АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003388 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік та відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до

Справа № 11кп/796/408/2018
Категорія: ч.1 ст. 309 КК України

Суддя у першій інстанції ОСОБА_9 ,
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати за залучення експерта у розмірі 2 526 грн. 84 коп.

Згідно з вироком суду, 23 липня 2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в нічному закладі «Closer» за адресою: місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 31, з метою незаконного придбання психотропної речовини, для власного вживання, без мети збуту, передав грошові кошти у розмірі 600 гривень невстановленій слідством особі. В свою чергу, невстановлена особа передала ОСОБА_7 два поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину - амфетамін, яку останній залишив в себе, тим самим незаконно придбав та почав незаконно її зберігати.
Того ж дня, 23 липня 2017 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин ОСОБА_7 із двома поліетиленовими пакетами з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину - амфетамін направився до місця свого проживання, тим самим незаконно перевізши її.
01 серпня 2017 року приблизно о 18 год. 30 хв. за адресою місто Київ, вулиця Почайнинська, 52, виявлено ОСОБА_7 , який добровільно видав з лівої кишені шортів, в які він був одягнений, два поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін, яку він незаконно придбав, зберігав та перевіз без мети збуту.
Згідно висновку експерта №11-2/5400 від 02.08.2017року вилучені у ОСОБА_7 два пакети з порошкоподібною речовина білого кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою відповідно 0,242г. та 0,642г., загальною масою 0,884г.
Не погодившись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року та закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 на підставі ч.2 ст. 44 та ч.4 ст.309 КК України.

При цьому, посилаючись на положення ч. 4 ст. 309 КК України, захисник зазначає, що після затримання правоохоронними органами та початку кримінального провадження по факту зберігання психотропної речовини ОСОБА_7 зізнався в тому, що вживає такі речовини та розпочав лікування від залежності від них.
Вказує, що до початку судового слідства в суді першої інстанції ОСОБА_7 надав прокурору письмові підтвердження того, що він проходить лікування від наркотичної залежності, зокрема, висновок наркологічної комісії та контрольну карту диспансерного нагляду за хворим на розлади психіки та особою, яка має розлади психіки внаслідок виживання психоактивних речовин, однак прокурор відмовив у підготовці та поданні відповідного клопотання до суду, мотивуючи відсутністю підстав.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують його особу і в силу положень ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції обмежений оцінкою цих же доказів.
При прийнятті рішення про розгляд кримінального провадження на підставі положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Виконання цих вимог закону судом щодо ОСОБА_7 підтверджується журналом судового засідання, його технічним записом.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, ніким не ставиться під сумнів і виходячи з вищенаведених вимог КПК України не може бути переглянута апеляційним судом.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував його пояснення відносно того, що він звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування від залежності від психотропних речовин, не узгоджується з показаннями обвинуваченого, які він давав в суді першої інстанції, де ОСОБА_7 повністю визнавав свою вину, щиро каявся та підтвердив обставини придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.
Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №4№ «Про судову практику у справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» особа повинна вчинити дії зазначені в ч.4 ст.309 КК України до закінчення судового слідства.
Таким чином, на час закінчення судового слідства у суді першої інстанції ОСОБА_7 не надав будь-яких доказів того, що він добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 надав висновок наркологічної комісії з наркологічного центру "Ренесанс" від 14.08.2017 року про початок стаціонарного курсу лікування та висновок вказаної комісії від 26.09.2017 року без печатки, а також Контрольну карту диспансерного нагляду за хворим на розлади психіки та особою, яка має розлади психіки внаслідок виживання психоактивних речовин без дати заповнення та печатки, ніби то видану повторно 26.09.2017 року закладом "Соціцотерапія", розташованим по пр.Деміївському.
З метою перевірки вказаних вище даних, судом було направлено запит до КМНКЛ "Соціотерапія"(пров.Деміївський, 5-а), на який отримано вцідповідь №25 від 09.01 2018 року, згідно якої ОСОБА_7 за обліковми даними в КМНКЛ "Соціотерапія" під наркологічним диспансерним наглядом
не перебуває, лікування не проходив, та, відповідно, будь яка медична документація на нього не оформлена (а.с.93).
Крім того, з наданих ОСОБА_7 документів слідує, що наркологічна асоціація "Ренесанс" є громадською організацією, а дані щодо отримання нею ліцензії МОЗ України на право провадження господарської діяльності з медичної практики відсутні.

Таким чином, і на час апеляційного розгляду ОСОБА_7 не надані допустимі та достатні докази проходження ним курсу лікування від залежності від психотропних речовин на час кримінального провадження у суді першої інстанції.
Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, при цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, та обставини його скоєння, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те що він за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 судом визнано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірних висновків як щодо виду та розміру покарання, так і відносно того, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, та на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, і, на думку колегії суддів, таке покарання не є занадто суворим або не справедливим для обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі і згідно ст. 75 КК України звільнено від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України - залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3