АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/79/178/2016 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
прокурора ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_20 , захисника ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_16 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня2015 року щодо ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком, ОСОБА_16 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено це кримінальне правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
Судом визнано доведеним, що 10 травня 2015 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_16 , перебуваючи біля входу до станції Київського метрополітену «Дорогожичі» по вул. О.Теліги № 14-В в м. Києві, спільно зі свідком та особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, звернув свою увагу на раніше їм не знайомого ОСОБА_21 , який тримав у руці власний мобільний телефон марки «Леново А390Т». Побачивши його, ОСОБА_16 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону із застосуванням щодо потерпілого фізичного насильства. Після чого ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_21 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, завдали потерпілому удари в область голови та тулуба, чим спричинили останньому фізичний біль і від чого потерпілий упав на асфальтоване покриття. Усвідомлюючи, що ОСОБА_21 внаслідок нанесених ударів не може в повній мірі чинити опір, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вирвала з руки потерпілого, чим за попередньою змовою з ОСОБА_16 відкрито викрала, вказаний мобільний телефон марки «Леново А390Т», вартістю 1000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 5 грн., а всього майна на загальну суму 1015 грн.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України ОСОБА_16 виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що зазначене кримінальне правопорушення, вчинено ОСОБА_16 .
В апеляційній скарзі прокурору кримінальному провадженні ОСОБА_20 , не оспорюючи доведеність винності засудженого та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та міру призначеного судом покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, порушує питання про ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки, вважає, що винуватість ОСОБА_16 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав належну оцінку як кожному окремо так і в сукупності з іншими доказами, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_22 ; суд безпідставно визнав факт застосування до ОСОБА_16 на досудовому розслідування фізичний та психологічний тиск, що вплинуло на оцінку доказів; суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_22 у сукупності з іншими доказами; також вважає, що особа потерпілого встановлена належним чином у передбачений Законом спосіб.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 подав заперечення.
Апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_18 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року щодо ОСОБА_16 у частині засудження ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 186 КК України закрите у зв`язку з відмовою обвинуваченого та його захисника від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду першої інстанції без зміни, повторно дослідивши докази, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, шо апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою, зокрема, підстави для виправдання обвинуваченого з наведенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, стороною обвинувачення ОСОБА_16 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин:

20 липня 2014 року близько 03:00 год. ОСОБА_16 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на технічній будівлі, що розміщена над станцією Київського метрополітену «Дорогожичі» по вул. О.Теліги, № 14В в м. Києві, на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у словесну сварку зі своїм знайомим ОСОБА_23 .

Під час конфлікту з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин ОСОБА_16 вирішив умисно протиправно заподіяти смерть ОСОБА_23 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_16 наніс руками ОСОБА_23 не менше двох ударів в обличчя, чим спричинив потерпілому, згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року легкі тілесні ушкодження у виді двох забійних ран (з нерівними осадненими краями, гострими кінцями з`єднаними тканинними перетинками) в правій скроневій ділянці, та не менше одного удару ОСОБА_23 в область тулубу, чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді конструкційних переломів 10 та 11 ребер справа по задній пахвовій лінії, розриву правої частки печінки по нижній поверхні та прилягаючого до неї товстого відділу кишечника.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_16 , взявши в руку ніж, умисно, з метою вбивства, наніс ним ОСОБА_23 два удари в ділянку черевної порожнини, чим спричинив потерпілому (згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року) тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді проникаючого сліпого колото-різаного поранення живота: колото-різана рана ( з рівними неосадненими краями, лівим гострим кінцем і правим П-подібним, шириною біля 0,3 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні живота зліва, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад та зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, шлунково-обідкову зв`язку та поперечно-обідкову кишку, глибиною біля 10 см, та одне непроникаюче сліпе колото-різане поранення живота: колото-різана рана, раневий канал якої ушкоджує по своєму ходу тільки м`які тканини в яких сліпо закінчується; вісім ударів в область шиї, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння (згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року) у виді: колото-різаної рани (з рівними неосадненими краями, верхнім гострим кінцем і нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз та справа на ліво, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, ліву частку щитоподібної залози, ліву пластину щитоподібного хряща, глибиною біля 3 см; колото-різаної рани ( з рівними неосадненими краями, верхній гострим кінцем та нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи та трахею, глибиною біля 2,5 см., а також легкі тілесні ушкодження у виді шести не проникаючих сліпих колото-різаних поранень шиї: колото-різані рани, раневі канали яких мають різну направленість, ушкоджують по своєму ходу тільки м`які тканини в яких сліпо закінчуються. Глибина їх становить від 1 до 4,5 см.

Внаслідок нанесення ОСОБА_16 вищеописаних ударів, настала смерть потерпілого ОСОБА_23 від поєднаної травми: колото-різаних поранень шиї і живота та закритої травми грудей і живота з ушкодженням м`яких тканин шиї, лівої частки щитоподібної залози, лівої пластини щитоподібного хряща, трахеї, товстого відділу кишечника з розривом крововтрати та шоку.

Суд першої інстанції дослідив докази, надані стороною обвинувачення, дав їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням та дійшов висновку, що достовірно не доведено, що ОСОБА_16 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги прокурора, судом апеляційної інстанції повторно допитано обвинуваченого, досліджено протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого та свідка ОСОБА_22 , переглянуто відео із відтворенням подій за участю зазначених осіб, досліджено наявні у матеріалах кримінального провадження докази та характеризуючі матеріали обвинуваченого ОСОБА_16 .
Допитаний у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_16 дав аналогічні за змістом пояснення, які він давав у суді першої інстанції щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Так, суд першої інстанції протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_22 визнав неналежними та недопустимими доказами, мотивуючи тим, що надана ОСОБА_16 під час слідчої дії інформація, є загальною та без повідомлення конкретних фактів.
Із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_16 , убачається, що обвинувачений добровільно без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів детально розказує та відтворює обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, надає конкретну інформацію щодо передумов та мотиву вчинення кримінального правопорушення, вказує місце вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_23 , кількість послідовність, механізм нанесених ударів, крім цього зазначає, як та куди саме після нанесених тілесних ушкоджень ним переміщено тіло ОСОБА_23 , стан потерпілого під час та після нанесених ударів.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_16 при відтворенні подій надав повну та детальну інформацію щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яка може бути відомою виключно особі, яка його вчинила.
При цьому, слідчий експеримент проведено за участю захисника та понятих. Зауважень щодо проведення слідчої дії від учасників не надходило, а тому посилання ОСОБА_16 , що на нього здійснювався тиск, свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами кримінального провадження. При відтворенні видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_16 не вбачається, поведінка ОСОБА_16 спокійна та впевнена. Крім цього, за заявою ОСОБА_16 внесено до ЄРДР відомості щодо застосування до нього під час досудового розслідування недозволених методів слідства та за результатами винесено постанову про закриття кримінального провадження.
З огляду на викладене колегія суддів не погоджується із оцінкою зазначеного доказу судом першої інстанції і вважає його належним та допустимим доказом.
Також із відеозапису слідчої дій слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 , яка була очевидцем події, - вбачається, що вона відтворила обставини події, зокрема кількість та послідовність заподіяних ударів в ході конфлікту ОСОБА_16 потерпілому ОСОБА_23 , вказала, що ОСОБА_16 штовхнув рукою в груди ОСОБА_23 , який сидів на поверхні одного з куполів, від чого останній вдарився потилицею об поверхню купола, а після того, як ОСОБА_23 піднявся в положення сидячи, ОСОБА_16 зіштовхнув його на поверхню асфальту, ОСОБА_23 упав, а ОСОБА_16 став завдавати потерпілому численні удари руками та ногами. У подальшому ОСОБА_16 підняв ОСОБА_23 позаду під руки та відтягнув з освітленої ділянки в темну сторону. Підійшовши до ОСОБА_23 , помітила, що в нього з лівої сторони в області живота тече кров. Після цього, свідок разом із ОСОБА_16 пішла з місця події.
Таким чином, ОСОБА_16 і свідок ОСОБА_22 кожен окрема під час проведення за їх участю слідчих експериментів по відтворенню події, надали достатній об`єм інформації, яка співпала щодо хронології події, послідовність дій та відповідної деталізації з прив`язкою до часу та місця події, яка свідчить про те, що обвинувачений вчинив те про що розказував і показував, а свідок була безпосередньо очевидцем події. При цьому свої показання вони давали добровільно без будь-якого стороннього впливу.

Крім того, зі змісту вироку суду першої інстанції та із журналу судового засідання вбачається, що свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні зазначила про те, що вона обмовила ОСОБА_16 , однак на пряме запитання суду відповіла, що її показання під час слідчого експерименту правдиві.
Показання свідка у тій частині, що до неї застосовувалися недозволені методи слідства, внаслідок чого вона обмовила ОСОБА_16 , колегія суддів оцінює критично, як спосіб допомогти ОСОБА_16 уникнути кримінальної відповідальності, оскільки саме у цій частині її показання не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження. При цьому її показання під час слідчого експерименту щодо обставин події узгоджуються із показаннями ОСОБА_16 під час слідчого експерименту та об`єктивно підтверджується іншими доказами.
Версія ОСОБА_16 про те, що на нього під час досудового розслідування здійснювався тиск, колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки будь-яка нав`язана йому іншими особами версія перебігу подій, як про це стверджує обвинувачений, не могла бути так детально, послідовно відтворена ним та свідком на місці події.
Наведені дані, що містяться в протоколі слідчого експерименту та відеозаписі слідчої дії за участю свідка ОСОБА_22 , яка була очевидцем події, у повній мірі узгоджуються з даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту та відеозаписі такої слідчої дії за участю обвинуваченого ОСОБА_16 , в ході якої останній добровільно відтворив обставини події щодо його причетності до вбивства потерпілого ОСОБА_23 , та знаходять своє відображення у висновку судово-медичної експертизи № 2164 від 13 жовтня 2014 року.
Висновки суду першої інстанції про те, що кількість та локалізація ударів продемонстрованих ОСОБА_16 під час слідчого експерименту, не відповідають кількості та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_23 , колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи, оскільки події розгортались у темну пору доби, зважаючи, що удари були численні, кількість ударів ОСОБА_16 міг чітко не запам`ятати і не бачити та не фіксувати куди саме заподіював тілесні ушкодження потерпілому.
Крім того, згідно даних висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року зважаючи на характер, кількість, локалізацію, морфологію, тяжкість тілесних ушкоджень, під час заподіювання тілесних ушкоджень, потерпілий міг здійснювати активні дії (кричати, пересуватися, звати на поміч), а не перебувати у статистичному стані.
Суд апеляційної інстанції за клопотання сторони обвинувачення дослідив наступні докази: дані висновку судово-медичної експертизи № 2164 від 13 жовтня 2014 року з фотографічним зображенням ушкоджень на трупі, згідно з якими, 1 (2;3) при судово-медичній експертизі трупа невідомого чоловіка, біля 30-40 років, виявлено наступні тілесні ушкодження: А) два не проникаючих сліпих колото-різаних поранення шиї: - колото-різана рана № 8 (з рівними неосадненими краями, верхнім гострим кінцем і нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз та справа на ліво, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, ліву частку щитоподібної залози, ліву пластину щитоподібного хряща, глибиною біля 3 см, - колото-різана рана № 10 (з рівними неосадненими краями, верхнім гострим кінцем та нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи та трахею, глибиною біля 2,5 см. Б) одне проникаюче сліпе колото-різане поранення живота: колото-різана рана № 13 (з рівними неосадненими краями, лівим гострим кінцем і правим П-подібним, шириною біля 0,3 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні живота зліва, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад та зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, шлунково-обідкову зв`язку та поперечно-обідкову кишку, глибиною біля 10 см. В) шість не проникаючих сліпих колото-різаних поранень шиї та одне живота: колото-різані рани № 4, 5, 6, 7, 9, 11, 12 (за морфологією аналогічні вище вказаним), раневі канали яких мають різну направленість, ушкоджують по своєму ходу тільки м`які тканини в яких сліпо закінчуються, глибина їх становить від 1 до 4,5 см. Г) конструкційні переломи 10 та 11 ребер справа по задній пахвовій лінії; розрив правої частки печінки по нижній поверхні та прилягаючого до неї товстого відділу кишечника. Д) три забійні рани № 1, 2, 3 (з нерівними осадненими краями, гострими кінцями з`єднаними тканинними перетинками) в правій скроневій ділянці у кількості двох та в потиличній ділянці; синці: на передній поверхні шиї справа, від середньої третини до завушної ділянки, на правому плечі, у верхній третині; на лівому плечі у верхній третині; на передній поверхні правої гомілки у верхній третині; садна: на передній поверхні правого стегна у верхній третині; на спині, в поперековій ділянці, в проекції крижової кістки; подряпини на передній поверхні шиї справа, у середній третині, на передній поверхні шиї зліва у нижній третині. 2(1). смерть невідомого чоловіка настала від поєднаної травми: колото-різаних поранень шиї і живота та закритої травми грудей і живота з ушкодженнями м`яких тканин шиї, лівої частки щитоподібної залози, лівої пластини щитоподібного хряща, трахеї, товстого відділу кишечника з розвитком крововтрати та шоку, на що вказує: ушкодження вказані в пункті 1А)Б)Г), нерівномірно слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів, наявність крові у черевній порожнині (біля 600 мл), шунтування кровотоку в нирках, смужкоподібні крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця (плями Мінакова). 3. враховуючи ступінь прояву трупних явищ (добре виражене трупне заклякання у всіх досліджуваних групах м`язів, блідо-фіолетові, нерівномірно виражені трупні плями, що при трикратному дозованому натискуванні зникали та відновлювалися через 55-60 секунд), умови знаходження трупа на місці пригоди, характер смерті, слід вважати, що смерть потерпілого настала приблизно за 7-10 годин до огляду трупа експертом на місці пригоди. 4(3). виявлені ушкодження вказані в пунктах 1.А)Б)Г) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (крововтрата, шок) і знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Решта ушкоджень вказаних в пунктах 1.В)Д) мають ознаки легких тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я та прямого причинно-наслідкового зв`язку з настанням смерті не мають. 5(3). враховуючи характер, морфонологію, особливості ушкоджень, наявність в них крововиливів, а також дані судово-гістологічного дослідження (крововиливи без видимої клітинної реакції в тканинах виявлених ушкоджень) можливо сказати, що усі вони виникли за життя, незадовго до настання смерті та, що смерть потерпілого ймовірно настала в проміжок часу від декількох хвилин до десятків хвилин (20-30) після отримання тілесних ушкоджень, на протязі яких здійснення активних дій (кричати, пересуватися, звати на поміч) не виключається. 6(3). також враховуючи вище вказане, дані обставин справи, можна сказати, що виявлені ушкодження вказані в пунктах 1.А)Б)В) виникли від дії колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа. Ушкодження вказані в пунктах 1Г)Д) виникли від дії тупих предметів, які могли мати як обмежену так і не обмежену контактну поверхню та особливості яких на ушкодженнях не відобразились. Подряпини вказані в пунктах 1.Д) виникли від дії ріжучого предмету наприклад лезо ножа; дані, що містяться в акті судово-медичного дослідження № 1156 від 21 серпня 2014 року, згідно з якими, пошкодження паренхіми печінки з маргінальними крововиливами без видимої клітинної реакції на фоні дифузного жирового гепатозу. Вогнищеві крововиливи в стінці товстої кишки, брижі, м`яких тканинах з ділянки пошкодження гортанні, рани на животі та з ділянки переломів ребер без видимої клітинної реакції. Нерівномірно слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів з порушенням реологічних властивостей крові. Шунтування кровотоку в нирці. Періваскулярний та періцелюлярний набряк, дистрофія нейроцитів головного мозку з діапедезними крововиливами в стовбурному відділі мозку; дані, що містяться в акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 1602 від 28 липня 2014 року, згідно з якими, в результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа невідомого чоловіка, приблизно 30-40 років, знайдено етиловий спирт в концентрації - 5,37 проміле. Не знайдено: метиловий спирт, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери, а також похідні барбітурової кислоти, амфетаміну, морфін, кодеїн, кокаїн, ефедрон, трамадол, героїн, промедол, алкалоїди опію; дані, що містяться в акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 675 від 30 липня 2014 року, згідно з якими, кров трупа невідомого чоловіка, 30-40 років відноситься до групи АВ(IV); дані, що містяться у протоколі огляду від 28 липня 2014 року, згідно з якими, оглянуто вилучені протоколом огляду місця події від 21 липня 2014 року речі підозрюваного ОСОБА_16 , зокрема: синього кольору джинсові штани чоловічі, на яких на правій штанині в ділянці нижче коліна на відстані 0,5 см розміщена пляма коричневого кольору 1х1 см, на задній частині штанів на відстані 2 см від верху правої кишені розміщена пляма коричневого кольору розміром 1х0,5 см, на правій штанині з переду на відстані 35 см від низу є пляма коричневого кольору розміром 1х1,5 см; кофту чорного кольору типу балахон, кросівки чорного кольору чоловічі, штани зеленого кольору типу камуфляжні чоловічі, футболку зеленого кольору чоловічу, ключ металевий для врізаного замка; дані висновку судово-медичної експертизи № 311 від 08 жовтня 2014 року з таблицею результатів виявлення групових факторів системи АВО в слідах на речових доказах, згідно з якими, кров трупа невстановленого чоловіка, 30-40 років («Висновок експерта» відділу експертизи трупів № 2164 за 2014 р.) який в подальшому був впізнаний як ОСОБА_23 , 1981 р.н., належить до групи АВ (IV). На наданому на експертизу фрагменті гігієнічної палички зі змивом речовини бурого кольору (об`єкт № 1), вилученим під час ОМП, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1 виявлені антигени А та В. Через відсутність контролю предмета-носія в категоричній формі висловитись про групову належність крові не представляється можливим, але результати дослідження не виключають, при умові походження від однієї людини, можливість виникнення даних слідів за рахунок крові потерпілого ОСОБА_23 .
Таким чином, докази, зібрані під час досудового розслідування та дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів вважає належними та допустимими, оскільки вони отримані у законному порядку, узгоджуються між собою і в повній мірі у сукупності підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення і доводять винуватість ОСОБА_16 у його вчиненні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_22 узгоджуються із зазначеними висновками експертиз щодо локалізації, кількості та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не встановлена особа потерпілого, спростовуються даними довідки за підписом т.в.о. Начальника ГУНП у м. Києві про ідентифікацію особи трупа про те, що під час перевірки по дактилокартотеці АДІС «Дакто-2000» дактилоспокічної карти трупа встановлено, що відбитки пальців рук ідентичні відбиткам пальців громадянина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Росії.
При цьому із даних протоколу огляду місця події від 20.07.2014 року з додатками убачається, що огляд місця події, під час якого виявлено труп, проведений відповідно до чинного законодавства за обов`язковою участю судово-медичного експерта.
Разом з цим, стороною обвинувачення під час досудового розслідування встановлено, а судом перевірено час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення, про що вказано в обвинувальному акті, а тому доводи захисника в цій частині не обґрунтовані та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
На підставі досліджених доказів колегія суддів вважає доведеним, що 20 липня 2014 року близько 03:00 год. ОСОБА_16 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на технічній будівлі над станцією Київського метрополітену «Дорогожичі» по вул. О.Теліги, № 14В в м. Києві, на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у словесну сварку зі своїм знайомим ОСОБА_23 .

Під час конфлікту з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин ОСОБА_16 вирішив умисно протиправно заподіяти смерть ОСОБА_23 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_16 наніс руками ОСОБА_23 не менше двох ударів в обличчя, чим спричинив потерпілому, згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року легкі тілесні ушкодження у виді двох забійних ран (з нерівними осадненими краями, гострими кінцями з`єднаними тканинними перетинками) в правій скроневій ділянці, та не менше одного удару ОСОБА_23 в область тулубу, чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді конструкційних переломів 10 та 11 ребер справа по задній пахвовій лінії, розриву правої частки печінки по нижній поверхні та прилягаючого до неї товстого відділу кишечника.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_16 , взявши в руку ніж, умисно з метою вбивства наніс ним ОСОБА_23 два удари в ділянку черевної порожнини, чим спричинив потерпілому (згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року) тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді проникаючого сліпого колото-різаного поранення живота: колото-різана рана ( з рівними неосадненими краями, лівим гострим кінцем і правим П-подібним, шириною біля 0,3 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні живота зліва, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад та зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, шлунково-обідкову зв`язку та поперечно-обідкову кишку, глибиною біля 10 см, та одне непроникаюче сліпе колото-різане поранення живота: колото-різана рана, раневий канал якої ушкоджує по своєму ходу тільки м`які тканини в яких сліпо закінчується; вісім ударів в область шиї, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння (згідно з даними висновку експерта № 2164 від 13 жовтня 2014 року) у виді: колото-різаної рани (з рівними неосадненими краями, верхнім гострим кінцем і нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз та справа на ліво, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи, ліву частку щитоподібної залози, ліву пластину щитоподібного хряща, глибиною біля 3 см; колото-різаної рани (з рівними неосадненими краями, верхній гострим кінцем та нижнім П-подібним, шириною біля 0,2 см та раневим каналом, який перевищує довжину рани на шкірі) на передній поверхні шиї по центру у середній третині, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад, зверху вниз, ушкоджуючи за своїм ходом підшкірно-жирову клітковину, м`язи та трахею, глибиною біля 2,5 см., а також легкі тілесні ушкодження у виді шести не проникаючих сліпих колото-різаних поранень шиї: колото-різані рани, раневі канали яких мають різну направленість, ушкоджують по своєму ходу тільки м`які тканини в яких сліпо закінчуються. Глибина їх становить від 1 до 4,5 см.

Внаслідок нанесення ОСОБА_16 вищеописаних ударів, настала смерть потерпілого ОСОБА_23 від поєднаної травми: колото-різаних поранень шиї і живота та закритої травми грудей і живота з ушкодженням м`яких тканин шиї, лівої частки щитоподібної залози, лівої пластини щитоподібного хряща, трахеї, товстого відділу кишечника з розривом крововтрати та шоку.

Суд апеляційної інстанції кваліфікує дії ОСОБА_16 за ч.1 ст. 115 КК України, як убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи ОСОБА_16 покарання колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання - вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння та вважає за необхідне призначити ОСОБА_16 покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців більш суворим визначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Статтею 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_16 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.07.2014 року по 20.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( у редакції Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року) з 24.07.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 411 КПК України підлягає скасуванню у частині виправдання ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 115 КК України з ухваленням відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України нового вироку, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року щодо ОСОБА_16 у частині виправдання за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_16 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Визнати ОСОБА_16 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_16 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.07.2014 року по 20.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року) з 24.07.2017 року по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку з дня його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3