Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/218/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження стосовно засудженого ОСОБА_9 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 року якою засудженому відмовлено в задоволені заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

До суду звернувся засуджений ОСОБА_9 з клопотанням про заміну невідбутої ним частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2017 року відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голови спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 . При вирішенні питання про застосування щодо особи заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі, вирішальним фактором є не факт відбування ним призначеного покарання, а саме виправлення засудженого. Так, процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву ОСОБА_9 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляції вказала, що стягнення які були допущені ОСОБА_9 в СІЗО, погашені в установленому законом порядку, за час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, за добросовісне ставлення до праці та сумлінну поведінку був один раз заохочений правами начальника відділення. До виконання своїх обов`язків ставиться добросовісно, покладені на нього завдання виконує вчасно, має сумлінну поведінку за що був заохочений 4 рази.

Що стосується ухвали на яку посилається суд першої інстанції то вона на даний час не набрала законної сили та оскаржена засудженим в апеляційному порядку.

Також зазначила, що вступна частина ухвали суду першої інстанції де містяться анкетні дані засудженого містить не вірні відомості, оскільки останній одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляцію без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання, мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_9 за час відбування покарання на шлях виправлення не став.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_9 , на момент розгляду клопотання відбув 1/2 частину строку покарання у вигляді позбавлення волі.
За час відбування покарання призначеного вироком суду, засуджений був працевлаштований, має чотири подяки та шість стягнень, які погашені в установленому законом порядку.
Крім того, не зважаючи на те, що на час розгляду заяви стягнення ОСОБА_9 були погашені, їх наявність підтверджує посередню характеристику засудженого.
Отже, як вірно зазначив в своєму рішенні суд першої інстанції, даних, які вказують на те, що ОСОБА_11 став на шлях виправлення, матеріали справи не містять.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і зміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_12 своєю поведінкою не довів того, що він став на шлях виправлення.
Разом з тим, нестабільна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення.
Доводи апеляційної скарги захисника адвоката стосовно того, що засуджений заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України є необґрунтованими, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, а посилання на той факт, що у вступній частині не зазначено про наявність дітей у засудженого, жодним чином не вказує на його виправлення.
На думку апеляційного суду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_10 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2