Справа № 735/949/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/188/2018
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 липня 2017 року за № 0000251, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 14.03.2005 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі;

- 28.12.2007 року Коропським районним судом Чернігівської області за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт;

- 26.02.2008 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України до 4-х місяців 10 днів арешту;

- 11.11.2008 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 29.02.2012 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст.185 КК України.

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став і знову скоїв майновий злочин. Так, 07 липня 2017 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, повторно, проник до господарчого двору, звідки демонтував та викрав 13 метрів силового кабелю марки ВВГ 4х2,58 мм2, вартістю 287,56 грн., спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Далі, ОСОБА_7 23.07.2017 року, близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин, наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_10 . В результаті чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та крововиливів в ділянці обличчя, що згідно висновку експерта № 95 від 10.07.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, ОСОБА_7 , 31 липня 2017 року близько 13 години 00 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, повторно, проник до господарчого сараю, звідки з клітки здійснив крадіжку однієї дорослої кролиці вагою 6 кілограмів, вартістю 500 грн., спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Звертаючись з апеляційною скаргою прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор аргументує таким чином, що не в повному обсязі враховано кількість вчинених епізодів злочинної діяльності та те, що обвинуваченим не відшкодовано завдану шкоду. Також не в повному обсязі враховано дані про особу обвинуваченого, притягнення його до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, не працює та суспільно-корисною працею не займається, що негативно характеризує обвинуваченого. Автор скарги наполягає, що значимість пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, для призначення покарання з випробуванням судом явно перебільшено.

Крім того, прокурор звертає увагу апеляційного суду, що всупереч ч.1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 з двох обов`язкових обов`язків покладено лише один повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, отже суд необґрунтовано не зобов`язав обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став і знову скоїв майновий злочин. Так, 07 липня 2017 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, повторно, проник до господарчого двору, звідки демонтував та викрав 13 метрів силового кабелю марки ВВГ 4х2,58 мм2, вартістю 287,56 грн., спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Далі, ОСОБА_7 23.07.2017 року, близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин, наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_10 . В результаті чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та крововиливів в ділянці обличчя, що згідно висновку експерта № 95 від 10.07.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, ОСОБА_7 , 31 липня 2017 року близько 13 години 00 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де таємно від оточуючих, повторно, проник до господарчого сараю, звідки з клітки здійснив крадіжку однієї дорослої кролиці вагою 6 кілограмів, вартістю 500 грн., спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 також повністю визнав свою вину та просив суд залишити покарання призначене місцевим судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував у достатній мірі даних про особу обвинуваченого, що прямо впливає на вид і розмір покарання, а тому положення ст.75 та ст.76 КК України про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарань з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків застосовані безпідставно.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд належним чином не мотивував, чому саме покарання з іспитовим строком буде необхідне і достатнє для виправлення засудженого.

Тобто, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий (а.с.63-64, 93-99), негативно характеризується (а.с.100), ніде не працює, наявності пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, обставини, яка обтяжує покарання рецидиву злочинів, колегія суддів приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, відповідно, у виді позбавлення волі, з випробуванням.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину. Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався. Судом не у повній мірі враховано, що ОСОБА_7 вчинив низку умисних злочинів проти чужої власності, а саме три епізоди, періодично вчиняє умисні тяжкі, в тому числі корисливі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, після відбуття останнього покарання та звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив злочини проти власності, що свідчить про його схильність до скоєння злочинів і підвищену суспільну небезпеку. За місцем проживання характеризується негативно.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу не тільки на позицію потерпілих, а й на той факт, що на даний момент шкода обвинуваченим не відшкодована, за виключенням майна, яке повернуте співробітниками поліції. Також колегія суддів враховує пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Тому єдиним покаранням, яке сприятиме перевихованню та виправленню обвинуваченого, попередженню скоєння ним нових злочинів, може бути тільки покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства.

А тому за вказаних обставин, на думку колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.65 КК України та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що при призначенні покарання апеляційний суд не встановив підстав для звільненні від покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині покладення обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3