Справа № 183/4127/17
№ 1-кп/183/888/17
В И Р О К
іменем України
28 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за № 0001759, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в:
26 травня 2017 року приблизно о 21.30 годині, ОСОБА_4 перебуваючи біля території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_5 , зловживаючи довірою, з метою викликати впевненість в обов`язковості передачі йому майна, під приводом демонстрації фотографій, що зберігалися у телефоні раніше знайомому йому жителю м. Новомосковськ, ОСОБА_6 , взяв у раніше знайомої йому ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон марки «Lenovo А6020 К 5» з наявними в ньому сім картками оператора «Life» та «Київстар».
Потерпіла ОСОБА_5 добровільно передала вищевказаний мобільний телефон марки «Lenovo А6020 К 5» з наявними в ньому сім картками оператора «Life» та «Київстар» для перегляду фотографій ОСОБА_4
26 травня 2017 року приблизно о 21.50 годин, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, разом з мобільним телефоном марки «Lenovo А6020 К 5», який він взяв у ОСОБА_5 , зник у невідомому напрямку, тим самим заволодівши вказаним мобільним телефоном ОСОБА_5 , вартістю 3230 гривень з сім картою мобільного оператора «Life», вартістю 50 гривень та сім картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 гривень, розпорядившись викраденим телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3330 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно 26 травня 2017 року він взяв у знайомої ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Lenovo А6020 К 5», маючи намір сфотографувати покришки від коліс, щоб потім їх показати покупцеві, а на отримані гроші придбати горілку. В ході розмови з покупцем - ОСОБА_7 , зрозумівши, що він не зможе продати вказані покришки, він вирішив не повертати телефон ОСОБА_5 , а продати його за 500 гривень, які він витратив на цигарки та горілку. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 26.05.2017 року о 17.00 годині до неї та її цивільного чоловіка додому по АДРЕСА_2 прийшов ОСОБА_8 , де її чоловік та ОСОБА_4 вживали горілку, а коли вона закінчилась, і грошей на її придбання не було, ОСОБА_4 та її чоловік вирішили продати покришки від коліс автомобіля. У зв`язку з чим ОСОБА_4 запропонував сфотографувати покришки, щоб потім показати їх покупцеві, для чого, вона передала своєму чоловікові, свій мобільний телефон та приблизно через півгодини до їх двору під`їхав автомобіль, після чого вона разом з ОСОБА_4 вийшла з двору, передавши йому телефон, вважаючи, що ОСОБА_4 покаже фотознімки та поверне його, однак ОСОБА_4 сів до автомобілю, і через п`ять хвилин автомобіль разом з обвинуваченим поїхав. Вона одразу взяла мобільний телефон своєї дочки та почала телефонувати на свій номер мобільного телефону, однак телефон вже був вимкнутий.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, скоєний ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, за місцем мешкання він характеризується задовільно (а.п.58), на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває (а.п.52,53,54), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.56).
Щире каяття ОСОБА_4 та добровільне відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу на користь держави, в межах, передбаченого санкцією статті за відповідний злочин.

Однак, 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. "в" ч.1 зазначеного закону ОСОБА_4 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не позбавлений батьківських прав, і який на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років (а.п.56).
Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу на користь держави, звільнити від його відбування, застосувавши до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу, вартість якої складає 198 гривень 00 копійок (а.п.48), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
На підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Lenovo А6020 К 5» - залишити потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 198 гривень 00 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1