Справа № 742/3158/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/367/2018
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої завідувачем Валківського ДНЗ «Сонечко», з вищою освітою, розлученої, маючої на утриманні малолітнього сина, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «Huawei» модель P8 - залишено у законному володінні потерпілої ОСОБА_9 (а.п.19,20)

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2017 року близько 12-ї години, обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в торговому залі магазину «Радуга» за адресою м.Прилуки вул.Ю.Коптєва, 60, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, реально усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за відсутності уваги відвідувачів та працівників магазину, таємно викрала мобільний телефон марки «Huawei» модель P8, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 4955,16 грн., що належав потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого з місця скоєння злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачена ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що майно потерпілої ОСОБА_9 , тобто телефон марки «Huawei» модель Р8, фактично вибув з її законного володіння і на момент виявлення знаходився у бездоглядному стані, тому, на її думку, на таке майно поширюється правовий режим знахідки. Обвинувачена наголошує, що вважала, що вказаний телефон забув хтось із покупців і його треба повернути останньому. Ніякого умислу на викрадення майна у неї не було.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченою ставиться питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні місцевого суду обвинувачена ОСОБА_6 , свою вину у висунутому обвинуваченні категорично не визнала, а також відповідно до вимог ст.63 Конституції України скористалася правом відмови давати показання щодо себе.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 вину визнала та подала заяву про звільнення її від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію».

Також, вина обвинуваченої підтверджується зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні, показала, що 19 липня 2017 року, прийшла за документами до магазину «Радуга» де вона працювала на той час, того ж дня подзвонивши до бухгалтера поклала свій мобільний телефон на прилавок, а сама пішла в іншу частину вказаного вище магазину. Через 20 хвилин виявила зникнення свого телефону, і відразу почала телефонувати на нього, але мобільний оператор відповів, що абонент недоступний. Пошукавши телефон у магазині, якого ніде не було, звернулася до відділу поліції. Знайдений телефон був повернутий потерпілій працівниками поліції. В суді вона згадала, що бачила обвинувачену ОСОБА_6 в приміщенні магазину «Радуга».

Крім того, доводи обвинуваченої про невинуватість спростовуються й іншими доказами по справі, зокрема: заявою про викрадення телефону «Huawei» модель P8 до поліції написаною та поданої 19.07.2017 року потерпілої ОСОБА_9 (а.п. 10); протоколом огляду місця події від 07 серпня 2017 року, згідно якого вбачається, що в приміщенні кабінету № 10 Прилуцького ВП за адресою: м. Прилуки, вул. Котляревського буд. 66 обвинувачена ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки «Huawei» модель P8 (а.п. 13-14); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2017 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 серед пред`явлених осіб по фотознімкам, впізнала особу на фотознімку №2 яку вона бачила в магазині «Радуга», у день зникнення у неї телефону, нею виявилася ОСОБА_6 . (а.п.26)

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Судом першої інстанції дії обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні мобільного телефону належного потерпілій ОСОБА_9 .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є: за ч.1 ст.185 КК України злочином середньої тяжкості, особу винної та її позицію до вчиненого, яка вчинила умисний злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно медичної довідки на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимої, працюючої, розлученої, маючої на утриманні малолітнього сина, а також враховуючи і позицію потерпілої, яка щодо міри покарання покладалася на розсуд суду і обґрунтовано призначив обвинуваченій покарання у виді штрафу в користь держави в межах санкції статті.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченій ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Разом з тим, підлягає задоволенню заява обвинуваченої про застосування щодо неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році». Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому на підставі п.в ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі п.в ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4