Справа № 438/599/17
Номер провадження 1-кп/438/109/2017
В И Р О К
Іменем України
06 листопада 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, одруженого, має трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, раніш не судимого,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 25 квітня 2017 року, близько 12 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «УАЗ-31512», транзитний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним поза межами проїзної частини дороги у полі, яке примикає до вул. Бічна Джерельна у м.Борислав Львівської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1 п.п.1.5., 1.10. (в частині термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху», «перешкода для руху»); Р.2 п.п.2.1. а), 2.3.6), д); Р.10 п.п.10.1., 10.9., які виразилися в тому, що обвинувачений не отримавши посвідчення водія на право керування транспортним засобом та не маючи права керувати транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед початком руху та під час руху заднім ходом зазначеним транспортним засобом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, такими своїми діями здійснив наїзд на ОСОБА_10 , внаслідок чого останній отримав наступні тілесні ушкодження: закриті переломи ребер справа- 1-го ребра по середньо-ключичній лінії з пошкодженням пристінкової плеври; ІІ-го ребра по середньо-ключичній лінії; ІІІ-го ребра по середньо-підпахвовій лінії; ІУ-го ребра по середньо- підпахвовій та білягрудинній лініях; У-го по середньо-ключичній, середньо- підпахвовій та білягрудинній лініях; УІ-го ребра по середньо-ключичній, лопатковій з пошкодженням пристінкової плеври та білягрудинній лініях; УІІ-го, УІІІ-го та ІХ-го ребер по передньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій лінії з ушкодженням пристінкової плеври; Х-го ребра між лопатковою і біляхребтовою лініями з пошкодженням пристінкової плеври; ХІ-ХІІ-го ребер по біляхребтовій лінії з пошкодженням пристінкової плеври; закриті переломи ребер зліва- 1-го по біляхребтовій лінії; ІІ-го ребра по білягрудинній, передньо-підпахвовій та біляхребтовій лініях; ІІІ-го ребра по середньо-ключичній, передньо-підпахвовій, задньо-підпахвовій та біляхребтовій лініях; ІУ-го ребра по передньо-підпахвовій з пошкодженням пристінкової плеври та лопатковій лініях; У-го та УІ-го ребер по передньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій з пошкодженням пристінкової плеври; УІІ-го ребра по передньо та задньо-підпахвових лініях і лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври; УІІІ-го ребра по середньо та задньо- підпахвових лініях і лопатковій з ушкодженням пристінкової плеври; ІХ-го ребра по задньо-підпахвовій і лопатковій лініях; Х-го ребра по лопатковій та біляхребтовій лініях; ХІ-го ребра по біляхребтовій лінії; поперечний перелом тіла грудини між місцями прикріплення ІІІ-го і ІУ-го ребер; забій обох легень; крововиливи на внутрішній поверхні м`яких покривів голови в лобній та потиличній ділянках; синці в ділянках обох очниць, на спинці носа, на обличчі зліва, на спині в ділянці лівої лопатки, на боковій поверхні грудної клітки зліва; садна в скроневій ділянці зліва з переходом на ліву щоку, в ділянці носо-губного трикутника посередині та зліва, на передній поверхні лівого колінного суглобу, в ділянці попереку з обох сторін, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на підборідді посередині та зліва з червонкуватими поверхнями розташованими майже на рівні шкіри. Дані тілесні ушкодження були спричинені незадовго до смерті внаслідок дії твердого тупого предмета зі значною силою, та по ступеню тяжкості вони відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, а в даному випадку і призвели до смерті, тобто знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Вищевказані тілесні ушкодження були спричинені внаслідок стискання грудної клітки зі значною силою, коли гр. ОСОБА_10 , знаходився у горизонтальному чи близькому до нього положенні, не виключено внаслідок наїзду на нього автомобіля. Смерть гр-на ОСОБА_10 настала внаслідок важкої тупої травми грудної клітки у вигляді численних переломів ребер з обох сторін з пошкодженням легень та крововиливами в плевральні порожнини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав, що не маючи права керувати транспортним засобом, зранку 25 квітня 2017 року поїхав разом із своїм тестем автомобілем марки «УАЗ-31512», транзитний номер НОМЕР_1 за дровами. Близько 12 години цього ж дня, після цього як завантажили автомобіль дровами, поза межами проїзної частини дороги у полі, яке примикає до вул. Бічна Джерельна у м. Бориславі, тесть ОСОБА_10 вийшов з автомобіля щоб тросом закріпити дрова. В цей момент обвинувачений, не переконавшись, що рух заднім ходом буде безпечним, вчинив наїзд на свого тестя ОСОБА_10 . Обвинувачений намагався надати тестеві першу медичну допомогу, викликав швидку, проте тесть помер. Просить суд суворо не карати та звільнити його від відбуття покарання, застосувавши до нього амністію відповідно до п.«в»ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, законодавцем віднесено до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжує покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, одружений, має на утриманні трьох дітей, яким не виповнилось 18 років, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, раніш не судимий, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, зі слів обвинуваченого працює неофіційно, не отримував у встановленому порядку посвідчення водія на право керування транспортним засобом, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції із звільненням від відбуття покарання з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами, думку потерпілої ОСОБА_8 щодо обрання мінімального покарання, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції без позбавлення права керувати транспортними засобами, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений визнав винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засуджених та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_9 заявили клопотання про застосування до обвинуваченого амністії, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання, оскільки обвинувачений вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, має трьох дітей, яким не виповнилось 18 років та не позбавлений відносно них батьківських прав.
Прокурор та потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Далі, відповідно до вимог ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 , вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, має на утриманні трьох дітей, яким не виповнилось 18 років: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим 25 квітня 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року)Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому останій підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом також роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, зокрема вартість проведеної судово-автотехнічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу №1/433 від 16 червня 2017 у розмірі 1237 гривень 00 копійок; вартість проведеної транспортно-трасологічної експертизи №1/442 від 16 червня 2017 року у розмірі 1237 гривень 00 копійок та вартість проведеної судової-автотехнічної експертизи дослідження обставин та механізму ДТП №1/702 від 27 червня2017 1237 гривень 00 копійок всього у розмірі 3 711 гривень 00 копійок.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області від відбуття покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Речовий доказ у справі: автомобіль марки «УАЗ-31512», транзитний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_3 , повернути власнику транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області в дохід держави процесуальні витрати по справі документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3 711 гривень 00 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: суддя ОСОБА_1