Справа №592/8321/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/118/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні спільного подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
02 серпня 2017 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернулись начальник державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_9 та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року за п.1 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного подання. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 своєю поведінкою за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник засудженого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, на його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги позитивні характеристики, наявні у засудженого заохочення, які доводять його виправлення, при цьому зауважує, що накладені на ОСОБА_8 стягнення є погашеними у встановленому законом порядку, вважає, що засуджений довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду та відмову у задоволенні апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України. Початок строку відбування покарання 16 грудня 2005 року, кінець строку 19 квітня 2018 року.

На час розгляду справи засуджений фактично відбув більше 3/4 строку покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим за умисний особливо тяжкий злочин не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, низка його характеристик, взятих за проміжок часу, протягом якого він відбуває покарання, відомості про наявні стягнення і заохочення, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні спільного подання, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Так, з наявної в матеріалах справи характеристики від 18 липня 2017 року та довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_8 під час утримання в Харківському слідчому ізоляторі допускав порушення вимог режиму утримання, за що мав 2 стягнення (30.04.2006 р., 07.06.2006 р.), які погашені у встановленому законом порядку. За час відбування покарання у Краснолуцькій виправній колонії (№19) вимоги режиму утримання не порушував, до праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. До Сумської виправної колонії (№56) прибув 19 грудня 2010 року, при цьому за час відбування покарання вимоги режиму порушував, мав п`ять стягнень (07.06.2011 р., 06.01.2013 р., 06.06.2014 р., 24.04.2015 р., 27.04.2015р.), які погашено у встановленому законом порядку. Окрім того, засуджений ОСОБА_8 приймає участь у суспільному житті відділення, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, добровільно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До основної роботи та неоплачуваних робіт ставиться сумлінно, має шість заохочень (19.08.2010 р., 02.10.2015 р., 21.01.2016 р., 20.07.2016 р., 01.12.2016 р., 14.03.2017 р.), починаючи з 2016 року приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Так, з наявних в матеріалах справи характеристик на засудженого, які були досліджені в судовому засіданні 29 вересня 2017 року, зокрема річної характеристики від 19.12.2013 р., характеристики від 13.10.2014р., річної характеристики від 19.12.2014 р., річної характеристики від 19.12.2015 р., характеристики від 15.03.2016 р. (Т. 2 а.о.с. 5, 24, 35, 67, 69, 81), вбачається що ОСОБА_8 не є зразком людини з правослухняною поведінкою, яка б на момент винесення судом рішення довела своє виправлення. З вказаних характеристик можна зробити висновок про позитивну динаміку змін в поведінці засудженого, однак лише з 2015 року в характеристиках містяться відомості, що засуджений ОСОБА_8 стає на шлях виправлення.

З огляду на це, доводи захисника ОСОБА_7 з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 не врахував його позитивні характеристики, наявність шести заохочень, позитивну динаміку виправлення засудженого є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

При цьому суд обґрунтовано врахував довідку Державної установи «Сумська виправна колонія № 116», згідно якої у бухгалтерії установи на виконанні знаходяться виконавчі листи на відшкодування збитків ОСОБА_8 , що спричинені злочином на суму 52183 грн. 54 коп., які на даний час не відшкодовані (а.с.9), що свідчить про те, що засуджений не прикладав зусиль для відшкодування завданої шкоди.

Отже, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджується висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення спільного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , оскільки лише напередодні настання формального права застосування ст.81 КК України засуджений змінив свою поведінку, з 2016 року почав брати участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та отримав чотири з шести заохочень, що свідчить про його ситуативну поведінку, а поведінка засудженого ОСОБА_8 і його ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі не дають безумовних підстав вважати, що він довів своє виправлення та цілі покарання були досягнуті, і виправлення засудженого настало раніше, визначеного вироком судом, а тому доводи захисника з приводу того, що законодавством не передбачено, що виправлення засудженого повинно відбутись одразу після початку відбування покараня, а віддак, наявність невеликого періоду, за який ОСОБА_8 отримував стягнення, не є підставою вважати, що він не довів своє виправлення, а цілі покарання не були досягнуті, є безпідставними.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4