Справа №463/25/15-к
Провадження №1-кп/463/9/17
В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 10.12.2014 року близько 20 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , перебуваючи у власній квартирі, спричинив умисно шляхом нанесення ударів ножем потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді пошкодження м`яких тканин надключичної ділянки справа з ушкодженням ключичного грудинного суглобу, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння, та спричинило тривалий розлад здоров`я,.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав, що між ним та потерпілим ОСОБА_6 , з ініціативи останнього, виник конфлікт, в процесі якого потерпілий спричинив йому легкі тілесні ушкодження, у відповідь на такі дії він замахнувся на нього ножем, спричинивши тілесні ушкодження, однак не погодився з повторним висновком експерта про тяжкість тілесного ушкодження, а відповідно з обтяженням обвинувачення. По суті конфлікту пояснив, що потерпілий прийшов до нього додому, де, крім них, перебувала ще й свідок ОСОБА_8 , разом розпивали спиртні напої. Будучи у нетверезому стані потерпілий ОСОБА_6 став вимагати, щоб він залишив його у себе на ночліг, коли він відмовився, наніс йому декілька ударів в область голови та очей, перебуваючи у сидячому стані та не маючи можливості захищатись схопив зі столу ніж та вдарив потерпілого в довільне місце, яке прийшлось на надключичну ділянку справа. Наміру спричинити такі тілесні ушкодження не мав. Проти заявленого потерпілим цивільного позову заперечив в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що між ним та обвинуваченим спочатку виник словесний конфлікт, потім він обвинуваченого вдарив, після чого останній замахнувся на нього ножем і спричинив тілесні ушкодження. На лікування витратив кошти, які обвинувачений йому не відшкодував. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Приведена до присяги та допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що у вказаний день потерпілий ОСОБА_6 прийшов до них в гості, де вони разом розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_5 відмовився залишити потерпілого переночувати, останній накинувся на ОСОБА_5 з кулаками та вдарив його декілька раз в голову та обличчя, спричинивши тілесні ушкодження, а ОСОБА_5 у відповідь, схопивши ніж, завдав йому удар та попав в область шиї.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, оглянувши та оцінивши зібрані в сукупності докази, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.12.2014 року (а.с.10-11), такий було проведено в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході якого було встановлено, що загальна обстановка у квартирі порушена, у квартирі безлад та порушена санітарія. Вказане підтверджується і долученою до матеріалів справи фототаблицею до протоколу огляду місця події (а.с.13-18).

В ході проведеного огляду місця події було вилучено два змиви РБК, безрукавку синього кольору із слідами РБК, кофту рожевого кольору із слідами РБК, ніж з дерев`яною рукояткою із слідами РБК. Вказані речі визнано речовими доказами, що підтверджується постановою про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 22.12.2014 року (а.с.50).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 року, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 було здійснено відтворення обстановки, що мала місце 10.12.2014 року. Таке відтворення згідно змісту протоколу та долученої до нього фототаблиці відповідає поясненням потерпілого, обвинуваченого та показам свідка (а.с.66-73).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №162 від 23.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_6 була спричинена травма у вигляді рани надключичної ділянки справа з пошкодженням м`язів шиї і ключично-грудинного суглобу, не проникаюча у плевральну порожнину. Така травма утворилась від дії колючо-ріжучого предмета, могла виникнути від дії клинка ножа 10 грудня 2014 року та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.180-185).

З врахуванням вищеописаного, суд надає віри показам свідка, оскільки такі за своєю суттю не суперечать і збігаються з поясненнями потерпілого та долученими до матеріалів справи письмовими документами.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України є правильною.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, а також враховує те, що причиною завдання потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень була неправомірна поведінка самого потерпілого. Про те, що потерпілий діяв у такий спосіб зазначив як він сам, так і обвинувачений та свідок. Дані обставини підтверджуються і висновком експерта №2188 (а.с.25), згідно якого в ОСОБА_5 виявлено рану в ділянці лівої брови, синці в ділянках обох очей, які утворились від дії тупих предметів, та могли виникнути 10 грудня 2014 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Враховується, що вчинений злочин є злочином середньої тяжкості.

Пом`якшуючими відповідальність обставинами для обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає те, що він жалкує про вчинене.
Заперечуючи умисність своїх дій щодо нанесення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_5 по суті обставини кримінального правопорушення визнав, а тяжкість таких тілесних ушкоджень визначено експертами- медиками, які відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №162 від 23.09.2016 року визначено як середньої тяжкості. Тому суд вважає, що в даному випадку твердження обвинуваченого про оспорення ступеня заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу.

Обтяжуючих відповідальність обставин для ОСОБА_5 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що поведінка потерпілого була неправомірною і саме його діями було спровоковано конфлікт, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України з мінімальною межею з можливістю звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного судом покарання на підставі ст.86 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної злочином шкоди суд виходить з наступного. Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, судом було прийнято до розгляду в частині відшкодування матеріальної шкоди, в частині відшкодування моральної шкоди відмовлено у прийняті до розгляду у зв`язку з несплатою судового збору.

Оцінюючи заявлений потерпілим позов про відшкодування матеріальної шкоди на предмет обґрунтованості, підставності та доказової підтвердженості, суд вважає, що оскільки заподіяна потерпілому ОСОБА_6 злочином матеріальна шкода в розмірі 4852,51 грн., яка підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими документами (чеками) (а.с.12-20) не була відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку, а відтак така підлягає стягнення в судовому порядку.

Крім того, у відповідності до положень ч.7 ст.128 КПК України потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено право на пред`явлення позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Клопотання обвинуваченого та його захисника задоволити.

На підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного судом покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 4852 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн. 51 (п`ятдесят одна) коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Речовий доказ згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 22.12.2014 року два змиви РБК, безрукавку синього кольору із слідами РБК, кофту рожевого кольору із слідами РБК, ніж з дерев`яною рукояткою із слідами РБК, які зберігаються в камері схову Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя: ОСОБА_1 .