Справа № 483/49/18
Провадження 1-кп/483/58/2018
ВИРОК
Іменем України
20 лютого 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі:головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002 від 03 січня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Голованівську Кіровоградської області, є громадянином України, має повну загальну професійну освіту, судимості не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 12 листопада 2015 року уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) від 12.11.2015 року №229 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія комендантського взводу комендантської роти зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення до місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

18 жовтня 2016 року о 08:00 год. солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза її межами, за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

19 січня 2017 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Окрім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, з прямим умислом, всупереч наведеним вище вимогам нормативно-правових актів, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, 31 травня 2017 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та направився до місця свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 , де продовжував ухилятися від служби без поважних причин, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

04 грудня 2017 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та повідомив про себе як про особу - військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, винним себе визнав повністю.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується негативно, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та з`явлення із зізнанням, є учасником АТО, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, буде відповідати принципам розумності та справедливості та буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судових витрат у справі немає, цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом двох років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя