ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/5545/17
Провадження № 1-кп/211/296/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

малолітнього потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0001711 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В ході проведення товариської зустрічі з футболу, ОСОБА_7 , 08.10.2017 року приблизно о 13 год. 40 хв. знаходячись поруч зі стадіоном Криворізької загально освітньої школи І ІІІ ступенів №94, що розташована за адресою вул. Промислова, 1А, в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, запідозрив малолітнього ОСОБА_5 у вчиненні протиправних дій, у зв`язку з чим у нього виник раптовий злочинний намір спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення малолітньому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_7 , проявляючи агресію, в період часу з 13:40 годин до 13:50 годин 08.10.2017 року, знаходячись біля паркану, що розташований неподалік стадіону КЗОШ №94, умисно, цілеспрямовано наніс малолітньому ОСОБА_5 один удар ногою в область живота, від чого малолітній впав на землю. Надалі ОСОБА_7 схопив ОСОБА_5 за водолазку та наніс один удар долонею своєї правої руку в область носу, від чого у малолітнього з носу пішла кров. Після чого схопив ОСОБА_5 за ліве плече, тим самим піднявши його з землі та повів малолітнього на стадіон КЗОШ №94, де проходив товариський матч по футболу.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 спричинив малолітньому ОСОБА_5 умисні тілесні ушкодження у вигляді: ділянки забою м`яких тканин, синця та перелому кісток носу, які відповідно до висновку судово - медичного експерта № 1884 від 09.11.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) та тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого плеча, які відповідно до висновку судово - медичного експерта № 1884 від 09.11.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав повністю, суду пояснив, що він працював у школі вчителем фізкультури, 2 роки назад створив команду, займається з дітьми, тренує їх. Купує усі м`ячі жовті та 1 синій. По телефону домовились про проведення товариського матча з ДЮСШ №1. У його команди біла форма, а в іншої синє-червона. 08.10.2017 року діти на стадіоні розминалися, чекали іншу команду приблизно о 12-13год.

Їх ворота біля будівельного майданчика, а другий тайм грали на інших воротах, і він звідти пішов. Закінчувався матч, приблизно за 5 хвилин, підбіг до нього ОСОБА_10 та сказав, що м`ячі крадуть. Він вирішив, що це цигані, побачив, що хлопець біжить в парк, він за ним, діти його обігнали. Бачив, що хлопець з м`ячем, але не бачив, що з білим. Він вже забіг в парк, побачив, як ОСОБА_11 крутить головою, нібито шукає, а потім побіг до будівельного майданчика. Він вибіг під край, а дівчата полізли під паркан. Побачив хлопчик з м`ячем пірнув під паркан назад. В 6-8 метрах він побачив ОСОБА_12 , який також побачив їх, кинувся назад в парк, під низом паркану проволока, він схопив його за ногу, та почав діставати, ОСОБА_13 смикався, він його придавив, ОСОБА_11 дістав з під ОСОБА_13 м`яч, який був білого кольору. Коли доставав ОСОБА_13 , то нічого йому не казав, не питав, ОСОБА_13 вже був у крові, коли він підняв його, кров була з носа, він тримаючи ОСОБА_13 за водолазку, щоб той не вирвався, повів його до тренера через будмайданчик, через ворота. Футбол продовжувався. Коли він привів ОСОБА_13 до тренера, то той почав кричати « ОСОБА_14 били», трусив його, ОСОБА_13 мовчав, тільки через хвилину махнув головою. Він ОСОБА_13 не бив, за ноги підтягував його до себе.

Потерпілий малолітній ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 та педагога ОСОБА_15 , суду пояснив, що біля школи грали у футбол. Він переодягався та речі свої залишив біля воріт. Його команда: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , інша команда старші хлопці, він їх не знає. Збишко тренер іншої команди. Під час гри з іншої команди вибили м`яч, він з ОСОБА_19 побігли за ним, ОСОБА_19 буцнув м`яч, він переліз через паркан, його товариш кудись пішов, а він узяв в руки м`яч, хотів перелізти через паркан, в сторону парку, до нього підбіг ОСОБА_20 , це було на території будівельного майданчика, ближче до будки сторожа, ударив в живіт, після чого, він обмочився, схватив за шиворіт і ударив в ніс, взяв за руку, підняв, дав у руки мяч, різко взяв його та повів до тренера, та сказав, що «падлюка така». Його тренер викликав поліцію, приїхала мама, а потім швидка.

Коли ОСОБА_20 вдарив у живіт ногою, він упав, сидів, ОСОБА_20 держав його шиворіт сидячого і вдарив рукою в ніс, пішла кров. Тренеру ОСОБА_20 казав, що не бив його.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду пояснила, що 08.10.2017 року, приблизно о 13.40 годин, вона була в магазині, їй зателефонував син, вона відбила виклик, набрав другий раз, вона перетелефонувала, син сказав, що зараз мені розкажуть, інший хлопчик сказав, що ОСОБА_13 побили, потім взяла слухавку мама хлопчика, та сказала, що ОСОБА_13 побив тренер іншої команди. Вона приїхала, там вже була поліція. Син був увесь у крові, і ОСОБА_20 був у крові. В присутності тренера ОСОБА_21 , ОСОБА_20 розповідав як бив сина, а потім відмовився. Сина забрала швидка.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він працює тренером в ДЮСШ №1.08.10.2017 року грали товариський матч зі збірною, тренером якої був ОСОБА_20 . Це була з ними вже 3-4 гра, все було спокійно. В той день біля 94 школи, грали 7Х7, а він привіз з собою 15 дітей, і інші займалися, виконували справи. Після 50 хвилин гри, ОСОБА_20 підвів до нього ОСОБА_13 , з інтонацією, що він вкрав м`яч, за що й отримав. ОСОБА_13 був увесь у крові, ОСОБА_20 тримав його за руку й говорив «на все життя запам`ятаєш», не намагався надати допомогу. Діти почали давати серветки, він викликав поліцію. Поліція швидко приїхала, запитали у ОСОБА_13 , що сталося, ОСОБА_13 показав на ОСОБА_20 . Збишко спочатку показав, як бив рукою по обличчю ОСОБА_13 , та при працівниках поліції повторював «будет помнить всю жизнь», вони пішли до машини поліції. Приїхала мама ОСОБА_13 , і швидка, і його забрали до лікарні. ОСОБА_13 був одягнений у спортивну форму. На тренуваннях у всіх є м`ячі, ніколи не було скарг, що ОСОБА_13 бере чужі речі. Коли він запитував у дітей, чи бачили як бив, то ніхто не бачив, а лише бачили як вів його.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показав, що він знаходився на будівельному майданчику, біля вагончика. Збишко він раніше знав, так як разом працювали. На території були хлопчики, буцали м`яч, білий м`яч взяв один хлопчик, впав на щебінку, а потім захотів перелізти під парканом, до нього підійшов ОСОБА_20 , взяв його та повів. Діти були у формі, хотіли вкрасти м`яч, хлопчик біг в бік парку та впав. Збишко взяв його за «шкірку» і повів через весь стадіон.

Збишко не було біля плит, він забіг з боку парку, через ворота пробіг 6-7 метрів.

Свідок малолітня ОСОБА_24 , в присутності законного представника ОСОБА_24 суду пояснила, що була гра, грали 2 команди: 1 команда Збишко, і інша. Вона знаходилась біля воріт, з іншого від церкви боку. Вона бачила, що хлопчики грали м`ячиками, закидували їх за будівництво церкві, подалі. Вона та ОСОБА_25 побігли до тренера ОСОБА_20 та сказали, що крадуть м`ячі. Вона, ОСОБА_11 , ОСОБА_20 побігли до кінця будівництва зі сторони парку. ОСОБА_13 побачив ОСОБА_26 та поліз назад під парканом. Вона з подругою також перелізли через паркан, тільки далі. Збишко заходить через ворота, ОСОБА_13 знову пролізає під парканом. Збишко витягує його за ногу та водолазку. Вона з подругою були в 2 метрах від них, і побачила, що кіріл у крові, потім підбіг ОСОБА_11 , забирає м`яч. М`яч ніс ОСОБА_11 . Збишко веде його до тренера, тренер запитав у ОСОБА_13 хто його бив, ОСОБА_13 мовчав, тренер кричить та знову запитує «це він тебе побив» та вказує на ОСОБА_20 , ОСОБА_13 відповів «так».

У ОСОБА_13 кров була коли його витягував з під паркану ОСОБА_20 . ОСОБА_13 перелазив у парк, а коли побачив ОСОБА_26 , поліз назад. Ворота знаходились з боку парку, й вони бігли напереріз ОСОБА_13 . Збишко не бив ОСОБА_13 , а витягнув його з під паркану, посадив, а потім підняв та повів. Вів його за водолазку. Збишко нікому не погрожував.

Свідок малолітній ОСОБА_27 в присутності законного представника ОСОБА_27 та психолога ОСОБА_28 суду пояснив, що вони були на стадіоні школи №94,він грав у першому таймі, після чого сидів за воротами, він не бачив хто вибив м`яч, від дороги перші ворота, до нього підбігла дівчинка, та сказала, що хлопчик біжить з м`ячиком. Він розповів тренеру, й вони побігли. Тренер ОСОБА_20 перепригнув через паркан, потерпілий хотів перелізти через паркан, він схопив його за ноги й прижав до землі, а він схопив м`ячик, але тренер сказав віддати йому. Коли ОСОБА_20 діставав потерпілого з під паркану він побачив кров на обличчі потерпілого, допомоги йому ніхто не надавав. Він не бачив як ОСОБА_20 тримав потерпілого, коли пішли до тренера. Збишко пішов з ним біля церкві, підійшли до тренера потерпілого, він почав кричати, що ми з ним зробили, хто це зробив. У потерпілого була кров з носа, ми сказали, що він вкрав наш м`яч, а його тренер сказав, так що за це вбивати. Збишко не бив потерпілого. ОСОБА_13 лежав на животі, коли ОСОБА_20 його піднімав, він міг вдаритися об металеву арматуру.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що 08.10.2017 року приблизно о 15 годині, вона зі своєю дитиною дивилась гру, у кінці другого тайму вона знаходилась біля тренера, побачила, як ОСОБА_20 підвів хлопчика, який був увесь у крові. Збишко привів ОСОБА_13 за передплеччя, він був увесь у крові, синець на носі, з м`ячем у руках .Дитина була у формі. ОСОБА_13 пояснив, що цей дядя вдарив, спочатку ногою в живіт, а потім в ніс. Ми запитали у ОСОБА_20 як так, а він відповів, що той хотів вкрасти м`яч. Збишко сказав, що буде знати наступного разу як красти. Спочатку ОСОБА_20 казав, що да це він його вдарив, але буде знати як красти. Потім всі почали говорити, що його ніхто не бив, він сам впав. Ми викликали поліцію, швидку, та маму ОСОБА_13 . Зазначила, що її дитина займається в ДЮСШ №1 разом з ОСОБА_13 . Кожного тижня проводили товариські матчі. В команді Збишко грали діти 13-14 років. В 13-13.30 ОСОБА_13 не грав, діти, що не грали сиділи у тіні, біля тренера. Команда забезпечена м`ячами, форму після гри діти віддають тренеру.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого та свідків, що ОСОБА_7 не бив потерпілого ОСОБА_5 , так як його вина підтверджується крім пояснень потерпілого та показів свідків, доказами, що були зібрані під час досудового розслідування та досліджені у судовому засіданні, а саме:

Висновком спеціаліста №1692 від 09.10.2017 року, актом судово-медичного дослідження №1692 де у потерпілого при обстеженні були виявлені ушкодження у вигляді: перелому кісток носу, ушкодження у вигляді ділянок забою м`яких тканин, синців обличчя, синця та садна лівого плеча (а.с.40-43);

Висновком судово - медичного експерта № 1884 від 09.11.2017 року, де зазначено, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) та тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лівого плеча, які відповідно до висновку судово - медичного експерта № 1884 від 09.11.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Де також зазначено, що виникнення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту малоймовірне, потерпілому було завдано не менше 2-х прикладень фізичної сили травмуючим предметом в ділянки носу та лівого плеча у верхній третині, характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про те, що ушкодження у нього в проекції носу виникли від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами; синець на лівому плечі не виключено заподіяний від сдавлення пальцями рук (а.с.55-56);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2017 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_5 та фототаблицею до нього (а.с.63-69);

Висновком експерта №2021 від 28.11.2017 року, згідно якого малоймовірно, що хлопець почав пролазити під парканом та у нього виникли внаслідок цього синці та садна носу. Для виникнення перелому кісток носу необхідне більш значне прикладення фізичної сили (а.с.120-121).

Дослідивши обставини кримінального провадження на підставі наданих суду доказів, які суд визнає належними і допустимими, вважає за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює зазначені докази як належні, допустимі, достовірні та взаємопов`язані, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, повністю не визнав себе винним, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, передбачених ст..66 КК України, які пом`якшували б покарання судом не встановлено.

Обставиною, передбаченою ст..67 КК України, яка обтяжує покарання є вчинення правопорушення щодо малолітнього.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про обрання обвинуваченому покарання у виді арешту. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) місяці арешту.

Строк відбування покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання і затримання ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1