Справа № 191/1138/17
Провадження № 1-кп/191/219/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 29 січня 2017 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за участю в судовому розгляді: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
28.01.2017 року приблизно о 00:10 годин у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Так, достовірно знаючи, що на фермі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , знаходяться матеріальні цінності, останній визначив такі, як предмет свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 28.01.2017 року приблизно о 00.30 годин прибув за вищевказаною адресою. Після чого, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на таємне, викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через незачинені на замок двері, проник у середину ферми, звідки умисно, та особистої зацікавленості, викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: металевий сейф, вагою 64 кг, вартість якого згідно висновку експерта №67/01 від 08.02.2017 року становить 275 грн. 00 коп., чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав, та пояснив, що дійсно викладені вище обставини мали місце 28.01.2017 року. У вчиненому щиро розкаюється.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 надав суду позовну заяву про відшкодування шкоди внаслідок вчинення злочину, в якій просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 150 000 (сто п`ятдесят) тисяч гривень завдану внаслідок скоєння злочину. Посилався на те, що маральна шкода пов`язана із хвилюванням за майно, втратою нормальних життєвих зв`язків, необхідністю витрачати зусилля на поновлення свого здоров`я, про що надав суду виписку з історії хвороби №6741 про знаходження його на лікуванні в терапевтичному відділі Синельниківської центральної районної лікарні з 13.09.2017 року по 22.09.2017 року. Окрім того, зазначив, що його честь та гідність були принижені та він втратив упевненість в своїй особистій безпеці. Також посилався на те, що йому завдано матеріальні збитки в зв`язку з викупом сейфу, однак в позові не ставив вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків з обвинуваченого, та відповідно доказів цього не надав. Просив призначити покарання відповідно до закону.

Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав пред`явлений позов потерпілого ОСОБА_7 звертав увагу суду на особу потерпілого, зокрема те, що він являється інвалідом другої групи, йому причинені моральні страждання в зв`язку з позбавленням його майна, та просив суд відшкодувати спричинену моральну шкоду в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку. Потерпілий ОСОБА_7 , а також його представник ОСОБА_8 не заперечували проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене: ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах інкримінованого йому діяння з застосуванням ст.75 КК України.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Речові докази, вилучений згідно протоколу огляду предмету від 29.01.2017 року газовий металевий сейф «Шкаф 2 ШО-2 HCN ECCH 1537-79 11 1991», який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та переданий на відповідальне зберігання відповідно до охоронної розписки від 29.01.2017 - повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи оцінку вимогам цивільного позивача потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає встановленим, що потерпілому злочинними діями обвинуваченого заподіяна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого, необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

Враховуючи вказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди є завищеним, а тому приходить до висновку, що співмірний розмір моральної шкоди, з урахуванням наданих суду пояснень та доказів в підтвердження, який підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 становить 500 грн. 00 коп., в задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 (відповідно до висновку експерта щодо вартості викраденого майна, що становить 275 грн. 00 коп. а.с. 26-29), цивільний позивач не заявляв, посилання на те, що ним самостійно було викуплено викрадений сейф за власні кошти в суді не підтверджено та не надано належних цьому доказів.

Розмір витрат на залучення експерта не заявлено.

Дію запобіжного заходу, відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, припинено у зв`язку із закінченням строку дії ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.2 ч.2, п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання відповідно до охоронної розписки від 29.01.2017р.: газовий металевий сейф «Шкаф 2ШО-2 РСТ УССР 1537-79 11 1991» - повернути власнику ОСОБА_7 .

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

В решті заявлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1