ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/979/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" жовтня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000799 від 21.01.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Захисник заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченої на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Дослідженням змісту обвинувального акту судом встановлено, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 злочину. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах. Проте, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 не зазначено, які саме наркотичні засоби та психотропні речовини були придбані та зберігались у великих розмірах, що вказує на неповноту пред`явленого обвинувачення. Разом з тим, враховуючи, що диспозиція ч.2 ст. 309 КК України є бланкетною, органом досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначено відповідний нормативний акт, який встановлює конкретні розміри наркотичних засобів та психотропних речовин, що також вказує на неповноту пред`явленого обвинувачення з урахуванням того, що великий розмір в даному випадку є кваліфікуючого ознакою злочину, передбаченого ст. 309 КК України.

Крім того, у викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_5 придбала таблетку помаранчевого кольору та 19 таблеток червоно-рожевого кольору, у яких виявлено особливо небезпечну речовину метилендоіксиметамфетамін (МДМА), проте з цього формулювання є незрозумілим чи є ця речовина психотропною речовиною, чи наркотичним засобом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення). Всупереч зазначеним положенням Закону, в обвинувальному акті не зазначений спосіб придбання ОСОБА_5 вищезазначених наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме: безоплатно чи за винагороду. Також не зазначено, яким чином ОСОБА_5 використовувала інтернет сайт «psylab». При цьому у формулюванні обвинувачення орган досудового розслідування взагалі не зазначив спосіб придбання наркотичних засобів та психотропних речовин із використанням інтернет сайту.

Крім того, всупереч вимогам ч.3 ст. 291 КПК обвинувальний акт не підписаний слідчим, який його склав.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що наркотичні засоби та психотропні речовини були вилучені 21.01.2017 р. під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , проте дослідженням реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що така слідча дія, як обшук в ньому не зазначена. Крім того, в реєстрі не зазначено, коли саме було винесено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку. Таким чином реєстр матеріалів досудового розслідування суперечить обвинувальному акту в цій частині.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та повернути обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору як такий, що не відповідає КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 291, ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000799 від 21.01.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена через Дарницький районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1