Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11сс/778/41/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.189 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який працює у ПП «Ковнір», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наданими слідчим матеріалами не доведено наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, оскільки події кримінального правопорушення датуються 2010 роком, та матеріали, додані до клопотання, не містять жодного підтвердження про належний виклик підозрюваного до слідчого.
В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 19 жовтня 2017 року Апеляційний суд Запорізької області постановив ухвалу в якій на підставі ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язав підозрюваного ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого, прокурора. Підозрюваний ОСОБА_6 не з`явився на виклик слідчого 18 квітня 2017 року, 28 квітня 2017 року, 03 травня 2017 року, 31 травня 2017 року, 15 серпня 2017року, 30 вересня 2017 року, 02 жовтня 2017 року, 03 жовтня 2017 року, 17 жовтня 2017 року, 18 жовтня 2017 року, 19 жовтня 2017 року, 06 листопада 2017 року, 07 листопада 2017 року, 08 листопада 2017 року, 09 листопада 2017 року, 10 листопада 2017 року, 13 листопада 2017 року, 14 листопада 2017 року, 15 листопада 2017 року, 16 листопада 2017 року, 17 листопада 2017 року, 20 листопада 2017 року, про що складено відповідні рапорти, таким чином можна зробити висновок, що підозрюваний навмисно переховується від правоохоронних органів, не з`являється для проведення слідчих дій до СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, тим самим порушує обов`язки, які покладені на нього ухвалою Апеляційного суду Запорізької області.
Працівниками СКП Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області було здійснено виїзд за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виїзду було встановлено, що ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає.
Крім того, слідчий суддя, грубо порушуючи вимоги КПК України, належним чином не повідомив про час та дату судового засідання по розгляду клопотання про надання дозволу на затримання слідчого та прокурора, які у зв`язку з їх відсутністю у судовому засідання були позбавлені права надати обґрунтовані пояснення щодо необхідності задоволення клопотання про затримання підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що прокурором ухвала слідчого судді була отримана тільки 19 грудня 2017 року, просить поновити строки на апеляційне оскарження цієї ухвали.

Заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається апелянт, які стали причиною пропуску процесуального строку, підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ухвалою, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що в лютому 2010 року ОСОБА_6 вступив в злочинну змову зі своєю дружиною - ОСОБА_11 , направлену на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, розподіливши при цьому свої ролі. Згідно з розподіленими ролями, ОСОБА_6 виконував функції організатора, а ОСОБА_11 - функції виконавця під час виконання злочинних дій, а саме: заволодіння грошовими коштами у сумі 1 665 224 гривень 60 копійок, які належать ОСОБА_12 .
Так, у лютому 2010 року, ОСОБА_6 , виконуючи відведену йому роль організатора, запропонував малознайомому ОСОБА_12 бути інвестором у відсотковому співвідношенні 50 на 50 в будівництві невеликого готелю загальною площею 1000 - 1500 м.кв. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з намірами в подальшому вказаний готель продати фірмі «Арсенал» та виручені грошові кошти за його продаж поділити навпіл між ними.
Насправді ОСОБА_6 будь-яких договорів про наміри або інших цивільно-правових договорів з «Арсенал» не укладав, таким чином шляхом обману запевнив ОСОБА_12 у вигідності капіталовкладень. Крім цього, ОСОБА_6 ввів в оману ОСОБА_12 щодо прав користування земельною ділянкою, на якій планувалась забудова готелю.
Таким чином, ОСОБА_12 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 відносно своїх намірів, будівництва та введення в експлуатацію готелю погодився, та 18 березня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_13 між ОСОБА_14 , та ОСОБА_11 було укладено інвестиційний договір, за яким дружина ОСОБА_12 - ОСОБА_14 , виступає інвестором, а дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , інвестором-підрядником.
Під час укладення вищевказаного договору, ОСОБА_11 діючи умисно з корисливих мотивів, відповідно до відведеної їй ролі, виконуючи усні вказівки свого чоловіка ОСОБА_6 , після складання приватним нотаріусом ОСОБА_13 інвестиційного договору підписала вказаний договір, виступаючи начебто володільцем бази відпочинку, в яку ОСОБА_12 інвестує гроші. Після підписання договору другою стороною, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 отримали від ОСОБА_12 400000 гривень, вже не маючи наміру на повернення вказаних грошових коштів.
За умовами укладеного договору, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , домовились про спільну участь у спорудженні нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1351,8 м.кв. Спільна участь в реалізації проекту передбачає залучення інвестором-підрядником - ОСОБА_11 , інвестора ОСОБА_14 , для фінансування реалізації проекту та передачі інвестору після завершення будівництва 1/2 частки усіх площ у нежитловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Насправді ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 виконувати умови договору не збиралися, а переслідували мету заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , які останній на його думку інвестував у будівництво.
Для надання видимості виконання договору ОСОБА_6 почав будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи в якості будівельних матеріалів незаконно демонтовані будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: пансіонату відпочинку батьків та дітей «Аквамарин» № РПВН 15538159, іпотекодержателем якого виступав акціонерний банк «Брокбізнес банк» відповідно до іпотечного договору від 17 липня 2008 року.
Продовжуючи реалізовувати злочинний намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , ОСОБА_6 продемонстрував результати будівельних робіт та схилив ОСОБА_12 до підписання ще інвестиційних договорів на будівництво двох двоповерхових нежитлових будинків для подальшого продажу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Таким чином, ОСОБА_6 ввів в оману ОСОБА_12 щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку. 07 квітня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_13 між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 було укладено інвестиційний договір за яким ОСОБА_14 виступає інвестором, а ОСОБА_11 , інвестором-підрядником.
Крім того, ОСОБА_6 в травні 2010 року ввів в оману ОСОБА_12 щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку - 31 травня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_13 між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 було укладено інвестиційний договір, за яким ОСОБА_14 виступає інвестором, а ОСОБА_11 - інвестором-підрядником.
18 березня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 400000 гривен.
20 квітня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 116000 гривен.
03 травня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_12 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 10750 Євро, що за курсом НБУ на час скоєння злочину еквівалентно 116052 гривень 70 копійок.
15 травня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_12 - огли ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 250000 гривен.
20 травня 2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні офісу ОСОБА_6 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 30500 гривен.
31 травня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 116000 гривен.
01 червня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 28500 Євро, що за курсом НБУ на час скоєння злочину еквівалентно 277971 гривень 90 копійок.
03 липня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 30000 гривен.
09 липня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 50000 гривен.
21 липня 2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 278700 гривен.
В період з 18 березня 2010 по 21 липня 2010 ОСОБА_12 , передав ОСОБА_6 грошові кошти на будівництво за трьома інвестиційними договорами у загальній сумі 1665224 гривень 60 копійок, якими шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_6 .
Реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_6 , звернулася до Якимівського районного суду з позовом про розірвання інвестиційних договорів, однак під час судового розгляду ОСОБА_11 , розуміючи, що підстав для розірвання інвестиційних договорів немає, змінила позовні вимоги та просила визнати договори недійсними з моменту укладання, позовні вимоги задоволено, договори визнані недійсними.
Таким чином, в період з 18 березня 2010 по 21 липня 2010 ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_12 у сумі 1665224 гривень 60 копійок, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, яке кваліфікується як організація та керування заволодінням чужого майна шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
18 січня 2013 року до ЄРДР за №0000036 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.
09 лютого 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
29 вересня 2017 року слідчим відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; захисника-адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Порядок розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для забезпечення участі підозрюваного у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу регулюються статтею 189 КПК України.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 189 КПК України, розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Вказаних вимог закону слідчим суддею не дотримано, оскільки розгляд клопотання був здійснений у відсутність прокурора.

Відомості про те, що прокурор був належним чином повідомлений про такий розгляд в матеріалах провадження відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що прокурор фактично був позбавлений можливості обстоювати свою правову позицію, є слушними.

Вищевказані порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені слідчим суддею, на думку колегії суддів, є істотними, оскільки могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді, як прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, підлягає безумовному скасуванню.
Оскільки розгляд клопотань про дозвіл на затримання з метою приводу має здійснюватися слідчим суддею місцевого суду з дотриманням порядку, передбаченого статтею 189 КПК України, скасовуючи оскаржувану ухвалу, виходячи з засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції в іншому складі суду.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути вищевказане клопотання з дотриманням порядку, передбаченого законом, та в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - скасувати, призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4