Провадження № 1-кп/734/207/17 Справа № 734/3250/17
іменем України
10 жовтня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, курсанта 6 навчальної механізованої роти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України,
ОСОБА_5 12 квітня 2017 року призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому солдат ОСОБА_5 направлений до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та призначений на посаду курсанта 6 навчальної механізованої роти вказної військової частини.
Згідно виклику Харківського політехнічного інституту від 26.06.2017 № 897 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2017 № 152, військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вибув у відрядження до Харківського політехнічного інституту АДРЕСА_3 на 30 (тридцять) діб для проходження зборів та складання вступних випробувань.
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу в умовах особливого періоду.
29.06.2017 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом,вирішив тимчасово ухилитись від проходження військової служби шляхом неприбуття для здачі вступних іспитів до Харківського політехнічного інституту. Реалізуючи задумане, 29.06.2017 солдат ОСОБА_5 , отримавши дозвіл на відрядження до Харківського політехнічного інституту для проходження навчальних зборів та складання вступних випробувань, цього ж дня вибув з військової частини НОМЕР_1 . Проте, до вищевказаного вищого навчального закладу ОСОБА_5 не поїхав, а направився до місця проживання своїх батьків, а саме: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до 13.08.2017.
В подальшому, 13 серпня 2017 року солдат ОСОБА_5 був доставлений працівниками Військової служби правопорядку до військової прокуратури Деснянського гарнізону та 14.08.2017 слідчим суддею Козелецького районного суду Чернігівської області останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Таким чином солдат ОСОБА_5 ухилявся від проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у період з 29 червня 2017 року по 13 серпня 2017 року включно.
10 жовтня 2017 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 409 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережне визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики з місця служби, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 3 ст. 409 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 місяці арешту з відбуванням на гауптвахті
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 409 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.
Речові докази у провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу, а саме до 12 жовтня 2017 року.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 місяці арешту з відбуванням на гауптвахті.
Строк відбуття покарання рахувати з 13 серпня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу, а саме до 12 жовтня 2017 року.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя