№ 336/2078/18
пр. № 1-кс/336/556/2018
УХВАЛА
Іменем України
20 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001387 від 19.04.2018 року за ст. 185 ч. 1 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001387 за ст. 185 ч. 1 КК України про арешт майна, а саме двох мідних трубок, чотирижильного мідного кабелю, плоскогубців.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання, вказавши додатково, що причини відсутності печатки прокуратури на клопотанні пояснити не може, речі, щодо яких заявлено клопотання, були вилучені у громадянина в ході огляду місця події. Обшуку чоловіка, у якого перебували предмети, не проводилось, підозрюваним у кримінальному провадженні він не є. Кому належать предмети, щодо яких заявлено клопотання, не встановлено.

Прокурор в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки суду не сповістив.

За відсутності відомостей про власника майна, про арешт якого заявлено клопотання, вказана особа в судове засідання не запрошувалась.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Водночас клопотання слідчого вищевикладеним вимогам не відповідає. Адже воно не погоджено прокурором, враховуючи відсутність печатки прокуратури на клопотання. Крім того, в у клопотанні відсутні правові підстави необхідності арешту майна, а також і відомості про власника вказаного майна.

В судовому засіданні слідчий взагалі не змогла повідомити суду підстави для внесення відомостей до ЄРДР, адже жодна особа не зверталась з заявою про викрадення належного їй майна.

Крім того. Слідчий суддя звертаю увагу також і на те, що фактично в ході огляду місця події у особи без проведення її обшуку були вилучені певні предмети, що є неприпустимим та суперечить положенням КПК України.

Вказані предмети не визнавались речовими доказами у кримінальному провадженні.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, не було погоджено прокурором в установленому порядку, дотримання вимог чинного законодавства при вилученні цих предметів слідчим не доведено, вказані предмети не визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а їх належність будь-якій особі не встановлена, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001387 від 19.04.2018 року за ст. 185 ч. 1 КК України про арешт майна, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали буде проголошено 20 квітня 2018 року о 15.00 годині