АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1960/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації. У відповідності до ч. 3 ст. 176 ЦПК України провадження за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином закрите.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 17.08.2016 близько 13 год. 12 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджав на проїзну частину бульв. Т. Шевченка підземного паркінгу по бульв. Т. Шевченка, 31 в м. Києві з метою виконання повороту праворуч та подальшого руху в напрямку вул. С. Петлюри.
В цей же час в другій смузі проїзної частини бульв. Т. Шевченка зі сторони площі «Перемоги» рухався мотоцикл «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

Підчас руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.: 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.2 Правил дорожнього рухуУкраїни.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились в тому, що він, під час керуванняавтомобілем не уважно стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, при виїзді на дорогу з місця стоянки зони не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу мотоциклу «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по проїзній частині бульв. Т. Шевченка, наближаючись до виїзду з місця стоянки, внаслідок чого навпроти будинку № 31 по бульв. Т. Шевченка в м. Києві здійснив зіткнення з вказаним мотоциклом.
В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратри м. Києва ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, згідно ст. 75 КК Україн звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; в іншій частині вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого та безпідставно застосував положення ст.ст. 75,76 КК України звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на незначний іспитовий термін.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та просить відмінити додаткове покарння позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що вирок суду в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є необґрунтованим та занадто суворим; суд першої інстанції неповною мірою врахувано наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та те, що дружина ОСОБА_7 взала кредит, щоб мати можливість розрахуватися з потерпілою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ; думку захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора та захисника ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального правопорушення, незворотні тяжкі наслідки злочину - смерть потерпілого, які настали через грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху; особу обвинуваченого ОСОБА_7 ; думку потерпілої, яка поклалась на розсуд суду; враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, дійшов законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. При цьому суд дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік на підставі ст.75 КК України, належним чином вмотивувавши своє рішення у вироку.

Отже, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та визначив його розмір в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України.

З урахуванням позиції потерпілої, підстав для посилення як основного так і додаткового покарання, як на цьому наполягає прокурор з наведених ним у апеляційній скарзі підстав, колегія суддів не вбачає..
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Інші доводи, викладені у апеляційних скаргах прокурора та захисника обвинуваченого, висновків суду не спростовують.
Підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених прокурором та захисником мотивів, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скаргипрокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - без змін.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4