Номер провадження: 11-сс/785/646/16
Номер справи місцевого суду: 522/6178/16-к,1-кс/522/7532/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , поданого за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, за яким повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на квартири АДРЕСА_1 , та перебувають на праві власності у ОСОБА_10 , які є предметом шахрайства, з метою запобігання відчуження майна до встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, посилаючись не те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що відсутні підстави для накладення арешту, так як майно, зазначене у клопотання, належить третім особам, ОСОБА_11 не було повідомлено про підозру за ст. 190 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_8 завдала ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, наявність яких передбачена ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, внесені відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та проводиться досудове розслідування за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_8 нерухомим майном ОСОБА_12 на суму 65000000 грн., за яким ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

В ході досудового розслідування встановлено, що, згідно Статуту ТОВ «Тал Холдинг», його засновниками є ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , директором є ОСОБА_8 .

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.08.2008 року, 20.02.2008 року, 01.10.2007 року, 22.08.2007 року квартири АДРЕСА_1 , належали на праві власності ТОВ ««Тал Холдинг»

14.09.2009 року, 26.11.2009 року, 01.11.2013 року, 13.05.2011 року, 11.05.2011 року ТОВ «Тал Холдинг», в особі директора підприємства ОСОБА_8 , на підставі протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» від 09.08.2007 року, від 09.08.2008 року; протоколу №2/08 від 28.07.2008 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг»; рішень №1,6 від 14.09.2009 року, 24.11.2009 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг», відповідно, продало зазначені квартири та нежитлове приміщення ОСОБА_10 , у якого на даний час вони знаходяться на праві власності.

Однак, потерпілий ОСОБА_12 стверджує, що не приймав участі в зазначених загальних зборах ТОВ «Тал Холдинг», а також не приймав рішення про продаж квартир та нежитлового приміщення, не підписував відповідних протоколів.

Приблизно в листопаді 2015 року, по мобільному телефону ОСОБА_14 повідомив йому, що квартира АДРЕСА_2 , за рішенням суду передана ОСОБА_15 , після чого, він дізнався про те, що усі квартири, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3 , у будинку АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_5 не належать йому, а оформлені вже на третіх осіб, без його відома і дозволу. Усі документи по придбанню вищевказаних квартир знаходилися у ОСОБА_8 .

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2016 року ОСОБА_12 в день проведення зазначених загальних зборів ТОВ «Тал Холдинг», а саме 28.07.2008 року, 24.11.2009 року, 26.11.2009 року, не знаходився на території України.

В клопотанні слідчий встановив, що ОСОБА_16 не міг підписувати та надавати своєї згоди на відчуження вищезазначеного нерухомого майна, так як він не знаходився на території України, а саме: при проведенні загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» і підписані протоколу №2/08 від 28.07.2008, де приймалось рішення про доручення ОСОБА_8 право на переоформлення нерухомість; при затверджені статуту у новій редакції ТОВ «Тал Холдинг» від 01.08.2008; при прийняті рішення №6 24.11.2009 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» про продаж квартири АДРЕСА_6 ; при продажі 01.11.2013 квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_10 ; при продажі 13.05.2011 квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_10 ; при продажі 11.05.2011 нежитлового приміщення загальною площею 101,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_10 .

На підстав наведеного слідчий у клопотанні зазначив про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є предметом та доказом кримінального правопорушення, а також для забезпечення цивільних позовів, заявлених, зокрема, потерпілим ОСОБА_8 до підозрюваної ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 65 000 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлена необхідність накладення арешту на майно, яке зазначено у клопотанні, оскільки, на підставі сукупності обставин та доказів, зазначених в клопотанні слідчого, існують підстави та розумна підозра вважати, що воно є предметом та доказом злочину.

Крім того, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на майно необхідно для забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_17 за зазначеним кримінальним провадженням.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно є незаконним,оскільки майно, зазначене у клопотанні, належить третім особам, ОСОБА_11 не було повідомлено про підозру за ст. 190 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_8 завдала ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн., не можуть бути прийняті до уваги.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є неспроможними, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, а саме на квартиру АДРЕСА_9 ; квартиру АДРЕСА_10 ; квартиру АДРЕСА_9 ; квартиру АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення загальною площею 101,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_3 , яке знаходиться на праві власності у ОСОБА_10 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 16.05.2016 року о 10:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4