709/2403/17

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обґрунтованість поданого клопотання та необхідність забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
Прокурор підтримала клопотання, просила задовольнити.
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, вказав на те, що законодавчо закріплено мораторій на відчуження земельних ділянок (паїв), на які просить накласти арешт слідчий. Немає необхідності дублювати закон рішенням суду. ОСОБА_5 бажає обробляти земельні ділянки самостійно. Крім того зазначив, що склад злочину відсутній, оскільки ОСОБА_5 земельні ділянки успадкував.
ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Разом з тим, пояснив, що земельні ділянки успадкував після смерті батьків. Довіреність ОСОБА_7 давав для оформлення певних документів, оскільки виїздив на тривалий час до м. Херсон.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч. 2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у разі, якщо це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Клопотання слідчого є необгрунтованим та передчасним, оскільки прокурором не доведено необхідність задоволення клопотання про арешт майна, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено.
Слідчим на час розгляду клопотання не проведено жодної процесуальної дії по даному кримінальному провадженню.
Крім того, відповідно до п. 15 розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року
Заборона купівлі-продажу земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва унеможливлює відчуження цих об"єктів нерухомого майна у власність інших осіб.
З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту на земельні ділянки відсутні.
Керуючись ст.ст. 233-235, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1