Єдиний унікальний номер: 378/998/17
Провадження № 1-кп/378/5/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

її представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище матеріали кримінального провадження № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утримані має одну неповнолітню дитину, 2004 року народження, працюючого музичним директором Сільського клубу с. Нова Ободівка та музичним керівником Новободівського дошкільного навчального закладу №2 „Росинка, освіта базова вища, військовозобов`язаного, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за слідуючих обставин.

18 лютого 2016 року ОСОБА_7 , близько 18 години 40 хвилин, у темну пору доби, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер », реєстраційний номер НОМЕР_1 в складі з саморобним причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у технічно-справному стані, рухаючись на 128 кілометрі автодороги Київ-Одеса по лівій смузі руху в напрямку м. Одеса та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 та дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2 (нерегульований пішохідний перехід) Правил дорожнього руху України, діючи необережно, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.2., 18.4 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість та не врахував, що легковий автомобіль, який рухався в попутному напрямку відносно руху його автомобіля, почав зупинятись перед пішохідним переходом на правій смузі автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Одеса, для надання переваги для руху пішоходу ОСОБА_5 по нерегульованому пішохідному переходу, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості перед вказаним пішохідним переходом аж до повної зупинки свого автомобіля та подальшої перевірки відсутності на даному переході пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по вищевказаному пішохідному переходу зправа наліво відносно руху керованого ОСОБА_7 автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на обличчі, відкритого перелому лівої великогомілкової кістки на рівні середньої третини, перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки на межі середньої і нижньої третини, які згідно висновку експерта № 66 Д від 15.12.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.3., згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими,

- п. 1.4., за яким кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила,

-п. 1.5., відповідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків,

-п. 2.3., згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху,

- п. 12.2., у відповідності з яким у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги,

- п. 18.4., відповідно до якого, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вказані порушення Правил дорожнього руху України, допущені ОСОБА_7 , перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками які настали, а саме спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 ..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість в скоєнні злочину визнав повністю, суду показав, що 18 лютого 2016 року, близько 18 години 40 хвилин, у темну пору доби, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», державний номер НОМЕР_1 з саморобним причепом на 128 кілометрі автодороги Київ-Одеса по лівій смузі руху в напрямку м. Одеса, наближаючись до пішохідного переходу, не врахував швидкість руху свого автомобіля, не зміг своєчасно зменшити швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом до повної зупинки свого автомобіля, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по даному пішохідному переходу. У вчиненому щиро кається. Просить застосувати до нього Закон України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року,
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів, що підтверджують вимоги за цивільним позовом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу останнього, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Судом враховується те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, визнає винуватість в його скоєнні. Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він працює музичним директором Сільського клубу с. Нова Ободівка та музичним керівником Новободівського дошкільного навчального закладу №2 „Росинка, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на утримані має одну неповнолітню дитину, 2004 року народження, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує, як фактичну тяжкість вчиненого з необережності злочину та його підвищену суспільну небезпеку, так і вищевказані дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, думку потерпілої, часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, що в своїй сукупності, на думку суду істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак, дає підстави для призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України, та з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.

До суду ОСОБА_7 подав заяву про застосування до нього Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності, і підпадає під дію вказаного Закону.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 є батьком малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_7 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась, відомості про те, що обвинувачений скоїв злочин у стані алкогольного сп"яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, у справі відсутні.

Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на ОСОБА_7 поширюється дія Закон України „Про амністію у 2016 році, - його слід звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_5 з уточненнями позовних вимог (т. 1 а. с. 136-142, 159-160, т. 2 а. с. 10) про стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна 79079 гривень 38 копійок на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, моральної шкоди в сумі 3953 гривні 96 копійок, та про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 35800 грн., суд бере до уваги наступне.

Позовні вимоги до ПАТ „Страхова компанія „Провідна даним товариством не визнаються, оскільки вирок по справі не винесений. Разом з тим, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь потерпілої по витратах на лікування в сумі 62 543 гривні 38 копійок та страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою потерпілою працездатності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із встановленням III групи інвалідності в розмірі 12 мінімальних заробітних плат вказаною страховою компанією не опорюються (т. 1 а. с. 139-145).

Позовна вимога до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 35820 грн.. (з урахуванням заяви про зменшення вимог (т. 2 а. с. 10) останнім визнана.

Згідно ст. 24 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до п. 26.2 ст. 26 вказаного Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Із позовної заяви з уточненнями позовних вимог (т. 1 а. с. 136-142, 159-160) вбачається, що внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень потерпіла понесла матеріальні витрати на лікування в сумі 62 543 гривні 38 копійок, що підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. Зокрема, потерпіла понесла витрати на придбання ліків під час лікування:

з 18 лютого 2016 року по 13 березня 2016 року в КЗ «Ставищенська ЦРЛ» на стаціонарному лікуванні;

з 14 березня 2016 року по 10 квітня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 05 червня 2016 року, з 16 грудня 2016 року по 25 грудня 2016 року в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» на стаціонарному лікуванні;

з 11 квітня 2016 року по 11 травня 2016 року, з 06 червня 2016 року по 4 липня 2016 року, з 05 липня 2016 року по 11 серпня 2016 року, з 12 серпня 2016 року по 16 вересня 2016 року, з 17 вересня 2016 року по 05 жовтня 2016 року, з 26 грудня 2016 року по 05 січня 2017 року в КЗ «Ставищенська ЦРЛ» амбулаторно.

Витрати на лікування у вищевказаних медичних закладах на загальну суму 62 543 гривні 38 копійок підтверджуються квитанціями, чеками, рахунками-фактур, фіскальними чеками, копіями листків непрацездатності (т. 2 а. с. 12-55) і не оспорюються відповідачем ПрАТ „СК „Провідна (т. 1 а. с. 142-143), тому суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ „Страхова компанія „Провідна вказані витрати.

Також суд вважає за необхідне стягнути з даної страхової компанії на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із встановленням III групи інвалідності (Т.1 а.с. 58) в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становить 16536,00 грн. (12 х 1378.00 грн.), розмір якого також не оспорюється відповідачем ПрАТ „СК „Провідна (т. 1 а. с. 143).

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди: з ПРАТ „Страхова компанія „Провідна в сумі 3953 грн. 96 коп. та з обвинуваченого ОСОБА_7 в сумі 35820 грн., слід зазначити наступне.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача та обсяг відповідальності, який покладається при її відшкодуванні на кожного із відповідачів, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій визнано обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, що полягає в перенесених нею моральних стражданнях та фізичному болі в зв`язку із заподіянням вищевказаних тілесних ушкоджень, які призвели до встановлення їй статусу інваліда ІІІ групи, вимушених змінах звичного для нею способу життя на період лікування та у зв`язку із настанням інвалідності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги тяжкість заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, характер, обсяг, тривалість моральних страждань та керуючись принципами справедливості та виваженості, виходить з засад добросовісності та розумності та приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, зазначена позивачем в сумі 53953 грн. 96 коп., з урахуванням обставин справи та зібраних по ній доказів у їх сукупності, не є завищеною.

Згідно ст. 26-1 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки з з ПрАТ «СК «Провідна» як страховика має бути стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 79079 гривень 38 копійок, - суд приходить до висновку, що на користь останньої із вказаного страховика підлягає стягненню моральна шкода в сумі 3953 грн. 96 коп. (5 відсотків від 79079,38. грн. - страхової виплати за шкоду, заподіяну її здоров`ю, що підлягає стягненню), а решта визначеної судом суми на відшкодування моральної шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності, відповідно до ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_7 в сумі 35800 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т. 2 а. с. 10) та з урахуванням частково відшкодованої обвинуваченим потерпілій суми в розмірі 14200 грн. (т. 1 а. с. 178-182)).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому з відповідачів обвинуваченого ОСОБА_7 та ПрАТ „СК Провідна слід стягнути на користь потерпілої витрати по сплаті судового збору по вимозі немайнового характеру стягнення моральної (немайнової) шкоди в сумі 640 грн. пропорційно до задоволених вимог в цій частині: з обвинуваченого ОСОБА_7 в сумі 576 грн. з ПрАТ „СК Провідна 64 грн. Решту суми сплаченого потерпілою ОСОБА_5 судового збору в сумі 940 грн. слід повернути їй як зайве сплачені.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати на користь держави, пов`язані із залученням експертів, в сумі 988 гривень 70 копійок.

Речові докази автомобіль марки «Фольксваген ТРАНСПОРТЕР» та саморобний причіп слід залишити ОСОБА_7 відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, пару жіночих чобіт слід знищити відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна задовольнити .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна на користь ОСОБА_5 79079 гривень 38 копійок на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, 3953 (три тисячі дев"ятсот п"ятдесят три) гривні 96 копійок на відшкодування моральної шкоди та 64 гривні на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 35820 (троидцять п"ять тисяч вісімсот двадцять) гривень та 576 (п"ятсот сімдесят шість) гривень на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Повернути ОСОБА_5 940 (дев"ятсот сорок) гривень - зайво сплаченого судового збору по квитанції № 0.0.914101247.1 від 13 грудня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експертів у сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 70 копійок.

Речові докази автомобіль марки «Фольксваген ТРАНСПОРТЕР», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та саморобний причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_7 , пару жіночих чобіт - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1