Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/75/2017 Справа №641/5619/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні, в порядку положень ст.331 КПК України, на обговорення судом поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити застосований запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, при цьому, посилався на наявність передбачених статтею 177 КПК України ризиків, які існували і на момент застосування зазначеного запобіжного заходу, а саме - імовірна можливість переховуватись від суду, чинити тиск на свідків у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу. Таким чином, ризики, встановлені положеннями ст. 177 КПК України, на цей час не змінились.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу, з посиланням на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведені, у зв`язку з чим, заявив клопотання про змніу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.2016 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2016 року, вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 березня 2016 року. В подальшому, ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова продовжувався строк тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Крім того, суд враховує, що можливість здійснення тиску обвинуваченим на свідків продовжує існувати, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірність ухилення обвинуваченого від суду.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилався прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також чинити тиск на свідків, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, згідно вимог ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, те, що згідно вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід «тримання під вартою» не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, тому суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, вважає, що на цей час інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Згідно положень ч. 1 ст. 201 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
При вирішенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу, суд враховує, що захисником обвинуваченого в клопотанні зазначено щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте, разом з тим, захисник заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, який може бути застосований, в тому, числі, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, суд враховує, що фактичні обставини, на які посилається захисник, не спростовують обставини, які дають підстави вважати щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 201, 331, 392 КПК України, суд,-
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), тобто до 23 грудня 2017 року .
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3