АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/770/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого суддіПечерськогорайонного суду м. Києва від29 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_6 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги, строком до 03 лютого 2018 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Макіївки, Донецької обл., українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, те, що покладені на неї процесуальні обов`язки підозрювана не порушувала, та прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати,посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 вручено підозрюваній та захиснику 28 грудня 2017 року, а саме в останній день строку дії попередньої ухвали. Додає, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу не зважаючи на те, що дія попередньої ухвали вже закінчилась 28.12.2017 року о 24 годині 00 хвилин.
Також, адвокат вказує про недоведеність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник зазначає, що ОСОБА_8 сама повернулась до України, не дивлячись на її перебування у міжнародному розшуку.
Далі в апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та зазначає, що до клопотання прокурора не додано доказів наявності обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Крім того, автор апеляційної скарги вказує пронезаконне затримання підозрюваної та необґрунтоване застосування відносно неї запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисниказадоволеннюне підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000040, відомості про яке 18.02.2015 рокувнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

15 вересня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Постановою СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві від 21.09.2015 року підозрювану ОСОБА_8 оголошено в державний розшук, організацію якого доручено ВКР Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.
09 жовтня 2017 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_8 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_8 о 20 год. 50 хв. 21 листопада 2017 року затримано в порядку ст. 191 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжнийзахід у вигляді домашнього арешту із заборонено у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
29 листопада 2017 року керівником Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03 січня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді від 01 грудня 2017 року строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, продовжено до 29 грудня 2017 року.
Постановою першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 26 грудня 2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 03 лютого 2018 року.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строкудії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року задоволенота продовжено ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги, строком до 03 лютого 2018 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_8 під домашнім арештом, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність у матеріалах провадження доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у заяві ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 27.02.2015 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 04.03.2015 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 04.03.2015 року, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 20.12.2017 року, протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 20.12.2017 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_12 від 12.01.2016 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 04.03.2015 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 27.08.2015 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 12.08.2015 року,протоколі пред`явлення речей для впізнання від 17.08.2015 року, протоколі пред`явлення речей для впізнання від 17.08.2015 року та інших матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 .
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, у зв`язку із чим вимоги апеляційної скарги щодо недоведеності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати непереконливими.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_8 повернулась до України, знаючи про те, що перебуває у міжнародному розшуку, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу.
В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 .

Що стосується тверджень сторони захисту з приводу того, щоклопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_8 вручене підозрюваній та захиснику 28 грудня 2017 року, а саме в останній день строку дії попередньої ухвали, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, відповідно до якої копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, що мало місце в даному випадку.

Посилання апелянта на те, щодія попередньої ухвали закінчилась 28.12.2017 року, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, не заслуговують на увагу, оскільки термін застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, не перевищує максимально встановлений законом, а саме два місяці, та не виходить за межі терміну досудового розслідування.
Доводи адвоката про незаконне затримання підозрюваної, слід визнати непереконливими, оскільки дані твердження носять характер припущень, з урахуванням ненадання стороною захисту фактів на підтвердження наведеного.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_6 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги, строком до 03 лютого 2018 року включно, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4