Провадження № 1-кс/520/3283/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000093, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
22.12.2017 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що у провадженні слідчого відділу Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 40000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364-1 КК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2017 Одеською місцевою прокуратурою №1 за фактом того, що під час проведення досудового розслідування № 0001952 установлено, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою приватного права директором ТОВ «ПРОФ Бюро технічної інвентаризації», , всупереч установленому законом порядку виготовила та надала за замовленням ОСОБА_6 технічні паспорти на некапітальні об`єкти нерухомості у м. Одесі, які стали в подальшому підставою для реєстрації права власності за померлою ОСОБА_7 всупереч наявного обтяження на них у вигляді арешту із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій.
Так, установлено, що на підставі договору купівлі продажу від 24.10.2000 укладеного між Фірма «АЛМАЗ ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_7 , остання є власницею тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
04.10.2016 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи терміново госпіталізованою до реанімації залізничної лікарні м. Одеси, помирає, при цьому причиною смерті виступає раптовий інсульт.
За життя остання, окрім єдиного сина ОСОБА_8 , який помер у квітні 2013 та колишнього чоловіка ОСОБА_9 , шлюб з яким між нею та останнім було розірвано ще у 1992 році, а тому будь-яке спілкування між ними було припинено, інших родичів не мала, однак за життя перебувала у тривалих близьких товариських зносинах з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які з моменту виникнення між ними договірних відносинах, тобто з моменту укладання між ними ще 01.01.2003 договору оренди належного останній приміщення квартири АДРЕСА_2 по день її смерті, здійснювали за нею постійний догляд та покращували її житлові умови, а також були відповідальні за схоронність, належну експлуатацію та своєчасну оплату комунальних послуг щодо належних ОСОБА_7 на праві власності об`єкти нерухомості у вигляді тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження відповідні квитанції, які були адресовані на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_10 зі свідчень якого вбачається, що між ним його дружиною та покійною ОСОБА_7 була ще за її життя досягнута письмова домовленість, відповідно до якої остання мала намір скласти заповіт щодо усього належного їй майна на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку із відсутністю у неї яких-небудь родичів та у якості подяки за опіку, яку останні за нею здійснювали.
Зазначена домовленість мала у подальшому лягти в нотаріально посвідчений заповіт, якій останній скласти у подальшому не виявилося за можливе, у зв`язку із її раптовою смертю, при наявній вже домовленості із відповідним нотаріусом.
04.10.2016 ОСОБА_7 помирає, всі витрати пов`язані із її захороненням та всіх пов`язаних з цим заходом цілком і повністю беруть на себе ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
У подальшому, після сплину деякого часу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пам`ятаючи волю померлої ОСОБА_7 , яка не була документально зафіксована, звертаються з позовом до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання їх з померлою ОСОБА_7 , такими, що проживали однією родиною.
В ході судових тяжб, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дізнаються, про те, що раніше їм невідома родичка померлої ОСОБА_7 - колишня цивільна дружина її померлого сина ОСОБА_8 ОСОБА_12 , подала в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_13 позов до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання останньої єдиною спадкоємицею покійної ОСОБА_7 .
В своїх позовних вимог ОСОБА_12 стверджує, що її малолітня донька ОСОБА_8 є спільною донькою з померлим сином ОСОБА_7 ОСОБА_8 , при цьому документального підтвердження факту батьківства в повному обсязі не надала та як відомо зі свідчень потерпілого ОСОБА_10 жодного разу за місцем мешкання покійної ОСОБА_7 не з`являлась та участі у житті її покійного сина не приймала.
В ході досудового розслідування з метою недопущення факту незаконного переходу права власності на користь третіх осіб на об`єкти нерухомості у вигляді будинку АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_3 , слідчим за погодження з процесуальним керівником було ініційовано клопотання про накладення арешту на вищевказане майно із забороною будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо них.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 вказане клопотання було задоволено в повному обсязі, у зв`язку з чим, державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_14 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено, 06.06.2017 відповідні відомості.
В ході досудового розслідування від потерпілого у кримінальному провадженні № 0001952 ОСОБА_11 надійшла заява в порядку ст.ст.55, 56 КПК України про вчинення неправомірних дій з боку державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_15 , які виразились у внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право власності № 21918235 та № 21917397 від 16.08.2017 за ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо об`єктів нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення загальною площею, 127, 8 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_5 та нежитлового приміщення загальною площею 198,7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_3 .
21.12.2017 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 13.12.2017 по справі № 520/15306/17, провадженню № 1-кс/520/3170/17 щодо надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєння кримінального правопорушення, відшукування та вилучення оригіналів (копій) документів, які стали підставою для реєстрації державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_15 за померлою ОСОБА_17 права власності на об`єкти нерухомості у вигляді нежитлового приміщення 127, 8, загальною площею 127, 8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 та нежитлового приміщення 198,7, загальною площею 198,7, кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за заявою ОСОБА_6 на підставі завідомо підроблених технічних висновків вказаних об`єктів нерухомості, які можуть виступати речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню та відшукування та вилучення інших речей та документів, які можуть бути мати значення для встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню, за участю процесуального керівника було проведено обшук за вищевказаною адресою.

В ході обшуку виявлено та вилучено вказані у клопотанні речі та документи.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що щодо вказаних об`єктів нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочину, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом, тому існує необхідність у їх збереженні, а також необхідність в забезпеченні в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши слідчому судді клопотання, в якому просив розгляд питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна здійснювати за його відсутності, зазначивши, що клопотання про накладення арешту майна підтримує у повному обсязі.

Власник майна до судового засідання не з`явився, слідчим суддею на прокурора було покладено обов`язок щодо забезпечення його участі.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання про накладення арешту майна по наявним матеріалам.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 225 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, тимчасове вилучення майна проводилося на підставі ухвали слідчого судді від 13.12.2017 року.

Згідно протоколу обшуку, тимчасове вилучення майна було здійснено 21.12.2017 року, а з відповідним клопотання слідчий звернулася до слідчого судді 22.12.2017 року, що таким чином свідчить про те, що строки звернення з клопотанням про накладення арешту майна на тимчасово вилучені речі та документи до слідчого судді були дотримані.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що тимчасово вилучені речі та документи можуть бути використані в кримінальному провадженні в якості речових доказів, оскільки останні відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть містити відомості на підтвердження реєстрації державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_15 за померлою ОСОБА_17 права власності на об`єкти нерухомості у вигляді нежитлового приміщення 127, 8, загальною площею 127, 8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 та нежитлового приміщення 198,7, загальною площею 198,7, кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за заявою ОСОБА_6 на підставі завідомо підроблених технічних висновків вказаних об`єктів нерухомості. Крім того, в рамках вказаного кримінального провадження, в подальшому може виникнути необхідність у відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що в сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого.

На підставі викладеного, враховуючи можливість використання як доказів тимчасово вилучених речей та документів на підтвердження обставин, які підлягають встановленню в рамках кримінального провадження, зокрема для встановлення події кримінального правопорушення та винних у вчиненні кримінального правопорушення осіб, в цілях забезпечення їх збереження, забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучені речі та документи підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000093, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи, які вилучені 21.12.2017 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_6 , а саме:

-блокнот коричневого кольору у широку лінію який містить рукописні написи;
-рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2017 на 5 арк.;
-оригінал розписки від 24.06.2017 на 1 арк.;
-цифровий носій інформації диск CD-R;
-фотокопія кваліфікаційного сертифікату експерта ОСОБА_5 ;
-фотокопія акту про відкриття індивідуального сейфу № 15 та цінностей від 19.04.2017 на арк.;
-довідка з реєстру прав на нерухоме майно на 2 арк.;
-копія заяви ОСОБА_6 до департаменту Одеської міської Ради від 03.02.2017 на 1 арк.;
-копія Апеляційної скарги на 4 арк.;
-аркуш паперу формату «А-4», який містить рукописний текст виконаний барвником синього кольору.
Виконання ухвали покласти на слідчого або прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1