Справа № 364/689/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1029/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 13.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2017 року. м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Володарськогорайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гайворон, Володарського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України та призначено покарання йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
Згідно вироку, 20 січня 2017 року, близько 06 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить його матері ОСОБА_8 , рухаючись в смт Володарка, по вул. Зарічна, не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля, не впорався з керуванням та допустив наїзд на бетонний паркан та електроопору, тим самим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Після вчинення вищевказаного правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 залишив свій автомобіль на місці пригоди та направився до місця свого проживання.
Знаходячись по місцю свого проживання, достовірно знаючи про те, що його автомобіль знаходиться на вул. Зарічна, в смт Володарка, Київської області, о 07 год. 35 хв. 20 січня 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 з мобільного телефону умисно, з метою уникнення від відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, зателефонував на спецлінію «102» Головного управління Національної поліції в Київській області та повідомив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, а саме про те, що невідомі особи незаконно заволоділи його автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він залишив 19 січня 2017 року в замкненому стані в центрі смт Володарка, Київської області, в подальшому допустили ДТП та зникли.
20.01.2017 року о 07 год. 37 хв. від оператора служби «102» УІПКП «102» до Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що заявник ОСОБА_7 виявив відсутність власного автомобіля марки «BMW», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, в баку залишилось 10 л. палива, зі слів заявника він залишив автомобіль в центрі селища вчора ввечері. Зі слів заявника зараз його автомобіль знаходиться в смт Володарка біля автопарку.
З метою реагування на вищевказане повідомлення, працівники поліції прибули до місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , де він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, тобто за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи протиправність своїх дій, власноручно, в письмовій формі подав неправдиву заяву про те, що невідома особа 20.01.2017 року, близько 07 год. ранку заволоділа його автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого надав працівникам поліції письмове пояснення з приводу обставин, за яких відбулося незаконне заволодіння його автомобілем.
Не погоджуючись з таким рішенням суду обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити йому покарання у виді штрафу із застосуванням ст.. 69 КК України.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Вказує, що за час проведення досудового розслідування багато раз пожалкував про скоєне, навчений та покараний наріканнями оточуючих людей. Щиро розкаюється. Вказує, що раніше не судимий, за місцем проживання характеризують задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Вважає, що можливо призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його від кримінально відповідальності у відповідності до вимог ст. 45 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.383 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити йому покарання та призначити штраф, однак суд апеляційної інстанції позбавлений такої можливості, оскільки штраф це реальна міра покарання, тобто призначення даного виду покарання погіршує становище обвинуваченого.

Однак, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду Київської області ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям відповідно до вимог ст. 45 КК України про що і просить обвинувачений.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, яке згідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 провинну у скоєному визнав, щиро покаявся, активно сприяв його розкриттю, висловлює жаль з приводу вчиненого. Помякшуючі покарання обставини, наявність яких обов`язкова при застосуванні ст. 45 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину наведені як в обвинувальному акті так і у вироку суду і під сумнів учасниками процесу не ставляться. Будь якої шкоди, в розумінні ст. 45 КК України, ОСОБА_7 не заподіяно та збитків не завдано.

Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим і його необхідно здійснювати, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

Аналіз досліджених матеріалів дає підстави колегії суддів зробити висновок про те що є всі підстави для застосування до ОСОБА_7 дії ст. 45 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Володарського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 383 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 , від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4