справа № 208/4665/17
№ провадження 1-кс/208/1306/17

УХВАЛА
Іменем України

07 вересня 2017 р. м. Кам`янське
встановив:
На обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що 07.05.2015 року, коли його не було вдома, його сусід ОСОБА_6 , прийшов до нього і став стукати у вікно рукою, розізлився, що ніхто йому не відповідає, вдарив по вікну сильніше, внаслідок чого розбив скло та пошкодив руку. Після чого, ОСОБА_6 почав намагатись відкрити інші вікна, двері. Не отримавши відповіді, став чекати явки ОСОБА_3 , дочекавшись його, став пред`являти останньому претензії щодо безпритульних собак та заперечувати факт пошкодження скла, належному ОСОБА_3 . Скаржник посилається на неефективне розслідування з боку слідчого, прокуратури, вбачає в діях ОСОБА_6 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
У судовому засіданні скаржник підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у мотивувальній частині скарги.
Прокурор у судовому засіданні скаргу не визнав, прохав відмовити у її задоволенні, слідчому судді пояснив, що закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України обґрунтоване, підстав для його скасування не вбачається. Посилання скаржника на неповноту досудового розслідування в частині можливості його проведення за ст. 296 КК України, а не ст. 194 КК України, вважає необґрунтованим, оскільки, згідно зібраних у кримінальному провадженні матеріалів, склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КК України, відсутній.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, підставою закриття вказаного кримінального провадження слідчим стало встановлення відсутності факту заподіяння скаржнику шкоди у великих розмірах, яка, згідно п.26 ППВСУ №10 від 06.11.2009 року, є обов`язковою передумовою кримінальної відповідальності за ч.1 ст.194 КК України.
Шкодою у великих розмірах згідно з пунктом 3 примітки до статті 185
КК у статтях 185-191 та 194 КК визнається злочин, вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто мала складати, щонайменше, 4250 гривень.
В рамках досудового розслідування слідчим були зібрані відомості щодо вартості предмету злочину, який, згідно довідки фізичної особи-підприємця, видом господарської діяльності якого є формування і оброблення листового скла, виробництво й оброблення скляних виробів, станом на травень 2015 року, коштував від 28 до 40 гривень.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Слідчий суддя доходить до висновку, що отримані слідчим відомості щодо вартості предмету злочину разом з іншими обставинами кримінального провадження дали йому достатні підстави для виключення можливості продовження досудового розслідування злочину, що кваліфікувався за ч.1 ст.194 КК України, та, як наслідок, закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Щодо посилань скаржника ОСОБА_3 на неповноту судового розгляду в частині можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.194 КК України на ч.1 ст.296 КК України, слідчий суддя вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів скарги, кримінального провадження, пояснень скаржника, слідчого, прокурора, очевидно відсутніми є суб`єктивна сторона та об`єкт вказаного злочину. Слідчий суддя не вбачає умисну вину та явну неповагу до суспільства як підставу саме кримінальної, а не цивільно-правової або адміністративної відповідальності в діях особи, що вчинила зазначені у скарзі дії відносно майна скаржника ОСОБА_3 .
Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Висловлені у постанові доводи слідчого є такими, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскаржувана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, такою, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням кримінального процесуального закону.
Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1