Номер провадження: 11-кп/785/605/17
Номер справи місцевого суду: 1531/1107/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 20.02.2017 року по кримінальному провадженню №0000013, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.11.2012 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 31.01.2017 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до положень ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також з ОСОБА_7 стягнуто на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному проваджені в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень,

встановив:
Вищевказаним вироком була затверджена угода від 31.01.2017 року, укладена між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , в якій останній визнав себе винним у тому що у другій половині грудня 2010 року, будучи директором ТОВ «Група Технобуд ЛТД», яке 12.11.2010 року виграло тендер по будівництву розвідної водогінної мережі по вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Одеської області, виконуючи на підставі статуту покладені на нього організаційно-розпорядчі повноваження, розуміючи, що всі роботи, передбачені договором підряду №1 та проектно-кошторисною документацією з будівництва розвідної водогінної мережі не виконано та виконати їх в термін до 31.12.2010 року не має можливості, керуючись корисливим мотивом, склав у спеціалізованій розрахунково-кошторисній програмі для будівництва АВК-3 акти прийому виконаних робіт та вказав в цих актах завідомо неправдиві відомості щодо обсягу виконаних робіт на суму 636 769,2 гривень. Після цього ОСОБА_7 вказані акти надав на підпис голові Фрунзівської селищної ради ОСОБА_9 , яка, несумлінно виконуючи свої службові обов`язки, підписала їх. В подальшому ОСОБА_9 надала ці акти головному бухгалтеру селищної ради для складання платіжних доручень і подальшого перерахування бюджетних коштів. Після узгодження всіх необхідних процедур 24.06.2011 року Управлінням державного казначейства у Фрунзівському районі на рахунок ТОВ «Група Технобуд ЛТД» були перераховані бюджетні кошти в розмірі 636 769,2 гривень.

Згідно з висновком комплексної судово-будівельної і економічної експертизи №38/12 від 01.11.2012 року сума шкоди, яка заподіяна Фрунзівській селищній раді шляхом безпідставного перерахування коштів на рахунок ТОВ «Група технобуд ЛТД», становить 180 191,2 гривень.

Не погоджуючись з вказаним вироком в частині стягнення витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає вирок необґрунтованим та просить змінити в частині розміру процесуальних витрат, що були стягнуті з ОСОБА_7 , оскільки вказані витрати були оплатою за проведення комплексної судово-будівельної і економічної експертизи, однак висновок експертизи наведений як доказ винуватості також і іншої обвинуваченої у даній справі - ОСОБА_9 , щодо якої ухвалою суду від. 20.02.2017 року було закрито провадження та яку звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч.2 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності. Захисник також вказує, що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_7 судові витрати у сумі 15000 грн., оскільки процесуальні витрати повинні бути розподіленні між обвинуваченими у рівних частках, тобто по 7500 гривень з кожного.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; прокурора який заперечував проти апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Частиною другою вказаної норми передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність його кваліфікації та справедливість призначеного йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є різновидом процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї норми передбачено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Разом з цим, згідно з ч.3 ст.475 КПК України, у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
У відповідності до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у вироку суду поряд з іншими відомостями зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в угоді про визнання винуватості від 31.01.2017 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 не міститься жодних узгоджених сторонами положень про стягнення судових витрат.

Незважаючи на це, суд першої інстанції у вироку зазначив, що витрати на залучення експерта в сумі 15 000 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , цим самим вийшовши за межі укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, що не передбачено чинним КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити її частково, а оскаржуваний вирок - скасувати в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 20.02.2017 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.4 ст.191 КК України, скасувати в частині стягнення з ОСОБА_7 судових витрат в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на користь держави за проведення експертиз у кримінальному провадженні.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4