Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/269/2018 Справа №646/8794/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , який посилався на те, що в ході досудового розслідування до ОСОБА_6 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, вказаний ризик обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим. Крім того, існує ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого в кримінальному провадженні, які на даний час не допитані судом. Зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, неодружений, даних про наявність постійного джерела доходів немає, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого, у зв`язку з чим вважав, що застосування біль м`якого запобіжного заходу неможливе та вказав, що є достатні підстави вважати, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строку запобіжного заходу його підзахисному, при цьому вказав, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, в підготовчому судовому засіданні захисником заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, при цьому посилався на порушення ст. 291 КПК України, стосовно формулювання висунутого обвинувачення ОСОБА_6 , а саме - незазначення у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими мотиву та мети злочину, що є порушенням ч. 1 ст. 91 КПК України. Таким чином, вважав неможливим з`ясувати суть обвинувачення, що є порушенням права на захист, також, при вирішенні судом клопотання про повернення обвинувального акту, посилався на практику Європейського суду з прав людини.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам Закону, підлягає призначенню до судового розгляду.
Суд, вислухавши сторони, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строком на 60 днів, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити строку тримання під вартою на 60 днів.
З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Разом з тим, при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого щодо повернення обвинувального акту прокурору, суд дійшов наступного.
Так, згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги, які законодавець ставить до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, і між інших, в п. 5 вказано, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення за своїм змістом дійсно є суперечливим, неконкретним, внаслідок чого вбачається порушення права обвинуваченого на захист, яке не є формальним і не може бути забезпечено лише участю захисника, оскільки особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення має чітко усвідомлювати, у вчиненні якого злочину вона обвинувачується, неконкретне обвинувачення виключає справедливий судовий розгляд.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Так, обвинувальний акт не містить обвинувачення, а лише містить зміст формулювання підозри ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, що, в розрізі ст.. 91 КРК України - є обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Таким чином, в порушення вимог ст. 291 КПК України у обвинувальному акті формулювання обвинувачення викладено не конкретно, оскільки не містить в собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення щодо обвинуваченого, не містить викладення обставин, які свідчать про наявність доведених даних про мотив та мету вчинення злочину.
Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 348 КПК України у судовому засіданні головуючий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, однак, з огляду на наведене, виконати ці вимоги кримінального процесуального закону не можливо. Неконкретність і суперечливість обвинувального акту суттєво порушує право обвинуваченого на захист та свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Таким чином, викладені вище недоліки обвинувального акту, які свідчать про його невідповідність вимогам КПК України, унеможливлюють призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 291,293, 177,178,197,199, 314-315,376 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк дії ухвали до 15 квітня 2018 року.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.
Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2
ОСОБА_3