Справа № 466/5522/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1060/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 14 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 14.08.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 без дозволу органу кримінально-виконавчої системи не покидати межі України, повідомляти про зміну місця проживання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 25.09.2017 року виправлено допущену описку у резолютивній частині вироку та частина тексту «без дозволу органу кримінально-виконавчої системи» замінено на «без дозволу уповноваженого органу з питань пробації».

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 29.04.2017 р. біля 9-35 год., керуючи автомобілем «Пежо Бокс» р.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом між будинками №№8 та 10 на вул. Миколайчука у м.Львові, порушив вимоги р.10 п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, не переконавшись перед початком руху та під час руху заднім ходом, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
На даний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити оскаржуваний вирок суду та підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В решті вирок суду залишити без змін.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор покликається на те, що судом при постановленні вироку суду було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме не визначено обвинуваченому ОСОБА_7 обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просять вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому учасники провадження позбавленні права оспорювати фактичні обставини кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.
Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому, як основне, такі додаткове, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Однак, суд першої інстанції, постановляючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, фактично не поклав на обвинуваченого обов`язки, які підлягають безумовному покладенню на обвинувачених осіб.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку про те, що на обвинуваченого ОСОБА_7 слід покласти обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України, тобто привести вирок суду першої інстанції у відповідності до вимог закону про кримінальну відповідальність, який підлягає обов`язковому застосуванню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 14 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: