Справа № 278/3014/17
В И Р О К
Іменем України
05 березня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
28.10.2017 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував біля будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_5 , де між ними раптово виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар правим кулаком в обличчя, від якого останній впав на землю, а в цей час ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 два удари правим кулаком в обличчя та два удари правою ногою по тулубу, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав частково та показав, що в той вечір близько 23 години він разом з дружиною на автомобілі повертались додому, обвинувачений в той вечір випив близько 200 г горілки. Коли вони проїжджали повз будинок їх сусіда ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, то було подряпано їх автомобіль об автомобільний скат, яким ОСОБА_5 перегородив дорогу. Обвинувачений вийшов з автомобіля, взяв вказаний скат і відкинув його. В цей час на вулицю вибіг ОСОБА_5 з лопатою в руці і почав голосно ображати обвинуваченого словами нецензурної лайки. Разом з ОСОБА_5 на вулицю вибігла його дружина. ОСОБА_5 підізвав обвинуваченого, а коли той підійшов, то потерпілий вдарив його лопатою по спині в праву частину плеча, а дружина ОСОБА_5 подряпала обвинуваченому обличчя. В цей час ОСОБА_4 відмахувався від них, можливо, при цьому наносив потерпілому удари, проте куди саме та чим не пам`ятає. Потім підбіг батько обвинуваченого і їх розняв, конфлікт було припинено. За медичною допомогою обвинувачений не звертався.
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що у вищезазначений день близько 23 год. 30 год. його розбудила дружина та повідомила, що їх сусід ОСОБА_4 побив їм ворота, відкинувши скат. Потерпілий разом з дружиною вийшли на вулицю та підійшли до обвинуваченого. В цей час ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_6 наніс йому ще удари кулаками по обличчю та ногами по тулубу. Тоді до них них підбігли батько обвинуваченого і сусідка ОСОБА_7 , які відтягнули ОСОБА_4 , на чому конфлікт було припинено. Потерпілий одразу викликав поліцію, а через декілька днів звернувся до поліції із заявою про злочин.
Свої аналогічні показання щодо механізму спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 продемонстрував під час слідчого експерименту 11.11.2017 (а.к.п. 20-27).
Свідок ОСОБА_8 (дружина потерпілого) надала показання, аналогічні показанням свого чоловіка, додавши, що під час вказаних подій обвинувачений схопив її чоловіка за шию, вдарив в живіт ногою і вони разом впали на асфальт. Потім підбіг батько обвинуваченого і почав відтягувати ОСОБА_4 від її чоловіка, а обвинувачений в цей час ще розмахував руками.
30.10.2017 ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про нанесення йому 28.10.2017 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючим у станні алкогольного сп`яніння, ударів руками та ногами в обличчя та по тулубу і спричинення таким чином тілесних ушкоджень (а.к.п. 5).
При судово-медичному обстеженні у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, підшкірного крововиливу в потиличній ділянці волосяної частини голови зліва, які могли бути спричиненні при нанесені ударів натуральною зброєю чоловіка, якою є руки та ноги взутті у взуття, а також при нанесені ударів любим тупим предметом із безчисленної множини їх та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись в термін та за обставин, вказаних потерпілим, тобто 28.10.2017 внаслідок нанесення ударів руками та ногами по обличчю та тулубу (висновок експерта № 2335 від 31.10.2017, а.к.п. 34-35).
Під час слідчого експерименту 23.11.2017 обвинувачений ОСОБА_4 продемонстрував, як він 28.10.2017 близько 23 год. 30 хв. під час конфлікту з ОСОБА_5 наніс йому один удар правим кулаком в ліву щоку, від якого ОСОБА_5 впав на землю, та ще два удари правим кулаком по обличчю та два удари правою ногою по тулубу (а.к.п. 47-53). В судових дебатах обвинувачений пояснив, що демонстрував удари під тиском поліцейських, які погрожували затримати обвинуваченого та тримати під вартою. Проте, з протоколу проведення названої слідчої дії вбачається, що під час її проведення жодних зауважень з боку понятих щодо ходу її проведення не поступило, обвинувачений добровільно демонстрував нанесення ударів потерпілому, механізм нанесення яких відповідає механізму, продемонстрованому потерпілим. Крім того, заява обвинуваченого про те, що йому погрожували поліцейські затриманням і триманням під вартою, є нелогічною, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 208 КК України затримання можливе лише стосовно особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. Тримання під вартою в силу ч. 2 ст. 183 КПК України застосовується до несудимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. Вищезазначений висновок судово-медичної експертизи про спричинення потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень отриманий слідчим ще на початку досудового слідства за місяць до проведення слідчого експерименту із ОСОБА_4 , що свідчило про можливе повідомлення останньому про підозру у злочині невеликої тяжкості, за який не передбачено покарання у виді позбавлення волі. Це в сукупності спростовує заяву обвинуваченого про тиск на нього з боку слідчого.
За клопотанням обвинуваченого судом допитано свідка ОСОБА_9 (батько обвинуваченого), який показав, що в той вечір, коли він вибіг на вулицю, то побачив, що його син ОСОБА_4 лежить на землі навпроти будинку сусіда ОСОБА_5 , а останній разом із своєю дружиною сидять на синові та наносять йому удари руками. Свідок підбіг до них, намагався відтягнути їх від сина, тоді ОСОБА_5 вдарив його по руці саперною лопаткою. Рознявши їх, свідок забрав сина додому. У сина також була рубана рана на шиї, яка могла бути спричинена йому ОСОБА_5 тією ж саперною лопаткою. Проте за медичною допомогою ані свідок, ані його син не звертались.
Суд критично оцінює показання названого свідка, який є батьком обвинуваченого, а також критично оцінює показання самого обвинуваченого про нанесення йому за вищевказаних обставин тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та його дружиною, оскільки показання обвинуваченого та його батька суперечать як сукупності вищенаведених доказів, так і різняться між собою щодо локалізації тілесних ушкоджень у обвинуваченого. Крім того, їх показання не підтверджуються об`єктивними медичними даними, що також свідчить про їх неправдивість.
Оцінивши сукупність досліджених доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, є умисним злочином невеликої тяжкості проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, непрацюючий, за місцем проживання характеризується негативно (а.к.п. 28-32). Суд не враховує як обставину, що характеризує обвинуваченого, наявність у нього малолітньої дитини, виходячи з наступного. Частина 2 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, що характеризують обвинуваченого, на сторону, що їх подає. Оскільки обвинуваченим не подано суду достовірних доказів наявності у нього малолітньої дитини, суд не враховує цю обставину.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено. Суд не визнає як такі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений не виявляв щирого жалю з приводу вчиненого, намагався перекласти вину на потерпілого. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина визнана обвинуваченим та, на думку суду, істотно вплинула на поведінку обвинуваченого та виникнення у нього умислу на вчинення злочину.
Враховуючи наведене, позицію прокурора та потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, його часткове визнання вини, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім як для його виправлення, так і для запобігання вчиненню нових злочинів.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 7000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином. Суд вважає позовні вимоги потерпілого обґрунтованими, однак беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 діяння, зважаючи на глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних із цим діянням, а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє названі вимоги частково.
Відомості про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1