УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/1326/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 213 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Поляна Ємільчинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази, які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів в Андрушівському ВП БВП ГУНП в Житомирській області: брухт чорних металів в кількості 1850 кг., - звернуто в дохід держави; механічні ваги без маркування з поділкою від 0500 кг., - конфісковано; накопичувач цифрової інформації відеозаписів з камер відеоспостереження з маркуванням «DIGITAL VIDEO RECORDER» модель DVR3104 - зберігати при кримінальному провадженні; пульт дистанційного керування - повернуто власнику ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:
Як встановив суд, ОСОБА_8 скоїв умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин: відповідно до ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність, пов`язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, проводиться в порядку, встановленому законодавством. Збирання, заготівля, переробка, реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняється. Всупереч вказаних норм законодавства України, обвинувачений без державної реєстрації в якості фізичної особи-підприємця та без спеціального дозволу (ліцензії), отриманої в установленому законом порядку, в період з травня 2016 року по 25 жовтня 2016 року, на території власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював операції із прийому (купівлі) брухту чорних металів, тобто діяльність, пов`язану з купівлею по ціні 1 грн. 60 коп. 2 грн. 40 коп. за 1 кг. металобрухту у фізичних осіб з подальшим його зберіганням на території власного огородженого подвір`я, чим організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.
Так, ОСОБА_8 , за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , незаконно купавав металобрухт, а саме: в травні 2016 року придбав у ОСОБА_10 брухт чорних металів промислового значення вагою 10 кілограм за ціною 1 грн. 60 коп. за один кілограм на суму 16 грн.; на початку жовтня 2016 року придбав у ОСОБА_11 брухт чорних металів промислового значення вагою 40 кілограм за ціною 2 грн. 20 коп. за один кілограм, які в подальшому обміняв на продукти харчування; 25 жовтня 2016 року придбав у ОСОБА_12 брухт чорних металів промислового значення вагою 10 кілограм за ціною 2 грн. 40 коп. за один кілограм на суму 24 грн; 25 жовтня 2016 року придбав у ОСОБА_13 брухт чорних металів промислового значення загальною вагою 16 кілограм, заплативши 30 грн.
25 жовтня 2016 року, о 17 год. 05 хв., в АДРЕСА_1 , на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_8 проведено обшук на підставі ухвали Андрушівського районного суду Житомирської області № 272/1121/16?к від 21.10.2016 року, в ході якого виявлено та вилучено різний брухт чорних металів загальною вагою 1850 кг.; безномерні механічні ваги, накопичувач інформації з камери відеоспостереження, встановленої на території вказаного домоволодіння.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вказує, що Законом України від 12.02.2015 р. №191-VIII до ст.213 КК України внесено зміни відповідно до яких диспозиція ч. 1 вказаної статті викладена як: здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.
Вважає, що суд під час ухвалення вироку дії особи вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.213 КК України, проте в редакції, яка діяла до моменту вчинення злочину, а тому судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає, що вироку суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи, а тому ухвалений з порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.
Вказує, що в обвинувальному висновку від 08 грудня 2016 року зазначено, що ОСОБА_8 «організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту».
Всупереч вимогам кримінально процесуального законодавства суд не взяв до уваги трактування ст. 1 ЗУ «Про металобрухт», де зазначено, що операції з металобрухтом це «заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів». Цією ж статтею вказаного Закону визначаються інші терміни, які повинні були бути використані судом для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину передбачений ч. 1 ст.213 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, і відсутні докази, що він організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.
Також, вказує, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_8 , а саме, що працівниками поліції при проведенні обшуку у нього з домоволодіння були вилучені вироби з металу, які належали йому особисто, ознаки яких він вказував, які йому були потрібні в використанні в домогосподарстві.
Відповідно до ст. 1 ЗУ Про металобрухт «Металобрухт «це - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішення власника втратили експлуатаційну цінність».
Крім цього, зазначає, що суд не оглянув при дослідженні доказів речові докази (вилучений металобрухт), а тому виникає сумнів, чи існують речові докази взагалі.
Не може бути належним доказом, як зазначено в вироку «подальший вивіз з території господарства металобрухту», тобто збут металобрухту ОСОБА_14 .
В судовому засіданні не встановлено, куди вивозився металобрухт, з якою метою, яка вага була металобрухту, чи отримував ОСОБА_8 будь-яку винагороду за збутий металобрухт та чи складались і вилучались докази про зданий металобрухт.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження як вбачається зі змісту скарги за недоведеністю вини.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив щодо апеляційної скарги захисника, захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисту та частково прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність.
Законом України від 12.02.2015 року №191-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 р. були внесені зміни до статті 213 КК України.
Згідно цих змін диспозиція ч. 1 ст. 213 КК України викладена в такій редакції - здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції під час підготовчого провадження при перевірці обвинувального акту та ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 цих обставин не врахував застосував закон, який не підлягав застосуванню, кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 1 ст.213 КК України, в редакції від 15.11.2011 року (ЗУ №4025-VI), яка діяла до моменту вчинення кримінального правопорушення, а зокрема визнав винним ОСОБА_8 у здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації, організувавши незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 не може бути визнаний законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Під час нового судового розгляду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, а також перевірити та дати оцінку доводам сторони захисту.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: