Справа № 570/45/18
номер провадження 1-кп/570/130/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.Дубенська 25 б) кримінальне провадження №0000001 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Олексин Рівненського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця запасу, солдата запасу, колишньго водія відділення управління взводу управління протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з повною середньою освітою, не одруженого, не судимого, громадянина України, учасника бойових дій, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
в с т а н о в и в :
21 листопада 2015 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , призваний за мобілізацією на військову службу 22 травня 2015 року, будучи військовослужбовцем військової частини Збройних Сил України польова пошта НОМЕР_1 , самовільно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що тимчасово дислокувалась на території військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загальновійськовий полігон, АДРЕСА_2 ) та до 15 грудня 2015 року, тобто до моменту добровільного з`явлення до місця дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 перебував поза межами військової частини, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд.
Обвинувачений свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання про те, що дійсно будучи військовослужбовцем військової частини Збройних Сил України - польова пошта НОМЕР_1 , призваним 22 травня 2015 року по мобілізації, під час проходження військової службу в умовах особливого періоду, самовільно, без будь - яких поважних причин, 21 листопада 2015 року близько 10 години 00 хвилин, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, залишив місце служби - місце табірного збору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (на НОМЕР_3 загальновійськовому полігоні у АДРЕСА_2 ) та до 15 грудня 2015 року проводив службовий час на власний розсуд в с.Малий Олексин Рівненського району Рівненської області. Окрім цього обвинувачений просив звільнити його від відбування покарання на підстав Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнає повністю. Щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» не заперечував.
У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи щиросердечні показання обвинуваченого, суд вважає що його вина у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
До обставин, що пом`якшують покарання слід віднести те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства однак в умовах повного контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації. На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 373, 374, 395 КПК України , суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавленння волі на строк три роки.
На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Після набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_4 домашній арешт відмінити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1