Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1067/18

Справа № 711/2903/18

13 квітня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор - ОСОБА_3 , слідчий - ОСОБА_4 , підозрюваний - ОСОБА_5 , захисник - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, кримінальне провадження №0000159 від 10.04.2018р.,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких 06.04.2018р. у точно не встановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленими особами, з метою протиправного заволодіння майновим комплексом підприємства ТОВ «Черкаси - Дніпро Агро» (юридична адреса: вул. О. Олійник, 6, м. Сміла, Черкаська область), яке фактично розташоване за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Орловець, вул. Цвітківська, 44, - з використанням підроблених установчих документів товариства, а саме протоколу зборів акціонерів, який містить недостовірні дані, шляхом подачі їх державному реєстратору здійснив зміни до відомостей про юридичну особу, засновника та керівника вказаного товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внаслідок чого вчинив протиправне заволодіння, тобто незаконне юридичне набуття права власності на майновий комплекс ТОВ «Черкаси - Дніпро Агро», розташований за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Орловець, вул. Цвітківська, 44, внаслідок чого заподіяно велику шкоду.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні протиправного заволодіння майном підприємства, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду.

10.04.2018р. о 18год 50хв ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції на підставі п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України, а 11.04.2018р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та експертів, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор і слідчий підтримали клопотання і наполягали на його задоволенні. Додатково пояснили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного неможливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж попереднє ув`язнення, внаслідок чого необхідно не обирати підозрюваному альтернативу триманню під вартою у вигляді застави.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність необхідності в застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу та необґрунтованість підозри. Просила відмовити у застосуванні запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що ніякого кримінального правопорушення не вчиняв, а фактично став жертвою протиправних дій з боку попередніх володільців ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». Внаслідок таких дій його ввели в оману та позбавили грошових коштів на суму 10млн.грн, що вчинено задля перешкоджання здійснення ним господарської діяльності у сфері аграрного бізнесу на території Черкаської області. Зауважив, що він не причетний до підроблення будь-яких документів, на підставі яких було здійснено перереєстрацію корпоративних прав ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», навпаки є добросовісним керівником такого підприємства, а тому заінтересований у всебічному та об`єктивному проведенні досудового розслідування, щоб спростувати всі звинувачення на його адресу. Просив відмовити у застосуванні до нього запобіжного заходу.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000159, та, дослідивши докази по даних матеріалах (надані сторонами письмові документи), заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника і підозрюваного, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

Підозрюваний доставлений до суду після фактичного затримання, що відбулось 10.04.2018р. о 18год 45хв без ухвали слідчого судді, в порядку передбаченому п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України, після того, як прибув на територію майнового комплексу ТОВ "Черкаси-Дніпро Агро" разом з групою осіб у кількості близько 50 чоловіків, які здійснювали охорону підозрюваного та мали взяти під охорону приміщення майнового комплексу. Щодо доводів підозрюваного, що фактичне його затримання відбулося о 10год 30хв, то необхідно зауважити, що фактичний момент затримання має важливе значення, оскільки від цього моменту починають спливати строки тримання особи під вартою. Проте, слід враховувати, що застосування певних заходів для примушування особи до виконання правомірних вимог працівників поліції не є тотожним поняттю затримання, хоча оцінка таких обставин безумовно має суттєве значення і має здійснюватись під час визначення початку і кінця строку тримання особи під вартою.

З огляду на положення ст.208 КПК України варто звернути увагу, що в даному випадку затримання підозрюваного було обумовлено об`єктивними обставинами кримінального провадження у зв`язку з виявленням події злочину та припиненням такого діяння, що внаслідок особливостей об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.206-2 КК України, має характер триваючого кримінального правопорушення. Таке затримання обумовлюється проведенням слідчих дій, направлених на викриття організаційної діяльності та відшукання доказів, які вказують на причетність конкретної особи до такої діяльності. Процедура затримання та доставлення підозрюваного до суду відбулась без зайвих зволікань та з дотриманням відповідних вимог кримінально-процесуального законодавства. Отже затримання і тримання підозрюваного під вартою в межах допустимого проміжку часу є законним, а доводи сторони захисту на спростування цих обставин є необґрунтованими. Зауваження підозрюваного щодо оспорювання ним моменту початку обчислення строків тримання під вартою приймаються до уваги, але не потребують окремих заходів реагування.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази (витяги з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол загальних зборів учасників ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» від 06.04.2018р., договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» від 06.04.2018р., статути такого товариства, протокол огляду місця події від 10.04.2018р., протокол затримання, повідомлення про підозру, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо), вважаю доведеною наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, покарання за який передбачає можливість позбавлення волі на строк до десяти років.

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, свідчить, що правовідносини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення мають договірний характер і на теперішній час не визначено у порядку, передбаченому законом, недійсність таких документів. Оцінюючи вимоги доводи прокурора слід звернути увагу, що особливістю злочину, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України є в першу чергу встановлення об`єктивної сторони, зокрема, розміру шкоди, особа, якій завдано шкоду, спосіб оформлення переходу права власності на майно підприємства, ступень значущості і роль осіб, які брали участь в оформленні документів, ознаки недійсності використаних документів т.і.. Саме зазначені обставини є першочерговими чинниками, які мають суттєве значення при визначенні обґрунтованості припущення того, що мало місце діяння, яке за своїм ступенем суспільної небезпечності має ознаки злочину.

Надані слідчому судді стороною обвинувачення докази не в повній мірі спростовують правомірність документів, з використанням яких здійснено відчуження майна ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». В той же час сукупність очевидних ознак таких документів, процедура їх оформлення (час, місце, учасники, зміст тощо), недоліки при їх складанні, обставини, які передували події кримінального правопорушення, свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування. Отже з огляду на засади презумпції невинуватості у кримінальному провадженні та правомірності правочинів недоліки клопотання та наявні з цим сумніви, хоча і не спростовують загалом обґрунтованість підозри, але враховуються судом на користь підозрюваного.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Натомість в судовому засіданні прокурором не обґрунтовано належним чином існування ризику того, що підозрюваний переховуватиметься від правоохоронних органів, а також вчинятиме інші кримінальні правопорушення. Про відсутність таких ризиків свідчить наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, майновий стан, особисті дані (рівень освіти, відсутність судимостей т.і.). Варто звернути увагу, що в даному випадку ризик переховування обґрунтовується лише тяжкістю покарання, яке загрожує у випадку доведеності вини підозрюваного. Отже значення такого ризику на даній стадії досудового розслідування є опосередкованим.

Натомість цілком обґрунтованими є доводи прокурора, щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, що враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування має вкрай важливе значення.

Об`єктивними є і доводи прокурора щодо наявності ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, оскільки останній має декілька місць проживання, та займається підприємницькою діяльністю на території різних областей, що ускладнюватиме прийняття ним участі у проведенні слідчих дій. До того ж на теперішній час обставини кримінального провадження повністю не з`ясовані, не встановлено повного кола осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого існує висока вірогідність спілкування підозрюваного з такими особами, задля перешкоджання встановленню істини під час досудового розслідування.

Так само обґрунтованим є доводи прокурора щодо наявності високого ступеню ймовірності продовження підозрюваним протиправної поведінки щодо майна, яке є об`єктом кримінального правопорушення, внаслідок чого можуть бути порушені законні права та інтереси третіх осіб.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 злочину та наявність вищезазначених ризиків надають підстави для обрання йому запобіжного заходу.

Варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, особисте житло, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, має належне матеріальне забезпечення, раніше не притягався до кримінальної відповідальності .

Разом з тим, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, направленого на порушення нормального існування інституту власності як частини економічних відносин та основи економічної системи держави. Внаслідок події кримінального правопорушення відбулося протиправне заволодіння майновим комплексом підприємства, яке має дуже велику вартість. Беручи до уваги надану прокурором довідку та пояснення підозрюваного, то розмір вартості підприємства, а відтак і завданої шкоди складає щонайменш 10млн.грн. В цьому контексті слід звернути увагу, що до складу підприємства належить майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_3 , - при цьому в повному його обсязі (номери записів про право власності 22643196, 7096118). Отже об`єкт злочинного посягання не викликає сумнівів щодо його істотності та особливої суспільної небезпечності наслідків такої злочинної діяльності.

При цьому обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки підозрюваного у звичайному житті (особливості укладу сімейного життя, наявність кількох місць проживання, значна кількість зміни місць роботи, здійснення господарської діяльності через мережу однотипних підприємств т.і.), що дає підстави стверджувати те, що особисте зобов`язання не забезпечить належних гарантій здатності підозрюваного самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення ризику спілкування підозрюваного з особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, а також продовження протиправної діяльності, пов`язаної з використанням матеріального об`єкту кримінального правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків т.і.), ступень суспільної небезпечності, які несуть в собі злочинні діяння, направлені проти засад недоторканності права власності, свободи господарської діяльності, засад мирного економічного розвитку та добробуту громадян та держави, вважаю, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженню, є тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи можливість визначення в якості альтернативи попередньому ув`язненню такого запобіжного заходу, як застава варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. В цьому контексті слід враховувати, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
В даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризику неналежної поведінки підозрюваного. Натомість застосування попереднього ув`язнення має здійснюватись із дотриманням принципу верховенства права, який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8 КПК України).

У своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі «Пірузян проти Вірменії», §105; «S.B.C. проти Сполученого Королівства», §§ 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).

Отже, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, прихожу до висновку, що в даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Таким чином, в даному випадку об`єктивним є потреба у визначенні підозрюваному застави, як альтернативного заходу попередньому ув`язненню. Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір покликаний в першу чергу забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження та належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Беручи до уваги відомості про особу підозрюваного, його майновий стан, розмір доходів, особливості підприємницької діяльності, а також обставини кримінального правопорушення і його наслідки, об`єктивним є визначення застави на рівні 1 500 000грн, оскільки вагомість застава меншому розмірі не здатна забезпечити усунення ризику негативної поведінки підозрюваного. При цьому задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, у разі внесення застави необхідним є покладання на нього обов`язків, передбачених п.1, 2, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Визначаючи строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу варто звернути увагу, що в даному випадку тривалість застосування попереднього ув`язнення на період часу у 60 діб, тобто в межах строку досудового розслідування, є невиправданою, через відсутність безсумнівних достовірних даних про підроблення документів, які використовувались як засоби вчинення злочину. Отже задля недопущення невиправданого тримання під вартою, то строк дії запобіжного заходу необхідно визначити тривалістю в один місяць з моменту постановлення даної ухвали, що сприятиме здійсненню судового нагляду за об`єктивністю кримінального переслідування ОСОБА_5 ..

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.176-178, 181, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 травня 2018 року включно.

Визначити заставу в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не виїжджати за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , нотаріусом ОСОБА_15 .

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1