Провадження № 1-кс/520/10/15
УХВАЛА
06.01.2015 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 року заявник ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.214 і ч.2 ст.375 КК України і проведення досудового слідства, яка в подальшому була направлена до прокуратури Одеської області.

27.01.2014 року ОСОБА_4 звернувся з скаргою на бездіяльність прокурора щодо невнесення за його заявою відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до Приморського районного суду м. Одеси, яка, згідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 12.12.2014 року, 23.12.2014 року надійшла до Київського районного суду м. Одеси для розгляду по суті.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував на задоволенні скарги та заявника, який наполягав на її задоволенні з вказаних в скарзі підстав, ознайомившись в матеріалами скарги, вважаю, що в задоволені скарги належить відмовити з наступних підстав.

У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто в цій статті КПК України йдеться про невнесення саме тих відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.

Частина п`ята ст.214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником виявлених з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Заявник ОСОБА_4 в якості даних, які, на його думку, свідчать про скоєння суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вказує ухвалення нею процесуального рішення по цивільному провадженню, а саме рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 року, з яким він не згоден, і яке, як він вважає, не відповідає вимогам закону, порушує його права, і тому, на його думку, є неправосудним.

Згідно до рішень Конституційного суду України, а також Пленуму Верховного суду України, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, а також оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної або касаційної інстанції, і не може даватися будь якими іншими органами.

Тобто вирішення питання про те чи було при прийнятті рішення порушено норми матеріального чи процесуального права, так само, як і питання обґрунтованості викладених у таких рішеннях доводів, є виключно прерогативою та компетенцією вищестоящого суду.

Крім того, не дивлячись на те, що заява ОСОБА_4 має назву «заява про вчинене кримінальне правопорушення», фактично в ній не міститься жодних даних про ознаки кримінального правопорушення. Доводи, наведені ОСОБА_4 у заяві, є його особистою оцінкою дій судді ОСОБА_5 , ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності дій останньої, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Будь-яких фактичних даних, окрім припущень та міркувань самого заявника, про вчинення суддею дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, в заяві ОСОБА_4 не наведено. Незгода ОСОБА_4 з рішеннями суду має здійснюватись в порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, а не шляхом подання заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення.

Вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 року ОСОБА_4 було оскаржено, та 30.10.2013 року ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в якій він посилався на незаконність рішення з вказаними ОСОБА_4 доводами, відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При вказаних обставинах, дані, вказані заявником, не місять фактичних даних чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень.

Заява ОСОБА_4 за своїм змістом, не може бути визнаною такою, що містить дані про кримінальне правопорушення, а обставини, викладені у заяві, такими, що охоплюються поняттями вказаних заявником злочинів.

В зв`язку з викладеним вважаю, що при розгляді заяви посадових осіб прокуратури Одеської області підстав для реєстрації цього звернення у Єдиному реєстрі досудових розслідувань згідно до вимог ст..214 КПК України, не було.

При розгляді скарги заявник надав клопотання про витребування матеріалів цивільного провадження, а також про відкладення розгляду в зв`язку з з`ясуванням обставин розгляду його клопотання про відвід суддею ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги відсутність необхідності витребування цивільного провадження для розгляду скарги, а також, що з`ясування обставин розгляду клопотання про відвід не підлягають вирішенню в цьому провадженні, вказані клопотання не підлягають задоволенню і скарга має бути вирішена по суті при наданих суду матеріалах.

Керуючись ст.303, 304, 305 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення за його заявою від 25.12.2013 року відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1