Справа № 459/771/18
Провадження № 1-м/459/1/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності №11090-0-30-17 від 07.03.2018 року, про приведення вироку П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації від 10.02.2017 року у відповідність із законодавством України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка Львівської області, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно вироку іноземної держави, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в :
Клопотання Міністерства юстиції України надійшло до Червоноградського міського суду Львівської області 13.03.2018 року та відповідно до ухвали судді від 14.03.2018 року прийнято до розгляду.

Клопотання мотивоване тим, що 26 лютого 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 517/5 прийнято рішення про прийняття в Україну на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 10.11.2017 року № 06-140380/17 громадянина України ОСОБА_5 , засудженого вироком суду Російської Федерації.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибула, попередньо зазначивши у клопотанні про його розгляд без участі ініціатора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, покликавшись на доцільність приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Розглянувши клопотання, заслухавши висновки прокурора та дослідивши долучені до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та норм матеріального права.

Судом також враховуються дані на особу засудженого, зібрані Міністерством юстиції України, а саме: заяву ОСОБА_5 про переведення його в Україну; довідку про строки призначення та відбування покарання; медичну довідку; характеристику від 11 вересня 2017 року.

Так, згідно ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Як встановлено судом, відповідно до листа ДМС України № 4830-61-18 від 18.01.2018 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

Згідно відповіді виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №3/23-10471/6-25 від 28.12.2017 року, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою №33320 від 27.12.2017 року з місця проживання особи.
Відповідно до ч.3 ст. 603 КПК України, при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави та не вирішує питання про винуватість особи.

Отже, згідно вироку П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації від 10.02.2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за п. «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Вказаним вироком дії ОСОБА_5 кваліфіковані як незаконний збут наркотичних засобів вчинений у великому розмірі та замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений у великому розмірі, та у відповідності до ч.3 ст.69 КК Російської Федерації при сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно йому призначено покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання в колонії суворого режиму.

Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, та закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, є караними діяннями, відповідальність за які, передбачена ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Пунктом b) ч. 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентна влада держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.

За вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.307 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вирок суду іноземної держави набрав законної сили 06 квітня 2017 року відповідно до розпорядження П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації.

Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої начальником ФКУ Виправної колонії № 11 від 11 вересня 2017 року, та характеристики на засудженого ОСОБА_5 , станом на 11 вересня 2017 року ОСОБА_5 відбув покарання - 10 (десять) місяців 30 (тридцять) днів, залишок невідбутого строку покарання становить 9 (дев`ять) років 7 (сім) місяці.

Початком строку відбування покарання за вироком іноземної держави, є 10 лютого 2017 року. До строку відбування покарання, зараховано час утримання ОСОБА_5 під вартою з 12.10.2016 року по 10.02.2017 року, тобто день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на час утримання ОСОБА_5 під вартою), зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, проводиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Отже, враховуючи те, що вироком П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації від 10.02.2017 року, ОСОБА_5 зараховано до строку відбування покарання час утримання під вартою з 12.10.2016 року по 10.02.2017 року, як день за день, то відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на час утримання ОСОБА_5 під вартою) цей строк підлягає зарахуванню один день за два.

Тобто, необхідно вважати, що на час проголошення вироку П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації 10.02.2017 року, до призначеного строку відбування покарання за вказаним вироком слід зарахувати термін його перебування під вартою як один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі включивши період з 12.10.2016 року по 10.02.2017 року.

Крім цього, інкриміновані у вину ОСОБА_5 П`ятигорським міським судом Ставропольського краю Російської Федерації злочини, передбачені п. «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації,не передбачають покарання у вигляді конфіскації майна, у той час, коли ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України у своїй санкції містить таке додаткове покарання, окрім цього санкція цієї статті передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до десяти років, в той час коли засудженому призначене покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі.

Враховуючи те, що кримінальне покарання засудженої особи не може посилюватися, відповідно до ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, беручи до уваги те, що максимальний строк покарання передбачений санкцією ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, то суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, тобто позбавлення волі до десяти років, без конфіскації належного засудженому майна.

Керуючись ст.ст. 9 - 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ч. 3 ст. 68, ч. 5 ст. 72 КК України, ст.ст. 603 - 610 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації від 10.02.2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі, за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації задоволити.
Привести вирок П`ятигорського міського суду Ставропольського краю Російської Федерації від 10.02.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення воліза вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч.4 ст.228.1 (незаконний збут наркотичних засобів вчинений у великому розмірі), ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений у великому розмірі), у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим:

- за ч. 2 ст. 307 КК України, до позбавлення волі строком на 10 (десять) років, без конфіскації належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців, без конфіскації належного йому майна.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, до позбавлення волі строком на 10 (десять) років, без конфіскації належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на час утримання ОСОБА_5 під вартою), до призначеного строку покарання за вказаним вироком зарахувати термін попереднього увязнення - один день за два дні позбавлення волі, а саме період з 12.10.2016 року по 10.02.2017 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком, рахувати з 10.02.2017 року.

Копію ухвали направити Міністерству юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1