справа № 208/7047/17
№ провадження 1-кс/208/1891/17
УХВАЛА
Іменем України

12 грудня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , представників власника майна ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погодженого з прокурором клопотання слідчого про арешт майна -
в с т а н о в и в:
Згідно клопотання, до Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_8 та невстановлені особи вчинили шахрайські дії відносно майна ПП «Світлана 2000», а також останній не повертає власнику зазначеного підприємства документи щодо здійснення фінансово-господарської діяльності, облікових документів, статут і печатку підприємства.
Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав №104190285, №104183016, №105085093, № 107222675 приватне підприємство «Світлана-2000» є власником культурно-рекреаційного центру розташованого за адресою пр. Свободи, 42 В у м.Кам`янське (частка 98/100), торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 (частка 67/100), торговельного комплексу по АДРЕСА_2 (частка 21/50), будівля кафе по АДРЕСА_3 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 зазначив, що з 1999 року він є власником ПП «Світлана 2000». У власності ПП «Світлана-2000» маються об`єкти нерухомості, а саме культурно-рекреаційний центр за адресою АДРЕСА_4 , та торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 .
В 2007 році, ОСОБА_5 , як власником підприємства, на посаду директора ПП «Світлана-2000» призначено ОСОБА_8 , який був найманим працівником та ніякої власності у ПП «Світлана-2000» не мав. 15.07.2015 року, ОСОБА_5 , Мошна з посади директора підприємства звільнено, так як останній штучно зменшував фактичний дохід підприємства (зокрема доходи від оренди нерухомості), а різницю привласнював. Після звільнення, ОСОБА_9 став ухилився від передачі власнику ПП «Світлана-2000» ОСОБА_5 усіх документів і печатки зазначеного підприємства. Надалі, єдиним директором ПП «Світлана-2000» був ОСОБА_5 до 07.03.2017 року. З 07.03.2017 року, функції директора виконує ОСОБА_10 .
Восени 2017 року, ОСОБА_5 стало відомо, що колишній директор підприємства Мошна, від імені підприємства уклав договір позики, на підставі якого поручився перед ОСОБА_11 за виконання обов`язків ОСОБА_12 . За договором позики, укладеним 22.01.2014 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кредитором, до 31.12.2015 року, в позику боржнику ОСОБА_13 , передано 250 000 доларів США. При цьому ОСОБА_9 поручився майном, яке належить ОСОБА_5 як власнику ПП «Світлана-2000», хоча останнього про наявність цих договорів ОСОБА_9 не повідомляв. Власник у свою чергу не давав вказівок на їх укладення та вчинення будь яких правочинів в інтересах ПП «Світлана-2000». ОСОБА_5 вважає, що позика ОСОБА_12 ніби то отримана від ОСОБА_11 не існувала та усі документи стосовно зазначеної угоди сфальсифіковано з метою привласнення належного йому майна.
Враховуючи вищевикладене, слідчий вважає, що існує необхідність у накладені арешту на об`єкти нерухомого майна ПП «Світлана-2000», а саме культурно-рекреаційний центр розташований за адресою пр. Свободи, 42 В у м. Кам`янське (частка 98/100), торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 (частка 67/100) та торговельний комплекс по АДРЕСА_2 (частка 21/50), будівля кафе по АДРЕСА_3 , з метою запобігання можливості їх відчуження та збереження речових доказів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили задовольнити з підстав, наведених у його мотивувальній частині.
Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив накласти арешт на об`єкти нерухомості, зазначені в клопотанні, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, посилався на те, що група осіб шахрайським шляхом намагається заволодіти об`єктами нерухомості, що належать ОСОБА_5 .
Адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання, просив накласти арешт на перелічене в клопотанні майно, заборонивши відчуження нерухомості у будь-який спосіб.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, становив наступне.
Згідно до ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, тобто є предметом кримінального правопорушення. Арешт може бути накладено на нерухоме майно які перебувають у власності осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Ухвала про арешт майна виконується негайно.
У своєму клопотанні слідчий та прокурор в судовому засіданні просили накласти арешт з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, що в свою чергу спричинить втрату речей, які мають суттєве значення для кримінального провадження.
Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Встановивши, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, та беручи до уваги, що незастосування арешту зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, суд вважає, що надання дозволу на арешт майна надасть можливість для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.
Вважаючи клопотання слідчого таким, що відповідає вищезазначеним критеріям та вимогам КПК України, керуючись ст. ст.170-175 КПК України, -
у х в а л и в:
Ухвала про арешт майна виконується негайно, може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1