Справа № 466/7102/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретаря с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю адвоката ОСОБА_4 , прокурора військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 15.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 368 КК України

перевіривши клопотання, заслухавши думку учасників та вивчивши матеріали провадження,-

у с т а н о в и в :

29.09.2017 адвокат ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2017 за 3 466/6063/17 на тимчасово вилучене майно ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в сумі 214 031 грн. та зобов`язати слідчого слідчого відділу управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_8 повернути грошові кошти вилучені у ОСОБА_7 , безпосередньому їх власнику ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом військової прокуратури Західного регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 15.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення досудового розслідування до Шевченківського районного суду м.Львова слідчим слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України направлено клопотання про накладання арешту на грошові кошти в сумі 214 031 грн., що вилучені в ході огляду місця події від 22.08.2017 року.

У подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2017 за №466/6063/17 накладено арешт на речові докази, майно ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в сумі 214 031 грн.

Вважає, вказану ухвалу суду необгрунтованою, не мотивованою та такою, що підлягає негайному скасуванню з огляду на наступне:

Зокрема при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтовувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону судом не дотримано, що вказує на необґрунтованість накладання арешту.

Крім того, в порушення вимог ст. 172 КПК України клопотання про арешт вказаного майна розглядався без його власника. Жодних повідомлень від прокуратури про звернення до суду із таким клопотанням та від самого суду про його розгляд ОСОБА_7 не надходило.

У своїй ухвалі суд вказує на те, що є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти здобуті кримінально-протиправним шляхом.

Проте жодного обґрунтування, які саме докази свідчать про незаконність походження вилучених коштів, у вказаній ухвалі не міститься.

Однією з підстав вилучення грошових коштів на переконання органу досудового розслідування є повідомлення УСБУ у Хмельницькій області про наміри передати неправомірну вигоду, та проведення огляду місця події, в ході якого оглянуто транспортний засіб та ОСОБА_7 добровільно видала грошові кошти.

Однак, з якою метою та фіксацією яких відомостей, щодо обставин якого кримінального правопорушення проводився такий огляд орган досудового розслідування не надав, суд не дослідив.

У свою чергу, в ході проведення допиту в якості свідка ОСОБА_7 повідомила про те, що дані грошові кошти зняті нею з особистої банківської картки гр. ОСОБА_10 , за проханням якого частину із знятої суми вона передала його зятю - ОСОБА_11 , а іншу частину мала обміняти на валюту, а саме долари СІЛА, що не являється кримінально карним діянням.

Також, законність походження вказаних грошових коштів підтверджується Договором № 3/17 від 02.08.2017 про надання поворотної фінансової допомоги фізичною особою ОСОБА_9 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Котлозавод «Крігер».

Так, згідно платіжного доручення за № 2032 від 21.08.2017 на банківську картку ОСОБА_9 від ТОВ «Котлозавод «Крігер» перераховано грошові кошти в сумі 428 806,66 грн., із призначенням платежу: повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3/17 від 02.08.2017.

У подальшому, як і вказувала ОСОБА_7 , та підтверджується довідкою про рух грошових коштів наданий ПАТ «ПРИВАТБАНК», остання зняла грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. із особистої карти ОСОБА_9 .

З огляду на викладене, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно грошових коштів на які накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, у матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази про те, що вказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не повідомлялось. Також остання не є обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає) спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,стягне- ння з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально- правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

При цьому, КПК України визначено, що треті особи, майно яких може бути арештовано, це особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно на яке слідчий наклав арешт взагалі не є власністю ОСОБА_7 , а належить ОСОБА_9 , який за правилами чинного КПК України, будь якого процесуального статусу у кримінальному провадженні не має.

Водночас зазначає, що досудове розслідування кримінального провадження №0000027 щодо розкрадання частини коштів виділених Міжнародним банком реконструкції та розвитку, здійснюється слідством з 15.03.2017, тобто на думку слідства, станом на дату реєстрації кримінального провадження гроші уже були викрадені. Грошові кошти, на які слідчий наклав арешт, зняті в день проведення огляду місця події, що документально підтверджуються банком.

При цьому, всупереч вимог ст. 171 КПК України слідчим не доведено, що зазначене у клопотанні майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально- правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Вимога клопотання суперечить завданню здійснення кримінального провадження - охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано, тому просить задовольнити клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав докази щодо строків звернення до суду, оскільки клопотання про арешт майна проводився у їх відсутності та просив вимоги скарги задовольнити.

У судовому засідання прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_12 заперечили щодо задоволення скарги, для ознайомлення суду надали матеріали кримінального провадження. В останнє судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про день та час розгляду скарги, а тому суд вважає, що слід продовжити розгляд скарги у їх відсутності.

Оглянувши матеріали скарги, заслухавши думку учасників, суд установив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Слідчим відділом слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000027 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2017 у кримінальному провадженні за № 1-кс/466/2003/17 накладено арешт на грошові кошти в сумі 214 031 грн., щ обули вилучені у ОСОБА_7 в ході огляду місця події 22.08.2017 року.

На звернення адвоката ОСОБА_13 до слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, слідчим в особливо важливих справах ОСОБА_14 листом від 11.09.2017 повідмолено захисника про накладення арешту на кошти ухвалою слідчого судді від 28.08.17 (а.с.19)

У відповідності до ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З пояснень представника заявника та наданих доказів (договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики), роздруківки з банку особистого рахунку ОСОБА_9 ) вбачається, що арештовані судом кошти належать ОСОБА_9 , який з клопотанням про їх повернення до суду не звертається.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Судом при вирішення питання про скасування арешту майна враховуються також матеріали кримінального провадження, з якими слідчий суддя ознайомився, зокрема щодо призначення ряду експертиз у т.ч. і економічних досліджень та вважає, що заявником не надано доказів та не доведено підстав, які би вказували, що в подальшому у застосуванні арешту на кошти відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 214, 220, 306, 307, 308, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 15.03.2017 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1