АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/600/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/536/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000050 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, працюючого водієм ДП «Агролайт» м. Кривий Ріг, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді 2(двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 879 гривень 60 копійок та витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 2116 гривень 96 копійок.

Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити , звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2017 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за наступних обставин.

15.01.2016 року водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «RENAULT MEGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині автодороги «Кіровоград Запоріжжя» в Апостолівському районі Дніпропетровської області з боку м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в напрямку м. Апостолове Дніпропетровської області.

Приблизно о 18 годині 30 хвилин, під час руху по ділянці 182 км + 300 м вищевказаної автодороги ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «RENAULT MEGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав маневр обгону автомобілю «SSANG YONG KERON M200XDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному йому напрямку по своїй смузі руху під керуванням водія ОСОБА_10 .

Під час виконання обгону водій ОСОБА_7 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України та не впевнившись в тому, що це буде небезпечно для інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобілю праворуч, в результаті чого автомобіль під керуванням ОСОБА_11 правою передньою частиною свого автомобілю дотично зіткнувся з лівою бічною частиною автомобілю під керуванням водія ОСОБА_10 , внаслідок чого автомобіль «SSANG YONG KERON M200XDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , втратив керованість та виїхав за межі проїзної частини дороги, з`їхав в правий кювет по ходу руху автомобілів, де перекинувся.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобілю «SSANG YONG KERON M200XDI» ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кубовидної кістки правої стопи, який виник від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючи частини салону транспортного засобу, що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що спричиняє тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад три тижні (21 добу).

Таким чином, водій ОСОБА_7 грубо порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху», що відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник в інтересах обвинуваченого, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік діяв, як на його думку, упереджено та не врахував всіх обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України. Крім обставин щирого каяття, судом не враховано такі обставини як позитивну характеристику з місця роботи обвинуваченого, а саме той факт що він на протязі 10 років працює водієм, а також що на утриманні обвинуваченого перебуває мати пенсійного віку. Крім того, стороною захисту в ході судового засідання заявлялось клопотання про доручення до матеріалів кримінального провадження копій постанов Державної виконавчої служби про закриття виконавчого провадження та сплату обвинуваченим штрафу ,який призначався як покарання за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння саме за фактом ДТП 15 січня 2016 року. Захист вважає, що призначення додаткового покарання, у виді позбавлення права керування транспортним засобом на термін 1 рік, є фактично повторним покаранням, яке обвинувачений вже отримав та відбув за адміністративною справою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого та наполягали на її задоволенні.
Представник потерпілого ОСОБА_9 , прокурор, при апеляційному розгляді апеляційної скарги, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого і вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим,

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Згідно положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясовувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень, склад сім`ї, наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, його матеріальний стан.

Призначаючи ОСОБА_7 , покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, рівень суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скоїв злочин невеликої тяжкості, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно( а.кп.88,89 том), працює, суд також врахував думку потерпілого,який наполягав на суворому покаранні та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки дії обвинуваченого виразилися у грубому грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, які призвели до завдання потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості та пошкодження майна потерпілого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою, яка під час вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння( а.кп.24 том 1).

Суд дійшов правильного висновку, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є справедливим та необхідним.

Висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання у виді обмеження волі з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом з застосуванням ст. 75 КК України до основаного покарання у виді обмеження волі ґрунтується на загальних засадах призначення покарання.
Доводи в апеляції захисника ОСОБА_6 стосовно того, що обвинувачений вже був позбавлений права керування транспортними засобами за ч.1 ст. 130 КУпАП колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається із змісту ст. 55 КК України не є перешкодою для призначення покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та обставина, що на момент постановлення вироку підсудний вже був позбавлений права керування транспортними засобами в порядку адміністративного стягнення, в даному випадку за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При вирішені питання про призначення обвинуваченому покарання без застосування додаткового покарання, суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути наведені докладні мотиви.
Отже, рішення суду стосовно застосування додаткового покарання відносно обвинуваченого можна визнати вмотивованим і обґрунтованим. Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому основного покарання у виді обмеження волі з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення пава керувати транспортними засобами в даному випадку є необхідним і достатнім для його виправлення та відповідає меті покарання, якою є також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Таким чином, аргументи апеляційної скарги захисника обвинуваченого є не обґрунтованими, тому враховуючи вищевикладені обставини, вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін,

На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 4419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3