Провадження №1-кп/761/1973/2017
В И Р О К
іменем України
21 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду кримінальне провадження відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001830 від 14.02.2017 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золоте, Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину на утриманні, працюючого пресувальником на підприємстві «Геліос», із неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:
14 лютого 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 , прибувши за місцем мешкання своєї дружини ОСОБА_5 , а саме до приміщення квартири АДРЕСА_3 , побачив, що в квартирі перебувають ОСОБА_5 , їх спільний малолітній син ОСОБА_6 та раніше незнайомий йому ОСОБА_7 котрі всі разом спали на розкладному дивані.

В результаті побаченого у ОСОБА_4 сформувався злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких ушкоджень, на ґрунті ревнощів та особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 пройшов до приміщення кухні та взяв з полиці, яка розташована під стелею над вхідними дверми до приміщення кухні, металеву фомку та повернувся до приміщення кімнати, де на той час спали на розкладному дивані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Наблизившись до ліжка, 14 лютого 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв., ставши навпроти ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , умисно з мотиву ревнощів та особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, утримуючи в обох руках металеву фомку, умисно наніс нею не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_7 , а саме області правої скроневої ділянки голови.

Після отримання вищевказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 намагався підвестись та вчинити фізичний опір злочинним діям ОСОБА_4 , однак, останній з метою подолання опору потерпілого умисно, з мотиву ревнощів та особистих неприязних відносин, тримаючи металеву фомку в правій руці умисно наніс йому не менше трьох ударів в область голови, внаслідок чого потерпілий опинився в положенні на колінах, після чого ОСОБА_4 наніс йому ногою не менше одного удару в пахову ділянку.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 440/е від 12 травня 2017 року, а саме: тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді: «а) відкрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа в ділянці задньої черепної ямки, забій головного мозку з формуванням геморальних вогнищ в лівій скроневій, правій лобно-базальній та середнє-лобній ділянках. Забійна рана тім`яної ділянки зліва, підшкірний крововилив лобно-скроневої ділянки справа, розрив барабанної перетинки зліва.»

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України, винуватим у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся, детально розповів про обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 дав показання про те, що він п`ять років спільно проживає з ОСОБА_5 , а з 2015 року в офіційному шлюбі. В шлюбі в них народився син ОСОБА_9 2014 року народження. Приблизно за місяць до подій, які сталися 14 лютого 2017 року, його дружина ОСОБА_5 після сварки повідомила, що бажає розлучитись та бажала, щоб він залишив їх спільне місце проживання, так як в неї з`явився інший чоловік ОСОБА_10 . Він не бажав розлучатися, однак ОСОБА_11 повідомила йому, що буде жити з ОСОБА_10 , але не заперечувала, щоб він бачився з дитиною. Він, забравши дитину, поїхав до батьків дружини, що проживають в м. Бровари Київської області. 13 лютого 2017 року він разом з дитиною повернувся до дому до квартири АДРЕСА_3 . В квартирі в цей час, разом з його дружиною, перебував раніше незнайомий йому чоловік, як йому стало відомо пізніше ОСОБА_12 , який вимагав у нього піти геть та висловив погрози йому. Він, сказав, що проживатиме в квартирі поки не знайде собі інше житло, після чого пішов з квартири у своїх справах. Коли він повернувся до дому вранці, приблизно о 03 год. 00 хв. 14 лютого 2017 року, то побачив, що його дружина спільно з ОСОБА_13 знаходяться в одному ліжку, обіймаються та цілуються, а його дитина поруч з ними спить. Побачивши цю картину він дуже приревнував свою дружину до ОСОБА_7 , в нього виникло неприязне відношення до останнього та він зі стелажу над кухонними дверима взяв металеву фомку, з якою, повернувшись до спальні, наніс декілька ударів у область голови ОСОБА_14 , після чого, останній схопився з ліжка, а він, злякавшись, наніс йому ще три удари в праву область голови. Після чого, ОСОБА_7 впав, а він наніс йому ногою удар в пах. Його дружина намагалась відібрати у нього фомку та він наніс їй також один удар в область голови, а замахнувшись вдруге передумав, усвідомивши, що його дитині потрібна мати. Побачивши, що з голови у ОСОБА_14 йде кров, він разом з дружиною намагався надати останньому першу медичну допомогу, а після того, як побачив, що потерпілому стає гірше, викликав швидку медичну допомогу. В подальшому, перебуваючи в шоковому стані, він вийшов на вулицю та ходив цілий день, повернувсь у вечорі до дому був затриманий працівниками поліції. Розкаюється у скоєному, планує відшкодувати збитки потерпілому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, є сиротою, даний злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, він працює, має постійне місця проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, не має психічних розладів та наркотичної залежності, має на утриманні малолітню дитину.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, віктимну поведінку потерпілого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Враховуючи, наявні у суду характеризуючі матеріали на особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, його процесуальну поведінку, те, що він планує відшкодувати збитки потерпілому, має місце проживання та реєстрації, працює, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , не становить загрози для суспільства і його виправлення можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим, звільняє його від відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності з положенням ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Зобов`язати на підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речовий доказ футболку червоного кольору; джинсові штани темно-синього кольору; шкіряний ремінь коричневого кольору; спортивні штани чорного кольору з написом літерами зеленого кольору «ОЛХ»; чоботи чорного кольору із шнурками чорного кольору; куртку (пуховик) чорного кольору передати у розпорядження обвинуваченого ОСОБА_4 .

Металевий предмет, ззовні схожий на монтировку (фомку), довжиною приблизно 50 см., діаметром приблизно 2 см.; полотенце зі слідами речовини бурого кольору знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:
суддя