 , наздогнавши ОСОБА_8 , з метою перебороти дійсний активний фізичний опір потерпілої, пов`язаний із небажанням вступити у статеві зносини, обхопив її руками за тулуб, підняв та відніс в сторону від зупинки, де кинув на землю. Продовжуючи свої злочинні дії та бажаючи їх закінчити, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_8 , її прохання відпустити та крики про допомогу, застосовуючи до потерпілої фізичне насильство, яке виразилось в насильницькому утриманні за тіло всупереч волі останньої, ОСОБА_7 стягнув з неї одяг та вступив у природні статеві зносини. Внаслідок застосування ОСОБА_7 фізичного насильства ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 18 від 08.04.2016 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому передпліччі, лівому стегні, саден на попереку та зовнішніх статевих органах.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо нього скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, посилаючись на його незаконність у зв`язку із однобічністю та неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд при винесенні вироку надав перевагу показанням потерпілої ОСОБА_8 . По справі не є підтвердженим, що саме він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 та факт наявності статевих зносин між ним та ОСОБА_8 .

Таким чином органом досудового розслідування не зібрано і в судовому засіданні не здобуто доказів, які підтверджують його вину. Судом при ухваленні вироку безпідставно та необґрунтовано взято до уваги тільки показання потерпілої та свідків.

Прокурор ОСОБА_12 та адвокат ОСОБА_13 за згодою потерпілої ОСОБА_8 до закінчення апеляційного розгляду відмовились від своїх апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу частково та просили суд звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням; прокурора, який просив оскаржений вирок залишити без змін як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, потерпілу та її представника, які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія апеляційного суду вважає, що вказана апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні всі зібрані у справі докази, відповідно до вимог ст.ст. 368, 370, 374 КПК України всебічно, повно і об`єктивно розглянув усі обставини справи, перевірив усі доводи обвинувачення і захисту, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, сформулював у вироку обвинувачення, визнане доведеним, виклав результати дослідження і аналізу доказів, зазначив мотиви, з яких визнав обвинуваченого винуватим, відкинув його показання щодо заперечення ним своєї вини за ч. 1 ст. 152 КК України, доведеної належними і допустимими доказами, дав правильну оцінку показанням потерпілої, свідків, вирішив усі питання, що вирішуються судом при постановленні вироку і належно вмотивував свої висновки.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується сукупністю доказів.

Разом з тим, як вбачається з вироку, при призначенні покарання суд хоча й послався у своєму рішенні на те, що враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, дані про особу обвинуваченого, однак при призначенні покарання з його реальним відбуванням не достатньою мірою врахував обставин справи.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_14 виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував завдані збитки.

Окрім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_14 визнав свою вину, зазначив, що на момент скоєння злочину не усвідомлював, що вчиняє неправомірні дії, щиро кається та зобов`язується повністю відшкодувати завдану шкоду, попросив вибачення у потерпілої.

З наведеного слідує, що ОСОБА_7 дає своїй поведінці належну оцінку і дійсно готовий нести передбачену законом відповідальність.

Колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки дані про його особу та вказані обставини справи свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування цього покарання, але в умовах контролю за його поведінкою.

У відповідності до ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання слід змінити, застосувавши до нього ст. 75 КК України та звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, а також покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 403, 404, 405, 408 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 152 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи) Згідно з оригіналом. Суддя: