Провадження № 11-кп/792/250/18
Справа № 686/9843/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Райківецької виправної колонії № 78 клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням покарання призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.04.2016 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 01.04.2016 року до вступу вироку в законну силу.
Запобiжний захiд відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено без змін у виді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в сумі 351 грн. 84 коп.
Не погоджуючись із вказаним вироком суду, 9 лютого 2018 року засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Окрім того, засуджений ОСОБА_7 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що строк на апеляційне оскарження пропустив з причин, що не залежали від його волі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, думку прокурора, який просить клопотання засудженого про поновлення строку залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК України).
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема журналу судового засідання оскаржуваний вирок був проголошений Городоцьким районним судом Хмельницької області 31 жовтня 2016 року у присутності обвинуваченого ОСОБА_7 (Т. 2, а.п. 91).
Тоді ж, 31 жовтня 2016 року, вказаний вирок вручений ОСОБА_7 , що підтверджується наявною в матеріалах провадження, власноручною розпискою останнього (Т. 2, а.п. 98).

Отже, перебіг строку на апеляційне оскарження вироку для ОСОБА_7 розпочався 31 жовтня 2016 року та закінчився після спливу тридцяти днів з моменту вручення його копії 29 листопада 2016 року (останній день для подачі апеляційної скарги).

29 листопада 2016 року, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за якою 6 грудня 2016 року Апеляційним судом Хмельницької області було відкрито провадження (Т. 2, а.п. 108, 112).
Однак, 11 січня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_7 було закрито, у зв`язку із надходженням заяви останнього про відмову від поданої апеляційної скарги (Т. 2, а.п. 120, 125-126).
Конституційний Суд Україниу своєму Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац 3 п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Цей принцип означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, особливо тих із них, які адресовані безпосередньо громадянам. Вони повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки. Принцип визначеності вимагає також, щоби повноваження органів виконавчої влади у відносинах із громадянами та їх об`єднаннями визначалися лише законами. Ними ж мають установлюватися межі розсуду цих органів. Жоден акт органів виконавчої влади не може підміняти своїм регулюванням закон і визначати власні межі свободи розсуду в указаних відносинах.

У своєму рішенні у справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що вирази «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті статті 5 і не є свавільним. Крім того, враховуючи важливість особистої свободи, суттєвим є той факт, що застосовне національне право відповідає поняттю «законність», визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право писане чи неписане було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, у разі потреби з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (п. 54).

На думку колегії суду, засудженому ОСОБА_7 було надано можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, яким він, у встановлені законом строки, скористався, однак в процесі апеляційного розгляду відмовився від його подальшої реалізації.

Поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року означатиме порушення принципу правової визначеності, який передбачає чітке дотримання органами влади, у тому числі судом, вимог закону щодо можливості особи реалізувати своє право на щось, а також певні обмеження цього права в рамках закону.

Відмовляючись від апеляційної скарги в присутності захисника, ОСОБА_8 мав можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки та розуміти, що повторне звернення з апеляційною скаргою на вирок суду після закриття апеляційного провадження, у зв`язку з відмовою від такої скарги, законом не передбачено.

Окрім того, ОСОБА_7 не позбавлений права на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 11 січня 2018 року про закриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою від 29 листопада 2016 року на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку та повернення поданої апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 395, п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Відмовити засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року.

Повернути ОСОБА_7 апеляційну скаргу на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2