Справа №295/3056/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря
судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 286 ч.1 КК України,
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
19 січня 2018 року близько 20 години 11 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем KIA CEE`D, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині проспекту Миру в м. Житомирі в напрямку вул. Богунської в сторону проспекту Незалежності.
Здійснюючим проїзд проїзної частини проспекту Миру, на дозволяючий зелений сигнал світлофора, порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, у даній дорожній обстановці не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу та, як наслідок допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину проспекту Миру, поза межами пішохідного переходу, справа наліво відносно руху автомобіля KIA CEE`D, д.н.з. НОМЕР_1 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.
Так, необережні дії ОСОБА_6 , які виразились в порушенні ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінальнго провадження та звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та повним відшкодуванням заподіяної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за примиренням та повним відшкодуванням заподіяної шкоди. Зазначив, що клопотання подається ним добровільно, без будь-якого примусу.
Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання підтримав. Свою вину визнав в повному обсязі.
Прокурор не заперечує проти закриття справи відносно обвинуваченого, із застосуванням ст.46 КК України.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що кримінальна справа може бути закрита згідно ч.2 п.1 ст.284 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України.
Стаття 46 КК України передбачає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим злочин є злочином невеликої тяжкості. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, відшкодував заподіяну матеріальну і моральну шкоду. Дії обвинуваченого свідчать про його щире визнання своєї вини, повне відшкодування заподіяної шкоди. ОСОБА_6 є особою, яка не представляє суспільної небезпеки.
Окрім того, ОСОБА_6 раніше не притягувався до будь-якої відповідальності.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 .
Питання стосовно речових доказів, судом вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з пунктом 32 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив їх передачу на зберігання.
Зважаючи на те, що автомобіль марки «KIA CEE`D», д.н.з. НОМЕР_1 , має статус речового доказу, він підлягає поверненню його володільцю ОСОБА_6 без будь-яких витрат з боку володільця тимчасово вилученого майна, оскільки такі витрати здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, а вимоги третіх осіб щодо сплати коштів за зберігання речових доказів ж неправомірними.
Керуючись ст. ст. 284 ч.2 п.1, 314 КПК України та ст. ст. 44,46 КК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а провадження по справі за ст. 286 ч.1 КК України закрити.
Речові докази: автомобіль марки «KIA CEE`D», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів (м. Житомир, вул. Покровська,96) повернути безоплатно його володільцю ОСОБА_6 ; DVD диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1