Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3758/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000509 від 18 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Мошки Овруцького району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, пенсіонера, який не працює, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17 липня 2016 року близько 21 години біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_4 на грунті неприязненних стосунків умисно наніс своєму сусіду ОСОБА_5 декілька ударів рукою в область голови та обличчя, заподіявши при цьому останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозковой травми, забою м`яких тканин в потиличній ділянці волосяної частини голови справа, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої гілки нижньої щелепи, травматичного артриту правого скронево - нижньощелепного суглобу, крововиливу та поверхневої забійної рани на рівні правої бічної поверхні тіла язика.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах він побив свого сусіда ОСОБА_7 , наніс йому декілька ударів руками в голову та обличчя. Причиною цього стало те, що з ОСОБА_8 він проживає в одному будинку на одному сходинковому майданчику, давно відчуває до останнього неприязнь, із-за того, що ОСОБА_9 займається торгівлею, до останнього дуже часто ходять відвідувачі, але коли приходять до останнього, чомусь весь час стукають і дзвонять у його ( ОСОБА_10 ) квартиру, де постійно знаходиться його хвора дружина, і це його дуже дратує. 17 липня 2016 року у вечірній час біля під`їзду будинку, в якому вони з потерпілим проживають, він зустрів випадково ОСОБА_9 , та, не стримавшись, декілька раз ударив останнього рукою в обличчя. У вчиненому кається, жалкує про свій необдуманий вчинок.

Зазначені показання обвинуваченого в суді в цілому не суперечать його показанням під час проведення 02 листопада 2017 року з його участю слідчого експерименту в ході досудового розслідування справи.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також показаннями потерпілого, висновками експертиз, іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим стосунків не підтримує, заперечує ту обставину, що знаходиться з ним у вкрай неприязненних стосунках, як зазначено в обвинувальному акті. 17 липня 2016 року близько 21 години, коли він йшов з гаража додому, на вулиці біля під`їзду будинку, де вони проживають по сусідству, ОСОБА_10 , нічого не кажучи, став наносити йому удари руками в голову і обличчя, заподіявши тілесні ушкодження. Його доправили в лікарню, де він перебував на лікуванні в травматологічному відділенні 10 днів.

Показання потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні у цілому не суперечать його показанням під час проведення 07 листопада 2017 року з його участю слідчого експерименту.

Факт побиття ОСОБА_5 також підтверджується протоколом слідчого експерименту від 01 листопада 2017 року з участю свідка ОСОБА_11 .

З висновків судово-медичного експерта № № 144, 302 та 101, 265 убачається, що потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозковой травми: забою м`яких тканин в потиличній ділянці волосяної частини голови справа, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої гілки нижньої щелепи, травматичного артриту правого скронево- нижньощелепного суглобу, крововиливу та поверхневої забійної рани на рівні правої бічної поверхні тіла язика.

Зазначені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 могли бути заподіяні при обставинах, вказаних самим потерпілим під час проведення з його участю слідчого експерименту, коли він показував, яким чином обвинувачений наніс йому три удари кулаком лівої руки в область голови та обличчя справа. Експерт не пов`язує діагноз « Гострий посттравматичний середній отит» з нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 , оскільки він не підтверджений будь-якими даними об`єктивного клінічного обстеження. Також експертом зазначено, що достовірно оцінити дані заключення КТ- головного мозку неможливо без об`єктивних даних неврологічного статусу , а результати опису знімків не є діагнозом і потребують консультації у лікаря фахівця.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.125 ч.2 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обмірковуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості, ступінь вини та мотиви вчиненого ним кримінального правопорушення, так і особу винного, його похилий вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, те, що він являється потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, не працює, оскільки являється пенсіонером, позитивно характеризується по місцю проживання, думку потерпілого, який просить покарати обвинуваченого по закону.

Суд також приймає рішення відповідно до ст.ст.128,129 КПК України про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення на його користь з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди.

Так, потерпілий ОСОБА_5 поніс грошові витрати в сумі 489 грн. на оплату наданих йому медичних послуг (КТ головного мозку, друк знімку на плівку), що підтверджується актом про надані медичні послуги пацієнту медичного центру «Асклепій». Проте, судом враховується, що вказані медичні послуги надавалися потерпілому через рік після отримання ним тілесних ушкоджень, а саме: 21.08.2017 року, доказів, що ці послуги викликані і пов`язані саме з фактом нанесенням тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 , суду не надано. Дана обставина також підтверджується вказаними вище висновками судово-медичного експерта, а тому суд приймає рішення про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення на його користь з обвинуваченого матеріальної шкоди.

Суд враховує, що потерпілий ОСОБА_9 поніс втрати немайнового характеру, що виразились у його душевних, фізичних та психічних стражданнях у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, які були викликані неправомірними діями обвинуваченого, необхідністю для потерпілого прикладення додаткових зусиль для нормалізації свого життя, у зменшенні можливості одержання ним позитивних емоцій. При визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди судом враховано, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Таким чином, повне відшкодування потерпілому ОСОБА_5 завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків взагалі неможливе. Разом з тим, потерпілим не доведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в сумі 20000 грн. та якими доказами це підтверджується, хоча відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України цей обов`язок лежить саме на ньому, оскільки цивільний позов він пред`явив не в ході досудового розслідування, а вже на стадії судового розгляду справи. На думку суду, заявлена потерпілим сума відшкодування моральної шкоди є завищеною, а тому суд, виходячи із засад розумності і справедливості, з того, що обвинувачений являється пенсіонером, отримує невисоку пенсію, приймає рішення про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в меншому розмірі, а саме в сумі 10000 грн.

Також суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання обвинуваченого, яке підтримане прокурором про звільнення ОСОБА_10 від призначеного покарання, оскільки є законні підстави для звільнення його від відбування призначеного судом покарання відповідно до ч.2 ст.86 КК України, п.п. «ґ» та «е » ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, оскільки ОСОБА_4 досягнув пенсійного віку, а також являється потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 3-ої категорії, що підтверджується посвідченням потерпілого серії НОМЕР_1 від 28 вересня 1998 року.

Керуючись ст.ст. 268, 370, 373,374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання відповідно до ч.2 ст.86 КК України, п.п. «ґ» та «е » ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 10000 грн. моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди відмовити.

На вирок суду до Апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1