БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.01.2018
Єдиний унікальний номер 510/713/16-к
Провадження № 1-кп/497/1/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2018 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград з застосування технічних засобів відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» № 13, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 21.05.2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не військовозобов`язаного, без постійного місця реєстрації, раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст.115 ч.1 КК України до міри покарання у вигляді 11 років позбавлення волі, з 08.03.2016 року утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» № 13 у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1, ст.15 ч.2 КК України, особу якого встановлено на підставі копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області від 16.05.2007 року, -
який в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
21 травня 2014 року близько 01:00 години, ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, через двері проник в курник, розташований у загальному дворі будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав чотирьох курок, вартістю по 75.00 гривен за одну, на суму 300.00 гривен, та одного гусака, вартістю 120.00 гривен, що належать ОСОБА_6 , після чого з місця пригоди зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном в особистих цілях, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 збитки на загальну суму 420.00 гривен.

Таким чином, по твердженню органу досудового розслідування, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Крім того, не зупинившись на скоєному, 21 травня 2014 року, приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, через незачинену хвіртку пройшов у загальний двір цього ж будинку АДРЕСА_2 , звідки з огородженої ділянки двору, умисно, повторно таємно викрав трьох качок, вартістю по 70.00 гривен за одну, що належать ОСОБА_7 , після чого з місця пригоди зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном в особистих цілях, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 210.00 гривен.

З огляду на викладене, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_8 категорично заперечував свою винуватість.

При цьому суду пояснив, що він дійсно раніше був судимий, та в 2013 році був звільнений з місць позбавлення волі в зв`язку з відбуттям покарання. В м. Рені Одеської області він ніколи не був, і ніяких злочинів там не вчиняв. А ні потерпілих, а ні свідків він не знає, і знати не міг. Паспорт у нього відсутній, так як був викрадений. Тому дане обвинувачення не безпідставним, не доведеним, та відповідно і не законним.

Разом з цим, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому протиправних діянь, повністю підтверджується наступними доказами.

По епізоду крадіжки 21.05.2014 року у ОСОБА_6 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2014 року вбачається, що до Ренійського ВП звернулася ОСОБА_6 з заявою про вчинений злочин, якою заявниця повідомила про те, що 21.05.2014 року вночі біля 01:00 години вона виявила відсутність домашньої птиці за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.173).

За даним фактом 21.05.2014 року внесено відомості в ЄРДР за № 0000254 та розпочато досудове слідство за фактом скоєння злочину за ст.185 ч.3 КК України (а.с.171).

Згідно протоколу огляду від 21.05.2017 року було оглянуто місце події за адресою проживання потерпілої ОСОБА_6 : АДРЕСА_3 , де було виявлено відсутність домашньої птиці в приміщенні курника (сараю), а саме чотирьох курок та одного гусака (а.с.174-176).

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що того вечора, 21.05.2014 року, вона запросила сусідку ОСОБА_10 на вечерю і вони сиділи разом на кухні. Біля 01:00 години ночі почули крик домашньої птиці, курок і вони зрозуміли, що хтось заліз в курник аби поцупити їх. Вероніка подзвонила в поліцію. Приїхали співробітники поліції, оглянули все навколо, і допитали їх. Вона їм показала, що домашня птиця міститься в сараї-курнику. Через город проходить стежина до господарського двору завдовжки 10-15 метрів. Далі хвіртка на господарський двір, де знаходиться сарай, в якому вона закривала свійських птахів на залізний засув. При огляді з`ясувалося, що у неї було вкрадено 4 курки і одного гусака, а біля хвіртки зі сторони школи, була калюжа крові. Надалі, працівники поліції виявили птицю, та повернули їй, але мертвими. Також потерпіла пояснила, що до обвинуваченого претензій не має, просила призначити покарання згідно з законом.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_8 дуже добре знає, оскільки він два місяці мешкав у неї за адресою: АДРЕСА_4 , допомагав їй по господарству, та був досить близьким для неї. Того ж вечора, 21.05.2014 року, він пішов від неї до сусіда на ім`я ОСОБА_12 , який жив через дорогу, де вони пили і гуляли. Пізніше, він подзвонив і запитав, де вона і чим займається, на що вона відповіла, що знаходиться в гостях у Попової Парасковії. По телефону вона чула голоси, жіночий і чоловічий, чоловічий голос був голосом сусіда ОСОБА_12 . Крім того, вона зрозуміла, що ОСОБА_12 вже був досить п`яний. У цей час вона знаходилась у сусідки ОСОБА_6 , яка її запросила на вечерю. Через деякий час, вони з ОСОБА_13 почули сильний крик курей. Тому вона відразу ж подзвонила в поліцію. Співробітники поліції приїхали і почали шукати вкрадену птицю. Знайшли її у сусіда через дорогу, у ОСОБА_12 , але вже мертву. ОСОБА_12 сказав, що цю птицю недавно приніс ОСОБА_14 . Вона упевнена, що ОСОБА_12 вчинив крадіжку із-за алкогольного сп`яніння і що його до цього підштовхнули.

В судовому засіданні однозначно підтвердила, що присутній обвинувачений є саме ОСОБА_8 , якого вона знає, і з яким в квітні-травні 2014 року разом проживала.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з ОСОБА_16 він познайомився в місцях позбавлення волі. У 2014 році до нього у гості в м. Рені Одеської області після звільнення приїхав ОСОБА_8 , та якийсь період, в лютому-березні місяці 2014 року жив у нього. Потім познайомився з сусідкою ОСОБА_10 і став жити у неї. Того вечора, 21.05.2014 року ОСОБА_12 прийшов до нього після 01:00 години ночі, розбудив його. Приніс дві сумки, в яких була домашня птиця, кури і качки, без голів. Сумки поставив в коридорі, сказав, що віддасть Вірі за борги, залишив сумки і пішов за ОСОБА_17 . Через хвилин 25-30 приїхали співробітники поліції, забрали і сумки з птицею, і самого ОСОБА_12 . Пояснив, що того дня він з ОСОБА_8 спиртні напої у нього дома не вживав.

Свідок підтвердив, що обвинувачений є ОСОБА_8 якого він добре знає, оскільки певний час провів з ним в місцях позбавлення волі, а потім деякий час він у нього гостював в м. Рені.

21 травня 2014 року ОСОБА_8 власноручно написано заяву про видачу викраденої птиці: чотирьох курей, гусака сіро-білого кольору працівникам поліції, в якій також зазначив, що перелічених свійських птахів він викрав з загального двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.178).

Надалі, в приміщенні поліції 21.05.2014 року у присутності понятих, та обвинуваченого і потерпілої були оглянуті викрадені птахи, та присутня потерпіла пояснила, що вони належать їй, і в ночі були викрадені (а.с.181).

Постановою слідчого 21.05.2014 року оглянута птиця була визнана речовими доказами (а.с.182), та повернута потерпілій ОСОБА_6 згідно наданої нею збережувальної розписки (а.с.183).

Згідно довідки «Ренійського Міськкоопринкторг» №13,14 від 21.05.2014 року, вартість однієї живої курки становить 75.00 гривен, одного живого гусака 120.00 гривен (а.с.179-180).

По епізоду крадіжки 21.05.2014 року у ОСОБА_7 :
Заявою ОСОБА_7 про скоєний злочин від 21.05.2014 року, якою заявник повідомив про те, що 21.05.2014 року він виявив відсутність домашньої птиці за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.191).

За даним фактом 21.05.2014 року внесено відомості в ЄРДР за № 0000257 та розпочато досудове слідство за фактом скоєння злочину за ст. 185 ч.2 КК України (а.с.187).

Згідно протоколу огляду від 21.05.2017 року було оглянуто місце події за адресою проживання потерпілого ОСОБА_7 : АДРЕСА_7 , де було виявлено відсутність домашньої птиці, а саме трьох качок (а.с.192-193).

21 травня 2014 року обвинувачений ОСОБА_8 власноручно написав заяву зі зізнанням про вчинені крадіжки (а.с.190), та добровільно видав викрадену птицю працівникам поліції (а.с.194).

Згідно фото-таблиць до протоколу добровільної видачі від 21.05.2014 року вбачається, що на фотокартках поряд з поліетиленовими пакетами з домашньою птицею зображений обвинувачений ОСОБА_8 (а.с.195).

Тоді ж, 21.05.2014 року у приміщенні поліції були оглянуті викрадені качки у присутності понятих, потерпілого ОСОБА_7 , під час проведення якого потерпілий пояснив, що ця птиця дійсно належить йому (а.с.201).

На підставі постанови слідчого від 21.05.2014 року трьох оглянутих качок було визнано речовими доказами (а.с.202), та повернуто потерпілому на відповідальне зберігання згідно наданої письмової розписки (а.с.203).

Даними Протоколу № 63 медичного огляду ОСОБА_8 на стан сп`яніння від 21.05.2014 року, підтверджується, що у нього, ОСОБА_8 виявлені залишкові явища після вживання алкоголю (а.с.177).

Потерпілий ОСОБА_18 суду пояснив, що особисто з ОСОБА_8 він не знайомий. Проживає за адресою: АДРЕСА_7 . В ніч з 20 на 21 травня 2014 року у нього було викрадено домашню птицю, яку він тримає в загальному дворі цього домоволодіння в спеціально для цього облаштованій загорожі. У подальшому, на ранок працівники поліції видали йому для впізнання трьох качок, які дійсно належала йому, та повідомили, що качки були вилучені у ОСОБА_8 , який їх викрав. На даний час до обвинуваченого жодних претензій не має.

Обвинуваченим ОСОБА_8 21.05.2014 року на ім`я слідчого було подано письмове, власноручно написане зобов`язання, згідно якого він вказав що проживає у ОСОБА_15 , де буде проживати і надалі, та своєчасно прибувати на виклики слідчого, прокурора і суду (а.с.198).

Згідно довідки «Ренійського Міськкоопринкторг» № 12 від 21.05.2014 року, вартість однієї живої качки становить 70.00 гривен (а.с.199).

Постановою від 05.06.2014 року прокурором прокуратури Ренійського району Одеської області об`єднано матеріали досудових розслідувань, внесених до ЄРДР за №0000254 від 21.05.2014 року та за № 0000257 від 21.05.2014 року в одне кримінальне провадження за № 0000254, про що внесено відомості до ЄРДР (а.с.189).

Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оскаржувалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.

Оцінюючи твердження обвинуваченого про те, що він взагалі ніколи не проживав в м.Рені Одеської області, та відповідно не вчиняв злочинів, суд приходить до висновку, що ці показання направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає їх неправдивими та не приймає їх до уваги. Крім того дані твердження протирічать іншим доказам, які суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими та достовірними, що підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначених злочинів та покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Невизнання вини обвинуваченим у вчинених злочинах, спростовуються його послідовними показами на досудовому слідстві (а.с.196-197, 223-224, 225), де він детально розповідав про всі обставини вчинення злочину, в тому числі і відображенням позиції обвинуваченого в обвинувальному актів в частині пом`яшуючих обставин, де вказано як пом`якшуючу обставину: щире каяття (а.с.2). Будучи допитаним неодноразово на досудовому слідстві ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та пояснював, що скоїв крадіжки з будинку по АДРЕСА_7 , добровільно видавав викрадену птицю, що відображено в протоколах добровільної видачі та зафіксовано на фото-таблицях, писав заяву зі зізнанням, та брав на себе обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликами. При цьому на досудовому слідстві ОСОБА_8 жодного разу не зазначав про здійснення на нього тиску з боку працівників міліції, не звертався зі скаргами на їх дії прокурору.

Крім того, на обвинуваченого вказали свідки, що були допитані судом в судовому засіданні: ОСОБА_10 , та ОСОБА_15 , які з достовірністю повідомили, що знають особисто обвинуваченого, і що в період з лютого по травень місяць 2014 року він у них по черзі проживав. Також свідок ОСОБА_15 пояснив, що саме ОСОБА_8 вночі 21.05.2014 року приніс до нього до дому дві сумки з домашньою птицею, яка була без голів.

Відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України за участі учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка як це вимагає ст. 94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2 КК України при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що:

Обов`язковою ознакою проникнення у житло, інше приміщення чи сховище є його незаконність, тобто відсутність у особи права заходити та перебувати у місці, де знаходиться майно.

Саме факт входження, потрапляння у приміщення чи поява у ньому у поєднанні з іншими діями дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння.

Із пояснень потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 видно, що з обвинуваченим вони не мали будь-яких соціальних зв`язків, які б дали йому право без їх відома та дозволу зайти у належні їм приміщення чи інші сховища.

Таким чином, обвинувачений для сім`ї кожного потерпілого є сторонньою особою, «інше приміщення» потерпілого є приватною власністю і доступ до нього може надаватись виключно з дозволу власника і не є вільним для сторонніх осіб.

Також, суд керується роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де в абзаці 1 п. 22 зазначено, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (абзац 2 п. 22 Постанови).

Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо) (абзац 6 п. 22 Постанови). .

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо (абзац 7 п. 22 Постанови).

Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо) (абзац 8 п. 22 Постанови).

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5 зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону і формулювання висновку про їх відповідність.

Суд констатує, що згідно положень ст.33 КК України та роз`яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» вчинення злочину повторно є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

Неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів (п.3).

Відповідно до примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані:
- за ст.185 ч.3 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, оскільки як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_19 дійсно проник в курник (сарай), який був замкнений за закриваючий пристрій засув, тобто долаючи певні перешкоди для проникнення в інше приміщення;
- за ст.185 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, так як ОСОБА_8 в дійсності повторно вчинив крадіжку майна належного ОСОБА_7 з загородженої тимчасовим парканом ділянки, яка не має жодних засобів охорони, має вільний доступ, та не підпадає під поняття «інше приміщення», чи «сховище».
Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину згідно ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, за місцем тимчасового проживання в м.Рені характеризувався опосередковано, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував (а.с.234, 235), постійного місця реєстрації не має (а.с.233), раніше неодноразово судимого (а.с.229-232):
-13.01.1998 року вироком Дніпровського суду м. Києва за ч.3 ст.81 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.210-212);
- 27.03.2003 вироком Дніпровського суду м. Києва за ч.1 ст.115 КК України до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі (а.с.208-209).
Судимість не погашена. Перебуває під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» № 13, в зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 09.03.2016 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, розгляд якого Києво-Святошинським районним судом Київської області не закінчено (а.с.250).
Від участі в підготовці досудової доповіді обвинувачений ОСОБА_8 письмово відмовився (а.с.101).
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому в силу вимог ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, даних про його особу, поведінку обвинуваченого під час судового слідства, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки він свідомо нехтує правилами встановленими в суспільстві, не виявив бажання стати на шлях виправлення та, маючи непогашену судимість, знов скоїв злочин проти власності, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому єдино адекватним і достатнім для виправлення обвинуваченого є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в умовах ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей, визначивши остаточне покарання з застосування ст.70 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити в порядку п.1 ч.6, п.5 ч.9 ст.100 КПК України (а.с.182, 202): чотирьох курок і одного гусака вважати повернутими власниці ОСОБА_6 , трьох качок вважати повернутими власнику ОСОБА_7 згідно наданих ними збережувальних розписок (а.с.183, 203).

Процесуальні витрати відсутні.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні не обиралася.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 128, 129, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.3, 185 ч.2 КК України і на підставі санкцій цих статей призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: - чотири курки та одного гусака вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; - трьох качок вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 ..

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та надіслати обвинуваченому за місцем його утримання.

Суддя: ОСОБА_1