Справа №577/4781/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/437/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне знищення або пошкодження майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/4781/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.357 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить застосувати до нього ст.69 КК України, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, не відмовляється від відшкодування завданої ним шкоди, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та під час вчинення злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання на грунті сварки із дружиною.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.03.2017 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.357 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч.3 ст.357 КК України у виді арешту на строк три місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 19.10.2016 по 29.03.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_9 :

- на користь ОСОБА_12 44 821,20 грн. майнової шкоди;

- на користь ОСОБА_13 8500 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди;

- 879,60 грн. витрат пов`язаних із залученням експертів.

Відповідно до вироку суду 23.07.2016 у другій половині дня ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник до житла ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , де таємно викрав ноутбук вартістю 5550 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди.

01.10.2016 у другій половині дня ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_15 по АДРЕСА_3 , незаконно проник до приміщення сараю, звідки таємно, повторно викрав належне останній майно загальною вартістю 4821,24 грн.

23.07.2016 у другій половині дня ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі потерпілої ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 26.07.2000 Перевальським РВ УМВС України в Луганській області на ім`я ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.07.2016 близько 00-30 години ОСОБА_9 незаконно проник до квартири по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , де у кімнаті здійснив підпал штор, в результаті чого було частково знищено підлогу, стіни, стелю і пластикові панелі; знищено належні ОСОБА_13 меблі вартістю 3000 грн. та телевізор вартістю 5500 грн. Згідно висновку експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт необхідних для усунення пошкоджень конструктивних елементів та опорядження в приміщеннях квартири становить 44 821,20 грн. Вказаними злочинними діями ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була завдана майнова шкода на загальну суму 53 321,20 грн.

02.10.2016 у другій половині дня ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання ОСОБА_15 по АДРЕСА_4 , таємно, повторно викрав із встановлених на подвір`ї кліток двох кролів, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 майнової шкоди на загальну суму 750 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.357 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів обвинуваченого про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення останньому занадто суворого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він вибачився перед потерпілими та обіцяв відшкодувати шкоду. Обтяжуючою покарання обставиною судом було встановлено вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом першої інстанції були взяті до уваги і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, будучи працевлаштований нетривалий час зарекомендував себе з позитивної сторони, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про повне визнання ним своєї вини, то колегія суддів не може з ними погодитися, оскільки фактично він визнав її лише частково, про що свідчать надані ним в суді першої інстанції показання, які в певній мірі суперечать обвинуваченню, що було визнано судом доведеним. З аналогічних підстав не можуть бути прийнятими до уваги і доводи ОСОБА_9 про те, що він активно сприяв розкриттю злочину.

Також є необґрунтованими і твердження апеляційної скарги відносно того, що він щиро кається, оскільки щирим вважається каяття тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого, бажанні виправити ситуацію, що склалася та вчиненні дій направлених на відшкодування завданої шкоди, або ж принаймні намагання їх вчинити, однак про таку оцінку ОСОБА_9 своїх дій в матеріалах кримінального провадженні даних немає, тому з урахуванням викладеного вказані обставини не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що частина злочинів була вчинена ОСОБА_17 під впливом сильного душевного хвилювання, що було б викликане неправомірними або аморальними діями потерпілої сторони, а тому і такі доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст.69 КК України, яка дає можливість призначення йому відповідно основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 чи ч.3 ст.357 КК України, або ж перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях вказаних норм закону за ці злочини, оскільки незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Визначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для пом`якшення покарання, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі обвинуваченим, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_19 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_19 в строк відбування покарання:

- час попереднього ув`язнення з 30.03.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- час попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 06.09.2017 включно день за день.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4