АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим.провадження №643/6835/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1609/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-засудженого ОСОБА_7 ,
-захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11-кп/790/1609/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року,-
Цією ухвалою задоволено подання начальника Московського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 10.10.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 за час іспитового строку 17.03.2015 року, 16.06.2015 року, 20.12.2016 року не з`явився для реєстрації в КВІ без поважних причин, не повідомив про зміну свого місця проживання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому звільнення його від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню з направленням засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2014 року у виді позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Зазначив, що він не з`являвся на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції через хворобу, що намагався довести довідками тих медичних установ, які в нього були на той час. Наголосив, що висновок суду про його небажання ставати на шлях виправлення є необґрунтованими, оскільки він є наркозалежною людиною, а тому добровільно проходить курси реабілітації у Благодійній організації ВТБ «Перетворення України», яке знаходиться у місті Дніпро по вул. Ярославській, 16. Про цей заклад він дізнався від органів пробації, а тому вважає, що вони повинні були знати про його місцезнаходження. Указав, що жодних викликів від органів пробації він не отримував. Просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання Начальника Московського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області, про скасування іспитового строку та направлення його для відбування призначеного покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які просили задовольнити скаргу, прокурора про залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.75 КК України суд звільняє засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з ч.2 ст. 78 КК України суд направляє засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання, якщо той не виконує покладені на нього при звільненні від відбування покарання з випробуванням обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Як слідує із матеріалів провадження 30 грудня 2014 року органами Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області особова справа щодо засудженого ОСОБА_7 засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2014 року була отримана та прийнята до виконання де останній був ознайомлений 30.12.2014 року з правами та обов`язками, як особа засуджена до покарання з випробуванням.
Постановою інспектора Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області від 30.12.2014 року ОСОБА_7 встановлено день явки на реєстрацію третій вівторок кожного місяця.
Однак 17.03.2015 року, 16.06.2015 року, 20.12.2015 року ОСОБА_7 в кримінально - виконавчу інспекцію на реєстрацію не з`явився.
При цьому ОСОБА_7 на підтвердження поважності причин неявки на реєстрацію 17.03.2015 року, 16.06.2015 року відповідних даних у кримінально - виконавчу інспекцію не надав.
Не надано таких даних суду першої та апеляційної інстанцій.
При цьому, 19.03.2015 року, 17.06.2015 року, 27.12.2016 року ОСОБА_7 був попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків кримінально-виконавча інспекція може направити до суду матеріали про скасування звільнення від покарання з випробуванням.
Під час перевірки місця проживання ОСОБА_7 старшим інспектором Московського відділу поліції в Харківській області було встановлено, що засуджений за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає.
В обґрунтування поважності причини неявки до інспекції 20.12.2016 року ОСОБА_9 надав медичну довідку від 20.12.2016 року, яка відповідно до пояснень ОСОБА_7 наданих ним 22.05.2015 року в судовому засіданні в суді першої інстанції, є недійсною (а.с. 125)
Згідно рапорту інспектора Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області, засуджений ОСОБА_7 27 грудня 2016 року надав довідку з поліклініки №7 від 20.12.2016 року, в якій інспектором ОСОБА_10 було виявлено виправлення дати, а тому зазначений інспектор викликала лікаря, який видав цю довідку, для дачі пояснень.
Відповідно до наданих лікарем ОСОБА_11 письмових пояснень інспектору Московського КВІ м. Харкова від 28.12.2016 року, довідку від 20.12.2016 року, вона не видавала та зазначила, що ОСОБА_7 звертався до нею у зв`язку з хворобою дитини в серпні 2016 року.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невиконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2014 року обов`язків свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Доводи засудженого про те, що судом не враховано, що він добровільно проходить курси реабілітації у Благодійній організації ВТБ «Перетворення України», не свідчить про бажання стати на шлях виправлення, оскільки відповідно до довідки наданої керівником Харківського відділення БО ВТБ «Перетворення України», ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в цьому закладі з 09.01.2017 року, тобто після звернення інспектора Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області до суду з подання про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, що свідчить про спробу уникнути кримінальної відповідальності, а не про бажання стати на шлях виправлення (а.с.139).
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд прийняв вмотивоване, обґрунтоване рішення про необхідність скасування звільнення ОСОБА_7 від покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: