1-кп/381/130/18
381/4724/17
У Х В А Л А
12 лютого 2018 року м.Фастів
Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
заявника ОСОБА_16 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000483 від 18.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -
встановила:
До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000483 від 18.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні обрано у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 22.12.2017 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання.

Також до суду надійшли заяви ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про скасування арешту майна.

Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду прокурор, просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому засіданні, вважаючи також, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України. Враховуючи також, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 закінчується 19.02.2018 року, а строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обраного обвинуваченому ОСОБА_8 закінчуєься 22.02.2018 року, прокурор посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявності достатніх підстав вважати, що відносно нього продовжують існувати ризики передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці. Крім того, прокурор також просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, а ОСОБА_7 , у вчиненні особливо тяжкого злочину, також наявності достатніх підстав вважати, що відносно всіх обвинувачених продовжують існувати ризики передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому ОСОБА_7 раніше судимий.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 вважали за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду. З приводу клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту заперечили, захисник ОСОБА_12 просила застосувати відносно її підзахисного домашній арешт у нічний час, оскільки останній умови запобіжного заходу не порушував. Щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишили це на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_6 , також не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, а вирішення питаня щодо продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишили також на розсуд суду. При цьому, захисник ОСОБА_15 просив залишити без розгляду його заяву про повернення обвинувального акту у зв`язку із відкриттям прокурором усіх матеріалів.

Захисник ОСОБА_13 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , з огляду на обвинувачення останнього у вчиненні злочину, вчиненого ним у період іспитового строку, не заперечували проти продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заперечували також проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, вирішення питання щодо продовження строку відповідних запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишили на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та їх представник - адвокат ОСОБА_11 , вважали за можливе задовольнити дане клопотання прокурора та продовжити всім обвинуваченим обрані їм запобіжні заходи, також важали за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду та, кожен окремо, підтримали подані ними під час досудового розслідування цивільні позови та подані до суду заяви про уточнення компенсації моральної шкоди.

Потерпілі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які повідомлені судом про час та місце підготовчого судового засідання, не з`явились, учасники підготовчого судового засідання вважали за можливе проводити підготовче судове засідання за відсутності потерпілих.

Заявник ОСОБА_16 підтримав подану ним заяву про скасування арешту майна та просив її задовільнити.

Прокурор та інші учасники процесу не заперечували проти задоволення заяв ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про скасування арешту майна.

Перевіривши на відповідність вимогам КПК України обвинувальний акт з додатками, колегія суддів приходить до висновку, що його слід повернути прокурору у зв`язку із наступним.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Разом з тим, ознайомившись зі змістом обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія судддів дійшла висновку, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, як вбачається зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілою ОСОБА_10 .

Так, згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , органи досудового розслідування, під час викладення фактичних обставин злочину, а також формулюючи обвинувачення, взагалі не зазначили обставин, щодо вчинення обвинуваченими дій, якими завдано моральної, фізичної або майнової шкоди потерпілій ОСОБА_10 .
При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а також до усталеної практики ЄСПЛ, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого їм злочину, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, не дає підстав суду для призначення судового розгляду.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав особи на захист.

Таким чином, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт разом із додатками необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.
Крім того, колегія суддів, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання з приводу клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, дійшла до наступних висновків.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним. У зв`язку з викладеним, на думку колегії суддів, наявні ризики його можливого переховування від суду, при цьому ОСОБА_8 , не працевлаштований, немає підтвердженого джерела доходів. Тому за сукупністю цих ознак колегія суддів вважає застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є цілком виправданим та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Виходячи із викладеного, підстав для зміни обраного запобіжного заходу, як про це просить захисник ОСОБА_12 , колегія суддів не вбачає.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів приймає до уваги характер обвинувачення, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості (ч. 1 ст. 309 КК України) який полягав у незаконних діях з особливо небезпечним наркотичним засобом, тякого злочину (ч. 1 ст. 263 КК України) проти громадської безпеки та особливо тяжкого умисного корисливого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним. У зв`язку з викладеним, на думку колегії суддів, наявні ризики його можливого переховування від суду.

Вирішуючи ж клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приймає до уваги характер обвинувачення, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним. У зв`язку з викладеним, на думку колегії суддів, наявні ризики його можливого переховування від суду, при цьому ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив даний злочин у період відбуття іспитового строку призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2016 року, не працює, не має родини та утриманців.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен, обвинувачуються у тому числі і у вчиненні злочину вчиненого із погрозою застосуванням насильства, колегія суддів, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Так як обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, колегія суддів на даній стадії позбавлена можливості вирішити питання про прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих та прийняти рішення за заявами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
Обвинувальний акт кримінальному провадженні № 0000483 від 18.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України із додатками - повернути прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим на 60 діб, кожному до 12 квітня 2018 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 цілодобовий домашній арешт залишити без зміни та вважати продовженим на 2 місяці, до 12 квітня 2018 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про залишення свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Ці зобов`язання застосовуються до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 12 квітня 2018 року включно.

Порушення умов покладених на обвинуваченого обов`язків має наслідком застосування грошового стягнення та до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено о 14 год 00 хв. 14 лютого 2018 року.

Головуючий
ОСОБА_20 ОСОБА_2
ОСОБА_3