Справа № 539/2676/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0000851 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Холмське Абінського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.11.2015 року Ковпаковським районним судом м.Суми за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

04.01.2017 року Зарічним районним судом м.Суми за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. 11.04.2017 року Апеляційним судом Сумської області вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Покарання за вироком Ковпаковського районного суду м.Суми від 26.11.2015 року за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. визначено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України повторно вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

10.06.2017 року близько 9 години 30 хвилин ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував ОСОБА_6 , представився її онуком, ОСОБА_7 , та повідомив неправдиву інформацію, що він потрапив у ДТП і йому негайно потрібні кошти для лікування особи, на яку він здійснив наїзд. При цьому, ОСОБА_4 повідомив, що за коштами приїде його товариш на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 близько 10 години прибув до помешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 представився ОСОБА_8 , товаришем онука ОСОБА_6 , і остання передала йому кошти в сумі 15000 гривень. Таким чином, шляхом обману, ввівши ОСОБА_6 в оману, ОСОБА_4 заволодів належними їй коштами на вказану суму, з якими залишив місце вчинення злочину, та розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, оскільки він, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення крадіжок, знов вчинив злочин проти власності.

Крім того, 10.06.2017 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував ОСОБА_9 , представився працівником поліції, та повідомив неправдиву інформацію, що її син потрапив у ДТП і йому негайно потрібні кошти в сумі 10000 гривень та 400 доларів США для уникнення відповідальності. При цьому, ОСОБА_4 повідомив, що за коштами приїде чоловік на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 прибув до будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 представився чоловіком на ім`я ОСОБА_8 та повідомив, що саме йому необхідно передати гроші в сумі 10000 грн. та 400 доларів США. Однак, ОСОБА_4 не зміг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, оскільки був затриманий працівниками поліції на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені працівниками поліції.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, а саме - незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що, дійсно, 10.06.2017 року, за обставин викладених у обвинувальному акті, він шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 15000 грн., належними ОСОБА_6 , та намагався шляхом обману заволодіти грошовими коштами в сумі 10000 грн. та 400 доларів США, належними ОСОБА_9 , однак, не зміг реалізувати свій задум до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілі також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав, активно сприяв розкриттю злочинів, кається у вчинених кримінальних правопорушеннях, і визнає це обставинами, що пом`якшують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, є працездатним, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, приймаючи до уваги всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі, а за ч.3 ст.15 ст.190 КК - у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України суд не знаходить.

Керуючись правилами передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України, вирок від 26.11.2015 року Ковпаковського районного суду м.Суми, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., як такий, що складанню з іншими видами покарання не підлягає, - виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді одного року позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 06.10.2017 року.

Керуючись правилами передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України, вирок від 26.11.2015 року Ковпаковського районного суду м.Суми, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., як такий, що складанню з іншими видами покарання не підлягає, - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1