Справа 688/3227/17
№ 1-в/688/308/17
Ухвала
Іменем України
07 листопада 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колонії № 98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка в режимі відеоконференції спільне клопотання начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія № 98» та спостережної комісії при Шепетівській районній держадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

встановив:

До Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло спільне клопотання державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» та спостережної комісії при Шепетівській районній держадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтовано тим, що засуджений став на шлях виправлення, має 4 заохочення, позитивно характеризується, добре відноситься до праці.

Представник адміністрації виправної установи та засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримали.

Прокурор заперечив проти клопотання, посилаючись на те, що в матеріалах справи недостатньо доказів, які б свідчили про виправлення засудженого.

Представник спостережної комісії при Шепетівській районній держадміністрації у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні представника адміністрації виправної установи, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2016 року в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.02.2012 року по 05.06.2012 року включно. Початок строку: 07.02.2012 року, кінець строку: 09.04.2019 року. Відбуто 2/3 строку покарання. Невідбута частина строку покарання на день розгляду клопотання становить 1 рік 5 місяців.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
За даними довідки про заохочення і стягнення, характеристики, щоденника індивідуальної роботи із засудженим, ОСОБА_6 з 10.02.2012 року утримувався в державній установі СІЗО м. Львова, де стягнень та заохочень не мав.

З 09.07.2012 року відбуває покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання в дільниці ресоціалізації характеризувався позитивно. Був працевлаштований на виробництві колонії на посаді різноробочого цеху залізобетонних виробів та оператора компресорної установки. За сумлінне ставлення до праці та добру поведінку 1 раз заохочувався адміністрацією колонії. Допустив 2 порушення режиму відбування покарання, за що 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (05.11.2013р.). Стягнення погашено у встановленому законом порядку. В іншому випадку порушення режимних вимог було обмежено бесідою виховного характеру (16.08.2015р.).

З 04.08.2016 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період в умовах відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації характеризується позитивно. Свідомо дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Порушень режиму відбування не допускає. Працевлаштований різноробочим. До праці відноситься добре, поставленні завдання виконує вчасно, чим подає позитивний приклад іншим засудженим, за що 3 рази заохочувався адміністрацією колонії.
У відношенні до представників адміністрації колонії грубості не проявляє. Працевлаштований на виробництві колонії робітником складу залізобетонних виробів, до праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. З червня 2016 року бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Професія». Цього ж року здобув спеціальність «верстатник деревообробних верстатів». З травня 2016 року входить до складу ради колективу засуджених.

Цивільний позов на суму 54982,87 грн. не відшкодований.
Протягом 2014-2016 р.р. адміністрація колонії відмовляла засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
Наявність у засудженого чотирьох заохочень протягом 2016-2017р.р. не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог адміністрації колонії під час відбування покарання, його належна поведінка, є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, що передбачено ч. 3 ст. 107 КВК України. Його поведінка за весь час відбування покарання не була сумлінною.

На переконання суду, одна лише обставина, що засуджений визнає вину у скоєнні злочину та має декілька заохочень не може свідчити про його виправлення.

Таким чином, суд враховує попередню поведінку засудженого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, та, враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що стверджувати про виправлення ОСОБА_6 та його умовно-дострокове звільнення від покарання буде передчасним.

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» та спостережної комісії при Шепетівській районній держадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1