Ухвала
29 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 629/677/17

провадження № 51-1889ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (перша палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог та самі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Особі, що подала касаційну скаргу, слід ураховувати положення ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Проте наведених положень кримінального процесуального закону не дотримано. Зокрема, в поданій скарзі не міститься обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 заходу примусу, а відтак й необхідності зміни вироку на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу, приписи статей 50, 65 КК України й особливості правозастосування ст. 69 вказаного Кодексу.
Попри те, що вирок був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури, ОСОБА_4 не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом (за аналогічними доводами) та які саме доводи залишились поза увагою цього суду, а тому, й немає обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції.
Крім того, викладена у касаційній скарзі вимога про зміну вироку суду першої інстанції без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду, не узгоджується зі ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Поряд із цим ОСОБА_4 , направляючи до суду свою касаційну скаргу вказав, що скарга подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3