АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1896/17 Справа № 191/419/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000600 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із змінами до неї захисник просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не роз`яснив обвинуваченому зміст ст.63 Конституції України та його право у разі необхідності мати захисника, і право щодо можливості забезпечення обвинуваченого кваліфікованою правовою допомогою в разі відсутності у нього коштів на залучення захисника, а також не було вручено обвинуваченому пам`ятку про його права і обов`язки в суді, які не було роз`яснено судом, чим порушив право обвинуваченого на захист.
Також посилається на те, що розглядаючи кримінальне провадження у спрощеному порядку, суд не з`ясував, чи правильно сторони розуміли зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, чим грубо порушив вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вважає, що при розгляді кримінального провадження в скороченому порядку, суд не звернув увагу, що обвинувачений в ході його допиту у судовому засіданні повідомив про те, що пам`ятає не всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, а пояснення, які він надав, не є ідентичними викладеним в обвинувальному акті обставинам у зв`язку з чим, не можна встановити винність ОСОБА_8 відповідно до пред`явленого обвинувачення тільки на підставі короткої відповіді, що він визнав себе винним.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці без позбавлення права керувати транспортними засобами; також вирішено питання щодо стягнення судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 01 серпня 2016 року приблизно о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним мотоциклом «Дніпро-11» з коляскою без реєстраційного номеру, рухався по проїзній частині вул. Леніна в районі будинку № 27 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області з боку центральної частини смт.Славгород у напрямку с. Бігма Синельниківського району Дніпропетровської області, порушуючи п. п. 1.3, 1.5, 2.1 (а), (б), 2.3 (б), 2.9 (а) та 10.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив свій напрямок руху вправо, в результаті чого допустив наїзд правою стороною коляски мотоцикла на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , який в цей час слідував у попутному з ним напрямку в районі будинку № 27 по вул. Леніна в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області.

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.1 (а), (б), 2.3(б), 2.9 (а) та 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.9 Водієві забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

Порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України привело до цієї дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої неповнолітній пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з технічного запису судового засідання від 15 серпня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вину у скоєні злочину визнав, а тому, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Однак, під час допиту обвинуваченого, ОСОБА_8 пояснював у судовому засіданні, що усіх обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння і як саме він допустив наїзд мотоциклом на потерпілого ОСОБА_9 він не знає, на поставлені судом йому питання відповідав, що не знає, отже, обвинувачений не підтвердив у судовому засіданні всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд позбавлений був можливості пересвідчитися в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин, а тому підстави для розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, були відсутні.
З огляду на це суд мав провести судове слідство у повному обсязі, у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції не відповідає положенням ст. 370 КПК України.
Також із аудіозапису, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, слідує, що судом було лише формально з`ясовано, чи зрозумілі обвинуваченому права та обов`язки, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні розписки про отримання пам`яток про процесуальні права та обов`язки учасниками судового процесу.
Стаття 345 КПК України передбачає, що судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом.

Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Не вручення пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченому ОСОБА_8 , який захищав свої інтереси в суді першої інстанції сам, вплинуло на те, що він позбавлений був можливості ознайомитись із правом на захист, не було роз`яснено право на захист, та не з`ясовано, чи потрібен йому захисник і в ході судового розгляду, у зв`язку з чим є обгрунтованими доводи сторони захисту щодо порушення права на захист.
Допущені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду суду слід врахувати викладене, належним чином дослідити усі обставини кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги захисника та прийняти законне й обгрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. п. 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження та права на захист, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. ст. 20, 349, 370 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст.415 КПК України.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України усунути допущені порушення та прийняти рішення по суті, у зв`язку з чим вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4