справа № 563/1113/17
провадження № 1-кп/563/123/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Корець кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 14.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трубіївка, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, вдівця, працюючого пасторем Центральної церки ЄХБ м.Житомир, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 14 липня 2017 року, близько 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем Volkswagen GolF 1.6 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Чоп, зі сторони міста Рівне в напрямку міста Житомир, зі швидкістю приблизно 90-130 км/год., допустив порушення вимог пунктів 2.3б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, на 273 км. вказаної дороги, в межах Корецького району Рівненської області, не впоравшись з керуванням, допустив виїзд транспортного засобу за межі проїздної частини на праве узбіччя, де відбулось його перекидання.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пассажир автомобіля Volkswagen GolF 1.6 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 померла на місці події.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортим засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та надав показання, що дійсно 14 липня 2017 року, близько 17 год. 40 хв., рухався по автомобільній дорозі в напрямку з міста Рівного до міста Житомира та здійснив виїзд автомобіля за межі проїзної частини на праве узбіччя, де відбулось його перекидання, в результаті чого дружина ОСОБА_7 загинула на місці події. У вчиненому розкаюється просить суворо його не карати. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки є пасторем Центральної церки ЄХБ м.Житомирі і наявність у нього цього права забезпечує йому можливість краще відвідувати прихожан.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання, що являється сином обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_7 . Жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_4 він не має, просить обрати обвинуваченому мінімальну міру покарання.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом, обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.286 КК України, що злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше несудимий.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд, в якості обставин, які пом`якшують покарання враховує визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину).

Обтяжуючих обставин передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи наведені вище обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, кається у вчиненому, а також враховуючи думку потерпілого, який просить суд не позбавляти ОСОБА_4 волі, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 77 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати додаткове покарання, у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, так як, вчинене ним діяння призвело до смерті потерпілої.

Необхідно, на думку суду, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 2027,96 грн. судових витрат, оскільки по справі були призначені і проведені судові інженерно-транспортні експертизи, вартість яких становить вказану суму.

Цивільний позов не заявлявся, міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Керуючись ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 2027 грн. 96 коп. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1