Провадження № 1-кп/537/52/2017
Справа № 537/5878/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 при секретарі ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0001858 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357, частиною 1 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 КК України та частиною 1 статті 185 КК України за наступних обставинах:

22 жовтня 2016 року у першій половині дня, точніше час встановити не вдалося, ОСОБА_4 , перебуваючи за запрошенням за місцем мешкання ОСОБА_3 у кв. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність свого діяння, можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_3 пішов до іншої кімнати і не мав змоги слідкувати за своїми речами, шляхом вільного доступу, зі столу в прихожій викрав пластикову банківську картку ПАТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 на ім`я останнього, яка являється офіційним документом, який дає право знімати кошти з особистого рахунку ОСОБА_3 .

В подальшому, того ж дня, 22 жовтня 2016 об 11:35 годині, перебуваючи в магазині «Оптовичок» за адресою: м. Кременчук, вул. Генерала Манагарова, буд. 3-а, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність свого діяння, можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно, використовуючи банківську картку ПАТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 належну ОСОБА_3 та пін-код до неї, який запам`ятав вранці під час перебування з потерпілим у магазині «АТБ» по вул. Д. Бідного у м. Кременчуці, здійснив покупку цигарок вартістю 16,45 грн., після чого попрямував до банкомату ПАТ «Ощадбанк», що за адресою: м. Кременчук, вул. Генерала Манагарова, буд. 1, де використовуючи вказану банківську картку, того ж дня об 11:38, 11:40 та 11:41 зняв грошові кошти трьома тотожними операціями у сумах 2000 грн., 2000 грн. та 1000 грн., а також запросив інформацію про залишок коштів вартістю 7 грн. Спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріального збитку на загальну суму 5023 гривень 45 копійок, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 судовому засіданні свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів не визнав, та пояснив, що 21 жовтня 2016 ввечері приїхав з міста Глобине Полтавської області, де постійно мешкає, до міста Кременчук та пішов в Інтернет-клуб, де залишився на всю ніч. 22.10.2016 приблизно о 7 годині ранку він зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , після спілкування з яким,на пропозицію ота нього, вони у магазині «АТБ» розташованому поблизу будинку потерпілого, придбали продукти та горілку і пішли до місця проживання ОСОБА_3 . Як зазначає обвинувачений, під час розмови з потерпілим ОСОБА_4 звернувся до потерпілого з проханням надати в борг 5000 грн.,з метою оплатити рахунки за використаний у будинку газ, на що останній погодився, дав ОСОБА_4 банківську картку «Укрсиббанк», сказав пін-код до неї, та попросив, щоб він також зняв 5000 гривень йому. Пішовщи з квартири, обвинувачений зайшов у магазин «Оптовичок» та придбав цигарки, розрахувавшись банківською карткою ОСОБА_3 , після чого об 11:38, 11:40 та 11:41 у банкоматі зняв грошові кошти трьома операціями у сумах 2000, 2000 та 1000 гривень, а всього 5000 гривень, та, коли не вдалося продовжити зняття грошей, запросив інформацію про залишок коштів на рахунку. Зрозумівши, що не можливо продовжити зняття грошей через встановлений ліміт, вирішив повернути картку власнику, однак коли прийшов до потерпілого додому, то двері йому той не відчинив, на що обвинувачений вирішивши, що останнього немає вдома, поїхав до свого місця проживання у місто Глобине. В подальшому, як зазначає обвинувачений, через 3-4 дні він приїхав до міста Кременчука Полтавської області де зустрівся з ОСОБА_3 за місцем його проживання та повернув останньому банківську картку та гроші в розмірі 500 грн., зазначаючи при цьому що потерпілий був обурений, що обвинувачений не повернув борг в повному обсязі, сам борг розмірі 5000 гривень обвинувачений віддав пізніше, як і домовлялися з потерпілим, в рахунок повернення боргу.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що 21 жовтня 2016 року він був у гостях у свого сусіда ОСОБА_8 , коли виходили з останнім з під`їзду, то зустріли ОСОБА_9 , якій виявився його знайомим. Після того як ОСОБА_4 та ОСОБА_10 почали про щось сваритись, останній пішов, а обвинувачений сказав потерпілому, що йому ніде ночувати, оскільки поїхати до себе в м. Глобине він не може через пізній час і відсутність грошей, на що ОСОБА_3 запропонував йому переночувати в нього вдома. Погодившись на його пропозицію, вони разом з потерпілим сходили у магазин «АТБ» розташованого по вул. Д. Бідного в місці Кременчуці, де за вибраний товар потерпілий розрахувався власною банківською картою «Укрсиббанк», проте зазначити, чи вводив він при цьому пін код, останній впевнено вказати не зміг, оскільки як вказував потерпілий, проведення операцій з цією банківською карткою в магазинах, раніше не потребувало введення останнього. Після цього, вони разом з обвинуваченим пішли до потерпілого додому, де вживали спритні напої та залишились ночувати. 22 жовтня 2016 року близько об одинадцятої години ранку ОСОБА_3 прокинувся від звуку смс за змістом яких вбачалося про те, що з банківського рахунку потерпілого знімаються грошові кошти в сумах 2000, 2000 та 1000 гривень, а потім, про відмову виконати банківську операцію зі зняття грошових коштів через встановлений ліміт. Банківську карту «Укрсиббанк», яка зазвичай у нього була в портмоне, або лежала на полиці в коридорі, він не знайшов, та вирішив піти до найближчого банку, щоб розібратись у даній ситуації. Прийшовши до відділення «Приватбанку», що знаходилось поблизу його будинку, потерпілий намагався дізнатися інформацію про те хто саме користується його банківською карткою та як заблокувати рахунок, на що йому відповіли, що він не є клієнтом цього банку, і враховуючи агресивну поведінку потерпілого, який був схвильований внаслідок неправомірного зняття грошей з його картки, викликали працівників поліції. В подальшому, потерпілий звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину, нікого, в тому разі і ОСОБА_4 у викраденні його картки та подальшому зняття готівки з останньої, на той час він не підозрював.

В судовому засіданні потерпілий заперечує факт позики грошей обвинуваченому та добровільного надання останньому своєї картки із зазначенням ПІН коду, наполягаючи, на тому, що пін код банківської картки він пам`ятав та ніде його не фіксував, зазначав, що раніше при здійсненні операцій купівлі-продажу в магазинах за допомогою викраденої картки, пін код йому був не потрібен, при цьому потерпілий на заперечував того факту, що дійсно того дня він знаходився в стані алкогольного сп`яніння; повернуті обвинуваченим кошти розцінює як відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стороною обвинувачення, на підтвердження пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 КК України та частиною 1 статті 185 КК України були надані наступні докази:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26 жовтня 2016 року, за змістом якого вбачається, що ОСОБА_3 повідомив про зникнення в нього банківської картки та зняття грошей з останньої, при цьому зазначивши, що 22 жовтня 2016 року знаходячись в магазині «АТБ» розташованого по вулиці Д.Бідного в місці Кременчуці Полтавської області, він придбав цигарки і саме після здійснення цієї операції в нього зникла банківська катка «Укрсиббанку» з якої в подальшому було знято 5007 грн.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_3 від 26.11.2016 та довідкою до нього, відповідно до яких він впізнав ОСОБА_11 як малознайомого, який в ніч з 21 на 22.10.2016 перебував у нього вдома, після чого вранці 22.10.2016 виявив зникнення банківської картки, з якої ранком 22.10.2016 відбулось зняття грошових коштів на загальну суму 5000 грн.

-протокол пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_10 від 28.11.2016 та довідкою до нього, відповідно до яких свідок впізнав ОСОБА_12 як свого знайомого з дитинства, якого зустрів разом зі своїм сусідом ОСОБА_13 у дворі свого будинку ввечері 21.10.2016, та ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_12 залишитись у нього на ніч, а наступного дня повідомив про зникнення банківської картки, з якої невідома особа зняла 5000 грн.

-виписка з ПАТ «Укрсиббанк» за картковим рахунком клієнта НОМЕР_1 , відповідно до якої з банкомату ПАТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Генерала Манагарова, буд. 1, об 11:38, 11:40 та 11:41 здійснили зняття грошових коштів трьома тотожними операціями у сумах 2000 грн., 2000 грн., а також запросили інформацію про залишок коштів вартістю 7 грн.

-протокол огляду оптичного носія інформації складений 17 листопада 2016 року, а саме диску за наслідками перегляду якого встановлено, що переглянуті файли являються відеозаписами, здійсненими камерами банкомату, розташованого по вулиці Манагарова, 1 в місці Кременчуці Полтавської області на яких зображено особу чоловічої статі, одягнену у шапку, куртку темного кольору з білими смугами на рукавах, що здійснює операцію за допомогою банківської картки; аналогічна інформація міститься також і на фотознімках, що містяться на зазначеному вище диску, із зображенням дати 22 жовтня 2016 року та часу проведення операцій 11 год. 35 хв.- 11год. 42 хв.;

-протокол огляду оптичного носія інформації складеного 24 листопада 2016 року, а саме диску за наслідками перегляду якого встановлено, що переглянуті файли являються відеозаписами, здійсненими камерою магазину «Оптовичок» розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Манагарова будинок № 3а з яких вбачається що 22 жовтня 2016 року об 11.00 год. чоловік одягнений в чорну шапку та куртку з білими смугами на рукавах, придбав пачку цигарок, розрахувавшись при цьому банківською карткою.

- свідок ОСОБА_10 надав суду покази про те, що ввечері 21.10.2016 бачив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в дворі будинку, де мешкає він та потерпілий, зустрівши останнього наступного дня він повідомив свідку, що хтось викрав його банківську картку та зняв за її допомогою з рахунку 5000 гривень.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 2,4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» передбачає, що конституційне положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення кожної справи.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 29.06.1990 р. №5 «Про виконання судами України законодавства і Постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

З огляду на наведенні вище вимоги чинного законодавства, суд вважає, що доказів вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України , стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано, а надані докази не підтверджують вчинення останнім злочину щодо незаконного заволодіння офіційним документом та викрадення чужого майна.

Вирішуючи питання про наявність складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України необхідно враховувати, що з об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом, а тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.

З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел ,тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, на думку суду, жодним чином не слугують беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України, а навпаки підтверджують не оспорюваний самим обвинуваченим факт, зняття готівки з банкомату та купівлі цигарок в магазині, використовуючи при цьому банківську картку потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_10 лише підтвердив факт зустрічі потерпілого та обвинуваченого у дворі будинку, де він мешкає, та те, що наступного дня саме від потерпілого він дізнався про викрадення його банківської картки та зняття готівки з останньої.

Будь-яких інших свідків та очевидців вчинення ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, стороною обвинувачення не встановлено, як не надано суду інших доказів в обґрунтування пред`явленого обвинувачення в цій частині. Разом з тим зазначений вище свідок, очевидцем вчинення вказаного злочину не був, у зв`язку з чим його показання не можуть бути розцінені судом як прямий доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину щодо незаконного заволодіння майном потерпілого.

Вчинення крадіжки в спосіб визначений стороною обвинувачення, а саме зняття готівки за допомогою ПІН коду, якій обвинувачений заздалегідь запам`ятав вранці під час перебування з потерпілим у магазині «АТБ» по вул. Д. Бідного у м. Кременчуці, суд вважає лише припущенням, оскільки зазначений факт будь якими належними та допустимими доказами в суді підтверджений не був і з врахуванням того факту що, ПІН код є банківською таємницею, відомий лише власнику картки, сторона обвинувачення покази ОСОБА_4 в частині добровільної назви коду потерпілим обвинуваченому, не спростувала.

Окрім того, суд також тлумачить на користь обвинуваченого, покази потерпілого в тій частині, що здійснення рахункових операцій за допомогою викраденої в нього картки, раніше здійснювалось без обов`язкового введення ПІН коду, і тому чітко зазначити в суді чи використовував він останній під час купівлі продуктів вранці разом із обвинуваченим в магазині, він не зміг.

Оцінюючи всі докази за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄС від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, ч.2,4 статті 17 КПК України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини підсудного тлумачаться на його користь, суд приходить до переконливого висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню.

Речовий доказ оптичній носій інформації диск CD-R з фото та відео матеріалами зняття коштів з банківської картки 22.10.2016 р. з банкомату відділення «Ощадбанку» по вулиці Манагарова в місці Кременчуці Полтавської області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України КК України та виправдати.

Речовий доказ оптичній носій інформації диск CD-R з фото та відео матеріалами зняття коштів з банківської картки 22.10.2016 р. з банкомату відділення «Ощадбанку» по вулиці Манагарова в місці Кременчуці Полтавської області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1