№612/709/17
1 кп /612/15/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Близнюки Харківської області, громадянки України, одруженої, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, з середньо-технічною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судиму,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Близько 11 год. 00 хв. 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 , перебуваючи біля торгівельного кіоску «Паляничка» ФО-П ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі предмет, який не є національною валютою України гривнею, а являється сувеніром, схожим на купюру номіналом 200 гривень, та знаючи про це, вирішила шляхом обману продавця вказаного кіоску розраховуватись за придбаний товар таким сувеніром. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману продавця торгівельного кіоску «Паляничка» ОСОБА_7 , вона розрахувалася за придбаний товар - одного рулету з маком 100 г на суму 3 грн. 60 коп. сувеніром схожим на купюру номіналом 200 грн. та отримала здачу у розмірі 196 грн. 40 коп., чим завдав потерпілій ФО-П ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 200 грн.
В подальшому, утримуючи при собі гроші та один рулет з маком 100 г, ОСОБА_3 з місця події зникла та даним майном розпорядилась на власний розсуд.
У судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2017 року між підозрюваною ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди потерпіла та підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.
Прокурор та обвинувачена у судовому засіданні заявили клопотання про затвердження цієї угоди. Потерпіла надала письмову заяву в якій на затверджені угоди наполягає та вказала, що жодних претензій до ОСОБА_8 не має (т.1 а.с.24).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні, обставини вчинення кримінального правопорушення як вони викладені у обвинувальному акті підтвердила.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Також вказаною угодою визначене покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 . За ч.1 ст.190 КК України їй має бути призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Крім того вона зобов`язується стати на шлях виправлення, в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення, вибачитися перед потерпілою, в повному обсязі відшкодкувати потерпілій збитки.
В угоді передбачено та роз`яснено у судовому засіданні наступне.
Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зокрема те що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є таке.
Згідно п.1 ч.1 ст.473 КПК України: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:
1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; нероз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;
3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Згідно ч.1 ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 476 КПК України клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.
Згідно ч. 3 ст. 476 КПК України суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.
Згідно ч. 4 ст. 476 КПК України ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачена пояснила, що вищенаведені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення та наслідки її невиконання їй зрозумілі.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Із письмової заяви потерпілої вбачається, що жодних претензій до обвинуваченої вона не має. Збитки їй відшкодовані.
Отже судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, застосована вірна правова кваліфікація правопорушення, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і відсутні підстави для його обрання.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні надала письмове клопотання про її звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлена(т.1 а.с.25).
Прокурор проти заявленого клопотання про застосування амністії не заперечував.
Вислухавши клопотання ОСОБА_3 та думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування до ОСОБА_8 амністії підлягає задоволенню.
Як передбачено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р . №1810-VІІІ, звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
При вивченні Свідоцтва про народження ОСОБА_5 встановлено, що та народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вона неповнолітня. Її матір`ю є ОСОБА_3 (а.п.53). Щодо цієї дитини ОСОБА_3 батьківських прав не позбавлена на підтвердження чого свідчать довідка Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 22.12. 2017 №01-44/914 та інформація Близнюківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22.12. 2017 № 2056/15.17-04-05.
Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинила 20 жовтня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія щодо неї до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Судом роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_3 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє її від обов`язку відшкодувати потерпілій заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 314,373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 17 листопада 2017 року про примирення між між підозрюваною ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_3 винуватою за ч.1 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 100 годин громадських робіт.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 повністю звільнити від відбування покарання.
-купюру номіналом 50 гривень з номерним знаком НОМЕР_1 , передану під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити їй же (т.1 а.с. 22).;
-сувенірну купюру 200 гривень, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1