Провадження №11-кп/772/1413/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) відмовлено,
в с т а н о в и в :
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 в якому останній просить привести вирок Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2003 року у відповідність до положень ст.72 КК України та правильно визначити початок його строку відбування покарання без терміну його попереднього строку перебування під вартою (з 31.05.2003 року по 22.06.2004 року).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) відмовлено.
Свою ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що норми про зарахування строку попереднього ув`язнення, закріплені у ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строкове покарання у виді позбавлення волі, передбачене ст.63 КК України, а ОСОБА_8 засуджений до довічного позбавлення волі, яке передбачене ст.64 КК України, й норми ст.72 КК України не застосовуються до покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні даного клопотання засудженого.
Крім того, зазначає, що засуджений ОСОБА_8 уже звертався до суду з аналогічним клопотання, яке було розглянуто та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі було відмовлено дана ухвала набрала законної сили 03.05.2017 року.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2017 року та постановити нову ухвалу, якою вирішити питання та виключити із строку його відбутого покарання, строку його попереднього перебування під вартою з 31.05.2003 року по 22.06.2004.
Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2017 року постановлена незаконно, з порушеннями вимог матеріального і процесуального законодавства.
Суд першої інстанції послався на те, що він вже звертався з подібним клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення перебування його у СІЗО у строк відбування покарання на підставі Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, проте останній зазначає, що з даним клопотанням до суду він не звертався.
08.06.2017 року засудженим було подано в суд першої інстанції клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення (терміну його затримання) у строк відбування покарання починаючи з 31.05.2003 року по 22.06.2004 року, проте судом йому було відмовлено, оскільки на нього не розповсюджується норми ч.5 ст.72 КК України так як він засуджений до довічного позбавлення волі.
Необхідність подачі його клопотання саме 08.06.2017 року була викликана тим, що раніше суд визнав що на нього не розповсюджується ч.5 ст.72 КК України. В теперішній час засудженому не ясно початок строку його відбування довічного позбавлення волі, так як по вироку Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2003 року при визначенні початку його строку відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, суд порахував, що на нього розповсюджуються вимоги ч.5 ст.72 КК України, а тому йому був зарахований строк перебування в СІЗО в строк відбування покарання з 31.05.2003 року, вважає що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що подане ним клопотання стосується перерахунку його строку відбування покарання відповідно до Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, що в свою чергу понесло за собою винесення незаконного рішення.
Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом по даній справі не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII.
Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», його дія застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуте повністю.
Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_8 затриманий 31.05.2003 року, і в подальшому засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2003 року за ч.2 ст.15 п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі, який Ухвалою Верховного Суду України від 22.06.2004 року - залишено без змін.
Відповідно до особової справи засудженого ОСОБА_8 початок строку покарання рахується з 31.05.2003 року, згідно протоколу затримання по дату набрання вироком законної сили, а саме, 22.06.2004 року.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.
Стаття 87 передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно-владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь - якої тяжкості.
Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 20 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.
Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Враховуючи вищевикладене, клопотання засудженого ОСОБА_8 слід задовольнити частково, в строк відбування ним покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 31.05.2003 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 22.06.2004 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з тим, засуджений ОСОБА_8 в своєму клопотанні, окрім приведення вироку Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2003 року у відповідність до положень ст.72 КК України, просить також правильно визначити початок його строку відбування покарання без терміну його попереднього строку перебування під вартою (з 31.05.2003 року по 22.06.2004 року), проте згідно з резолютивної частини вироку Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2003 року строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано з 31.05.20003 року, а тому останньому даним вироком чітко визначено початок строку відбування покарання, з огляду на що доводи клопотання останнього в цій частині є безпідставними.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року про відмову в зарахуванні ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_8 про приведення вироку Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2003 року щодо ОСОБА_8 у відповідність задовольнити частково.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 31 травня 2003 року по 22 червня 2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом