У х в а л а
іменем україни

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0005570 про обвинувачення

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

раніше неодноразово судимого, востаннє 02 червня 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 червня 2015 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 , 1 550 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року вирок залишений без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки судом не встановлено достатніх доказів винуватості засудженого і можливості їх отримання вичерпані. Посилається на порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд неповно та однобічно розглянув справу, не дав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на наявність алібі у ОСОБА_7 на час вчинення злочину, внаслідок чого безпідставно дійшов висновку про його причетність до крадіжки чужого майна. Зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на допущені місцевим судом порушення та необгрунтовано залишив вирок без змін.

За вироком суду ОСОБА_9 засуджено за те, що він 21 листопада 2015 року о 12.58 год, знаходячись біля торгового павільйону № НОМЕР_1 , розташованого на АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до вітрини павільйону, за допомогою ножа перерізав мотузку, якою були скріплені бензопили, після чого таємно викрав належну ОСОБА_8 бензопилу «ЕРА Харків БП», вартістю 1550 грн, після чого залишив місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді даного кримінального провадження суд повною мірою дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що доводи касаційної скарги захисника про необгрунтованість засудження ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, аналогічні доводам, які були викладені в апеляційних скаргах захисника засудженого, вони були перевірені судом апеляційної інстанції і визнані такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки чужого майна за обставин, викладених у вироку, підтверджено сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 про обставини, за яких з торгівельного павільйону було викрадено бензопилу, що було зафіксовано на встановлені у павільйоні відеокамери, записи з яких вона передала слідчим; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які впізнали ОСОБА_9 як особу, яка підходила до бензопил та яка зображена на відеозаписі, на якому зафіксовано момент викрадення; даними протоколу огляду від 04 лютого 2016 року та фототаблицею до нього; відеозаписом з камер спостереження, іншими доказами, яким суд дав належну оцінку в сукупності і взаємозв`язку.

Судом перевірялися доводи ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він на час вчинення крадіжки бензопили з торгового павільйону знаходився в іншому місці, та визнані безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами. Висновки суду з цього приводу належно обґрунтовані у вироку, тому посилання захисника на те, що судом залишено поза увагою наявність алібі у засудженого на час кримінального правопорушення, необгрунтовані.

Таким чином, суд дав повну і всебічну оцінку доказам у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йомукримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення дляприйняття правильного рішення. Докази, на яких побудовані висновки суду, є належними, допустимими, достатніми і достовірними.

Висновок суду про те, що ОСОБА_12 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином проаналізував доводи, наведені в апеляційних скаргах, дав на них вичерпні відповіді і обґрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення.

Апеляційний суд розглянув кримінальне провадження щодоОСОБА_7 в межах апеляційних скарг та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишити вирок щодо засудженого без змін, мотивувавши своє рішення належним чином.

Таким чином, ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, вона відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законні та обґрунтовані рішення щодо ОСОБА_7 , не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2