Справа № 697/346/18
Провадження № 1-кп/697/83/2018

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2018

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Канів Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого оператором заправних станцій на підприємстві ПАТ "Миронівський хлібопродукт", одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.191 КК України;;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи прийнятим згідно наказу за № 41-к від 18.02.2015 на посаду оператора заправних станцій на підприємство Канівської філії ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та згідно наказу голови правління ПАТ «Миронівський хлібопродукт» за № 1052-к від 13.12.2017 переведений на посаду оператора заправних станцій до ПАТ «Миронівський хлібопродукт», являючись особою, з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність за № 1009 від 19.02.2015, будучи особою, в правомірному володінні і віданні якої перебувало чуже майно - паливно - мастильні матеріали, 22.02.2018, близько 07 год. 00 хв., перебуваючи на території АЗС ПАТ «Миронівський хлібопродук», яка знаходиться в с. Степанці вул. Польова, 8 Канівського району Черкаської області, маючи умисел на привласнення чужого майна, умисно, з корисливою метою привласнив 15 літрів дизельного палива, яке йому ввірене та перебувало в його віданні, вартістю 19,25 грн. за 1 літр на загальну суму 288,75 грн., чим спричинив матеріальні збитки ПАТ «Миронівський хлібопродукт» на вказану суму, однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був затриманий працівниками служби безпеки ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав суду, що він, дійсно працює оператором заправних станцій на підприємство ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та 22.02.2018, близько 07 год. 00 хв., перебуваючи на території АЗС в с. Степанці хотів викрасти 15 літрів дизельного палива, але на місці був затриманий працівниками служби безпеки. У вчиненому кається, просить суд суворо не карати.

Суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, представник потерпілого правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.191 КК України доведена і кваліфікує його дії за ч.3 ст.15 ч.1 ст.191 КК України, як незакінчений замах на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в його віданні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді штрафу, без позбавленням права обіймати матеріально - відповідальні посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень, без позбавленням права обіймати матеріально - відповідальні посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Речові докази: 15 літрів дизельного палива передати начальнику складу ПММ ПАТ «Миронівський хлібопродукт» ОСОБА_5 .

На вирок суду можуть бути подані апеляції учасниками процесу на протязі 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/346/18

Головуючий ОСОБА_1