АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно працюючого на посаді менеджера з продажу в ФОП « ОСОБА_7 », не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09.08.2017затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20.07.2017 між прокурором відділу прокуратури міста Києва юристом 2 класу ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_9 за участю його захисника ОСОБА_11 , з іншого боку. ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому з застосуванням ч.1 ст.69 КК України узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки. До набрання вироком законної сили раніше застосований до ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2017 запобіжний захід у виді домашнього арешту ? залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити вирок Оболонського районного суду міста Києва від 09.08.2017 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосувати до останнього вимоги ст.76 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що суд, звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, не поклав на останнього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

За обставин викладених у вироку, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, у великих розмірах. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, у великих розмірах, 18.04.2017 приблизно о 19 год. 00 хв. перебуваючи по вул. Райдужній, 17 в м. Києві, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_13 відкрито заволодіти чужим майном, а саме: пристроєм для епіляції LumenisLighSher ЕТ, який знаходиться в приміщенні лазерного центру «Бо Монд», що по вул. Тимошенка, 15-г в м. Києві, на що останні погодились. Після цього ОСОБА_12 розподілив між ними обов`язки, а саме: ОСОБА_13 на автомобілі Ауді А-6, д.н. НОМЕР_1 , яким останній керував за дорученням, привозив їх до буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 залишався в авто, а ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_9 пішки йшли до приміщення лазерного центру «Бо Монд», що по вул. Тимошенка, 15-г в м. Києві, проникали в приміщення з метою відкритого викрадення чужого майна, а саме: частини пристрою для епіляції LumenisLighSher ЕТ, надав їм план приміщення і вказав місце знаходження вказаного обладнання. За вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 пообіцяв грошову винагороду ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в розмірі по 1000 доларів США кожному.
Діючи згідно розподілених обов`язків та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, 18.04.2017 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_13 на автомобілі Ауді А-6, д.н. НОМЕР_1 , яким він керував за дорученням, привіз ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до буд. 3-а по вул. Зої Гайдай в м. Києві. ОСОБА_12 залишився в автомобілі чекати останніх, а ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_9 , надівши будівельні рукавиці, пішки прийшли до приміщення лазерного центру «Бо Монд», що по вул. Тимошенка, 15-г в м. Києві, та почали чекати доти, доки в салоні відкриються вхідні двері і хтось буде виходити. В той час, коли вхідні двері салону відчинились, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 проникли в приміщення лазерного центру «Бо Монд». Знаходячись в приміщенні лазерного центру «Бо Монд», ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням насильства, утримував працівників центру під наглядом, забезпечуючи ОСОБА_13 безперешкодну можливість відкрито заволодіти чужим майном, а саме частиною пристрою для епіляції LumenisLighSher ЕТ. У подальшому ОСОБА_13 забіг до приміщення, де було установлено апарат для лазерної епіляції LumenisLighSher ЕТ 400, на який йому заздалегідь вказав ОСОБА_12 , власноручно від`єднав від апарату лазерну установку та поклав її до поліетиленової сумки. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план дій, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з викраденим майном направились до буд. АДРЕСА_4 , де їх чекав ОСОБА_12 . В подальшому, після виходу із приміщення вказані особи були затримані працівниками поліції.
В результаті вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 208 877 грн. 96 коп.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, доводи сторони захисту, які заперечили проти існуючої апеляційної скарги та наполягали на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення наявних апеляційних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09.08.2017 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення, у великих розмірах.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.186 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Як слідує з матеріалів даного кримінального провадження, а також не заперечувалось учасниками в ході апеляційного розгляду даної справи, за ініціативою сторони захисту між обвинуваченим і його захисником, з одного боку, та прокурором ОСОБА_5 , з іншого боку, 20.07.2017 було укладено угоду про визнання винуватості обвинуваченим на підставі статей 468-473 КПК України. Відповідно до умов угоди ОСОБА_9 беззастережно визнає себе винуватим в обсязі повідомленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та погоджується з визначеним в угоді покаранням.
Так, із урахуванням вимог ст. 65, 69 КК України, а саме те, що наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, що він щиро кається у скоєному кримінальному правопорушенні, активно сприяє у розкритті злочину відсутні обставини, які обтяжують покарання, сторони угоди дійшли згоди про можливість призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, звільнивши при цьому його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки. Покладення на ОСОБА_9 під час іспитового строку виконання обов`язків, передбачених ст.76 КК України, угодою про визнання винуватості не передбачалось.

Згідно правил ч.ч. 2, 3 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. В таких випадках суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Разом з тим, згідно положень ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.186 КК України, визначив останньому узгоджену в угоді про визнання винуватості між ним та захисником з одного боку, та прокурором з іншого, міру покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки.
З огляду на те, що в угоді виконання обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не передбачалось, колегія суддів вважає прийняте судом першої інстанції рішення законним.

В той же час, відповідно до ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
За таких обставин, враховуючи, що судом призначено ОСОБА_9 покарання, узгоджене сторонами угоди, в той час як в ході судового розгляду прокурор підтримав угоду в повному обсязі, підстави для зміни вироку Оболонського районного суду міста Києва від 09.08.2017, як того просить прокурор, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 09.08.2017, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 20.07.2017 та ОСОБА_9 визнано винним за ч.4 ст.186 КК України і звільнено останнього від призначеного йому із застосуванням ч.1 ст.69, ст.75 КК України узгодженого сторонами покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 03 (три) роки, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1865/2017
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1