Провадження № 1-кп/200/227/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3

представника потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро судове провадження № 1кп/200/227/18 (кримінальне провадження № 0001457) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, яка має неповну середню освіту, розлучену, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , працюючи на підставі наказу №174-КП від 15.09.2016 року на посаді касира торгового залу в розрахунково-касову зону супермаркету «Варус-1», розташованого по вул. Панікахи, буд. 15 в м. Дніпрі, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілісності та збереження ввірених їй підприємством у встановленому порядку товарно-матеріальних цінностей, а саме була зобов`язана вживати заходів до запобігання спричинення шкоди, вести облік, складати та надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишках ввірених матеріальних цінностей, тобто будучи матеріально відповідальною особою, вчинила злочин проти власності за наступних обставин.

Так ОСОБА_5 , працюючи на посаді касира торгового залу в розрахунково-касовій зоні супермаркету «Варус-1», розташованого по вул. Панікахи, будинок 15 в м. Дніпрі, будучи матеріально відповідальною особою, 19.05.2017 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на привласнення ввіреного їй майна, перебуваючи в службовому приміщенні центральній касі супермаркету «Варус-1» за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, будинок 15, діючи умисно з корисливих мотивів, привласнила грошові кошти на загальну суму 500 гривень 00 копійок, що належали ТОВ «Омега», які були ввірені їй у зв`язку з виконанням службових обов`язків, чим заподіяла ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю. Пояснила, що вона працювала касиром в супермаркеті «Варус-1», який розташований на вул. Панікахи в будинку №15 в м. Дніпрі. 19.05.2017 року вона вранці прийшла на роботу і забула внести на касовому апараті 500 гривень, які їй видають перед початком робочого дня. В кінці дня, підбиваючи касу вона виявила, що в неї на 500 гривень більше, ніж повинно бути. Вона злякалася та забрала 500 гривень і поклала їх спочатку в кишеню форменого одягу, а потім в свій гардеробний ящик для одягу. Наступного дня її викликали співробітники поліції. У вчиненому кається. Гроші вона повернула. Заявила клопотання про застосування до неї положення Закону України «Про амністію в 2016 році» та просила звільнити її від відбування покарання.

Крім повного визнання своєї вини самою обвинуваченою, її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину також підтверджується показами представника потерпілого ОСОБА_4 , допитаного під час судового розгляду, який показав, що він працює в службі безпеки супермаркету «Варус-1», який розташований на вул. Панікахи в м. Дніпро. 19.05.2017 року у вечірній час старший касир супермаркету повідомила, що у касира ОСОБА_5 недостача 500 гривень. Він проглянув відеозапис та побачив, як касир ОСОБА_5 декілька разів перераховувала касу, а потім забрала з каси 500 гривень, завернула в ганчірку та поклала в свій карман. Після цього він викликав поліцію. На даний час матеріальна шкода відшкодована. Просив задовольнити клопотання обвинуваченої та застосувати до неї амністію, звільнивши від покарання.

Прокурор вважав за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Судом було роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_5 положення ст. 349 КПК України. ОСОБА_5 просила розглядати справу у скороченому порядку без виклику свідків та без дослідження письмових доказів.

В зв`язку із повним визнанням вини обвинуваченою ОСОБА_5 , позицією інших сторін кримінального провадження, суд вважав за можливе проводити розгляд даного кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вважаючи доведеною таким чином вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, суд кваліфікує її дії за ч.1 ст. 191 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, що виразилися в привласненні чужого майна, яке було їй ввірене.

Вивченням особи обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання, з врахуванням особистості обвинуваченої, мотивів вчинення злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.

Також суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення Закону України «Про амністію в 2016 році» з наступних підстав.

Відповідно до п. в) статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», Верховна Рада України постановила: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про амністію в 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, вчинила злочин середньої тяжкості, має дитину, якій не виповнилося 18 років і підпадає під дію п. в) статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році». Заявила клопотання про застосування до неї закону про амністію та звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 374-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік.

Застосувати до ОСОБА_5 п. в) статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

На підставі п. в) статті 1, статті 13 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного даним вироком суду.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати при матеріалах справи.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1