АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2181/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне знищення або пошкодження майна
УХВАЛА
31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 194 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2015 року, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2015 року менш суворого, призначеного даним вироком та остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, 21.07.2015 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , зайшов у підвал (комору) третього під`їзду, вищезазначеного будинку двері якого на момент проникнення були відчинені, де у нього раптово виник умисел, спрямований на знищення чи пошкодження майна, шляхом підпалу приміщення підвалу (комори), яке перебуває на балансі КП «Жилкомсервіс».
Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи мету знищити приміщення підвалу та речей, які в ньому знаходяться, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до купи будівельного сміття, яке знаходилося в підвалі вищевказаного будинку, дістав з кишені штанів коробку сірників та підпалив його. Після чого ОСОБА_7 , залишив вищезазначений будинок та з місця скоєння злочину зник. Після, чого мешканцями будинку вогонь був ліквідований.
Крім цього, 22.07.2015, приблизно о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , проходячи повз буд. АДРЕСА_3 , зайшов до п`ятого під`їзду, вищезазначеного будинку двері якого на момент проникнення були відчинені, піднявся на останній поверх де по драбині заліз на горище де у нього раптово виник умисел, спрямований на знищення чи пошкодження майна, шляхом підпалу приміщення горища, яке перебуває на балансі Асоціації власників квартир «Культури-3».
Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи мету знищити приміщення горища та речей, які в ньому знаходяться, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, повторно, ОСОБА_7 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до купи будівельного сміття, яке знаходилося на території горища вищевказаного будинку, дістав з кишені штанів коробку сірників та підпалив його. Після чого ОСОБА_7 , залишив вищезазначений будинок та з місця скоєння злочину зник.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання, врахувавши, що його батько є інвалідом 2 групи та потребує оперативного втручання лікарів. Вказує , що розкаявся у скоєному, просить зарахувати йому в строк відбування покарання час перебування в умовах слідчого ізолятору на підставі ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості злочину, вчиненого ним загально-небезпечним способом, ставлення його до скоєного, наведених у вироку суду даних про особу обвинуваченого раніше судимого за умисні злочини, його задовільну характеристику за місцем проживання, наявність синдрому алкогольної залежності, пом`якшуючу обставину щире каяття та обтяжуючу обставину вчинення злочину повторно.
З огляду на все викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому призначене судом покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України відповідає засадам законності , справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів суд вірно застосував принцип поглинання менш суворого покарання за цим вироком більши суворим, призначеним вироком Московського районного суду м.Харкова відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України.
Колегія суддів не знаходить підстав вважати його явно несправедливим за своїм видом та розміром через суворість.
Колегія суддів вважає необхідним застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України (в ред. 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 7.08.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, 408,ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред.. від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання перебування під вартою ОСОБА_7 з 07.08.2015 року по 20.06.2017 рокуіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , а з 21.06.2017 року до 31.10.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді