Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/90/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.03.2018 року,якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні одна малолітня дитина, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 06.08.2004 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 20.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК Українистроком на 60 днів, а саме: з 16 години 00 хвилин 26 лютого 2018 року до 16 годині 00 хвилин, 26 квітня 2018 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0001669, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 20.02.2018 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 18.02.2018 року приблизно о 00-35 год., на першому поверсі під`їзду №3 в будинку АДРЕСА_3 наніс потерпілому ОСОБА_10 удар в ліву частину тулубу та в голову, від чого останній впав і втратив свідомість, а ОСОБА_8 , скориставшись непритомним станом потерпілого заволодів двома телефонами та грошовими коштами.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда задоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що при застосуванні ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Прокурор довів, що ОСОБА_8 після подій, в яких він підозрюється, залишив місце пригоди, не надав потерпілому першу медичну допомогу, на власний розсуд розпорядився викраденим майном і намагався переховуватись від слідства, тобто активно перешкоджає встановленню істини по справі, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, та суворість можливого покарання від трьох до семи років позбавлення волі - є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою йому обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що згідно ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Норми п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України передбачають недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Це можливо довести на думку, апелянта, виключно, якщо до підозрюваного обирався якийсь більш м`який запобіжний захід та підозрюваний порушив його умови та покладені на нього обов`язки.
Отже, на думку апелянта, ухвала прийнята стереотипно, як в минулі роки Радянського Союзу. Прокурор не довів усі обставини передбачені п.1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому ухвалу слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована та невмотивована.

Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний вказував на те, що він злочин не вчиняв, а лише найшов телефони, після того, як людина підсковзнулась на льоду, слідчим суддею не доведено обставини передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Однак, як колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Так, на думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки ОСОБА_8 спільно проживає зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_8 не має джерел прибутків.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що наявна ознака рецидиву, тобто повторного вчинення умисного злочину. Так, незадовго до вчинення злочину, підозрюваний звільнився з місць позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, що свідчить про особливу зухвалість інкримінованих йому дій.
При цьому, ОСОБА_8 після подій, в яких він підозрюється, залишив місце пригоди, не надав потерпілому першу медичну допомогу, на власний розсуд розпорядився викраденим майном і намагався переховуватись від слідства.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 1ст. 187КК України про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів цього (протокол огляду місця події від 20.02.2018 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи до впізнання).
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи підозрюваного про те, що матеріали клопотання слідчого не містять обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення та можливість застосовувати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
Також, кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України є тяжким злочином посягає на особу її здоров`я і життя та право власності.

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме у

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу ухилятися від кримінальної відповідальності, надасть можливість підозрюваного впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.03.2018 року, якою останньому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 16 години 00 хвилин 26 лютого 2018 року до 16 годині 00 хвилин, 26 квітня 2018 року, залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.03.2018 року,якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 20.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК Українистроком на 60 днів, а саме: з 16 години 00 хвилин 26 лютого 2018 року до 16 годині 00 хвилин, 26 квітня 2018 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4