Справа №478/1550/17 17.01.2018
У Х В А Л А
17 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
розглянула у письмовому провадженні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2017 року у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, раніше неодноразово судимого.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, задовольнити його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми Закону України «Про амністію у 2016 році. Вважає, що до нього можна застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році» до покарання призначеного за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він має ряд тяжких захворювань та відбув половину призначеного судом строку покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Мотивуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2015 року засуджений за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців та раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.
Суд першої інстанції послався на п. «е» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого, амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (ч.2 ст.309 КК України 2001 р).
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Засуджений, який подав апеляційну скаргу, клопотання про розгляд справи у його присутності не подав. Прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні.
Вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_4 неодноразово судимий, востаннє:
- 06.11.2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.263, ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
- 13.11.2014 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
- 16.01.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 263 КК України, з урахуванням змін відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 02.04.2015 р., до покарання у виді 6 місяців арешту, та на підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком від 16.01.2015 р. та покарання за вироком від 13.11.2014 р. виконувати самостійно;
- 25.05.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 КК України, з урахуванням вироку апеляційного суду Миколаївської області від 03.09.2015 р. до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 01.10.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.185КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Початок строку: 09.06.2015 р., кінець строку: 25.09.2019 р .
Посилання засудженого ОСОБА_4 на те, що він підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» не є слушними, оскільки, відповідно до п. «е» ст. 9 зазначеного Закону, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (ч.2 ст.309 КК України 2001 р).
Тому, є вірним висновок суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» відповідно до п. «е» ст. 9 цього Закону, оскільки вказаним законом встановлено пряму заборону щодо застосування амністії стосовно осіб, які засуджені за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (ч.2 ст.309 КК України 2001 р).
З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3