Справа № 308/1189/16-к
Провадження № 11-кп/777/245/18

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

25.01.2018 м. Ужгород
Суддя Апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2017 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, зі слів працюючий, раніше судимий, зокрема, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2015 за ч. 1 ст. 213 КК України, із призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, та згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2016 за ч. 1 ст. 289 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2016, і за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.
Цим же вироком
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, тимчасово не працюючий, раніше не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавленні волі на строк чотири роки, а за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та покладено на нього передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави скасовано й повернуто заставодавцю ОСОБА_5 сплачені в якості застави за ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2016, грошові кошти у розмірі 27560 (двадцять сім п`ятсот шістдесят) грн..
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведені у кримінальному провадженні експертизи в розмірі 527,76 грн., а з ОСОБА_4 у розмірі 1847,96 грн..
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

27 березня 2016 року приблизно о 04-й годині, ОСОБА_2 , діючи із прямим умислом усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, за попередньою змовою та у групі з ОСОБА_4 , тобто попередньо, усно домовившись про вчинення злочину, шляхом віджиму вхідних дверей металічною монтіровкою, проникли до кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться по АДРЕСА_4 , звідки викрали кавоварку марки «B.F.C.» MONZA, срібного кольору, належну громадянці ОСОБА_6 , чим спричинили останній матеріальну шкоду, відповідно до висновку експерта № 11/333 від 23.05.2016, на суму 28000 грн..
Крім того, 18 листопада 2016 року приблизно о 15-й годині, ОСОБА_4 , перебуваючи разом із потерпілою ОСОБА_7 в приміщенні кімнати № НОМЕР_1 , що знаходиться на сьомому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований по АДРЕСА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс останній декілька ударів затиснутою в кулак рукою, в ділянку тулубу, лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1150 від 25.11.2016 не були небезпечними для життя і здоров`я на момент їх нанесення та не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, після чого, відкрито заволодів належними їй мобільним телефоном марки «Samsung C3592», вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №11/737 від 20.12.2016 становить 680 грн., жіночою дублянкою коричневого кольору, вартість якої згідно з указаним висновком становить 516 грн. 67 коп. та грошовими коштами в сумі 200 доларів США, 50 Євро та 1950 грн., після чого зник у невідомому напрямку.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , вказує на те, що в ході розгляду кримінального провадження судом грубо допущено ряд процесуальних порушень, які призвели до порушення прав обвинуваченого ОСОБА_2 .. Посилається на те, що 02.02.2017 Ужгородським міськрайонним судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_8 , оскільки дії останнього після проведення підготовчого судового засідання, зокрема, його висловлювання на адресу обвинуваченого ОСОБА_2 про те, що каятись вже пізно і він ( ОСОБА_2 ) буде суворо покараний, свідчать про упередженість вказаного судді в даному кримінальному провадженні, і що у свою чергу потягло за собою ухвалення щодо ОСОБА_2 вироку упередженим судом. Крім того, вказує на те, що судом не було взято до уваги те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки на момент вчинення ОСОБА_2 крадіжки, між ним та потерпілою ОСОБА_6 існували трудові відносини і ОСОБА_2 був найманим працівником ОСОБА_6 за усним договором, і останньою було подано до суду заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Просить вирок скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 та ст. 417 КПК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам цієї статті.

Так, у порушення вимог передбачених п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , не подав клопотання (не зазначив в апеляційній скарзі), у якому б указував на те, які саме докази (документи), що підтверджують наведені ним в апеляційній скарзі доводи та обґрунтовують висунуті до суду апеляційної інстанції вимоги, необхідно дослідити апеляційному суду під час розгляду апеляційної скарги, а також не зазначив, у чому саме полягає неповнота та поверховість при дослідженні цих доказів місцевим судом, і які саме факти можуть бути підтверджені в апеляційному суді при дослідженні цих доказів.

Крім того, зміст прохальної частини апеляційної скарги свідчить про те, що захисником ставиться вимога про скасування вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13.12.2017 в цілому, при цьому, захисником не враховано те, що вказаний вирок ухвалений щодо двох обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а він (захисник ОСОБА_3 ), відповідно до доданих до апеляційної скарги копій документів, являється захисником лише ОСОБА_2 ..

Крім того, висуваючи вимогу про ухвалення апеляційним судом ухвали про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 та ст. 417 КПК України, захисник не врахував те, що під час проведення судових дебатів у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_2 просив призначити йому найм`якше покарання, і із цього приводу, в апеляційній скарзі захисником не наведено жодних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2017 року, ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_2 та за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_4 , залишити без руху.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків апеляційної скарги 10 (десять) днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9 Стан