Справа № 404/11/18
Номер провадження 1-кп/404/299/18
В И Р О К
Іменем України
22 січня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький у залі суду кримінальне провадження №0012104 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з професійною освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.03.2009 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 27.08.2010 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.09.2014 по відбуттю строку покарання;

- 11.12.2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт, які відбуті (судимість погашена);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :
26.10.2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 біля під`їзду №2 по вулиці Шатіло, 3, корпус 2 у м. Кропивницький побачив раніше невідому йому ОСОБА_6 , яка перебувала навпроти вхідних дверей даного під`їзду та тримала в руці гаманець бежевого кольору, та у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останньої.

У подальшому, діючи згідно з виниклим умислом, з корисливих мотивів та з метою власної наживи, повторно, ОСОБА_8 наблизився до ОСОБА_9 та відкрито, шляхом ривку з рук останньої викрав гаманець бежевого кольору марки «MANGO» зі шкірозамінника, який не становить для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти в сумі 900 грн. та 100 євро, що становить 3154 грн. 84 коп. за офіційним курсом національної валюти по співвідношенню до іноземних валют. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4054 грн. 84 коп.

Вказаними діями ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що вину у вчиненні злочину визнає повністю, але при наданні показань фактично вину у вчиненні злочину визнав частково.

Так, за часу, вказаного в обвинуваченні, він перебував вдома по АДРЕСА_1 та збирався їхати на велосипеді за мінеральною водою, оскільки його вагітній дружині було погано. У цей час в домофон зателефонувала потерпіла, яка виразилась в його бік образливо і цим самим спровокувала його. Як він стверджує в їх під`їзді проживають особи, які вживають наркотичні засоби, тому двері через домофон незнайомим не відкривають. Він одягнув червону куртку, велосипедну маску (балаклаву) і вийшов на вулицю. Побачивши поруч із під`їздом потерпілу він вирішив її «провчити» та ніяких корисливих цілей не мав, так як матеріально забезпечений. При цьому він вважав, що потерпіла з нього знущається та міркував, що якщо забере мобільний телефон, то буде кримінальна відповідальність, а якщо вдарить - залишаться синці. Тому він забрав з її рук гаманець та пішов від неї. Відійшов на незначну відстань, перевірив вміст гаманця, де виявив 70 грн., які забрав собі, а гаманець викинув.

Після цього він зайшов за будинок, обійшов його навкруги і побачив, що потерпіла перебувала на місці і розмовляла по телефону. Коли він повернувся додому, то повідомив дружині, що забрав у потерпілої гаманець із 70 грн., щоб вона знала, що жартувати не варто. Насправді він не мав жодного корисливого мотиву, оскільки при ньому були гроші в сумі 2000 грн., а кошти із гаманця забрав, оскільки їх все одно забрав би той, хто знайшов гаманця. Потерпіла його не переслідувала, оскільки він фізично значно переважав її та фактично вона нічого не могла йому зробити.

Велосипедну маску (балаклаву) він вдягнув, оскільки хворіє на гайморит. Вилучені під час огляду місця події куртка та велосипедна маска дійсно належить йому.

Стверджує, що розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.

Незважаючи на фактичне часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , згідно з якими 26.10.2017 року вона була запрошена друзями в гості та їй було повідомлено адресу, за якою треба було приїхати на вул. Шатіло у м. Кропивницькому, яку вона не пам`ятає. Вказану адресу вона повідомила працівнику таксі, який близько до 22 години відвіз її на АДРЕСА_2 . Вона знайшла в будинку під`їзд із квартирою АДРЕСА_3 , до якої її запрошували, та подзвонила в домофон. На дзвінок відповів обвинувачений ОСОБА_8 , якого вона раніше не знала, відмовившись відчиняти їй двері.

Потім вона відійшла приблизно на 5 метрів від під`їзду і намагалася з`ясувати у друзів телефоном чому їй не відчинили, які повідомили, що ніхто в двері не дзвонив. При цьому, через декілька хвилин після дзвінка у домофон, на вулицю вийшов ОСОБА_8 , на обличчі якого була маска (балаклава) з великим прорізом для очей, почав сварити її з приводу того, що вона дзвонила в домофон. Так як вона нещодавно розрахувалася із працівником таксі, тому в руці тримала гаманець з грошима. У цей час обвинувачений шляхом ривку вихопив із її рук гаманець, із яким втік за будинок.

Вона наполягає на тому, що у викраденому гаманці було 900 грн., 800 з яких крупними купюрами та 100 мілкими купюрами, а також 100 євро, які їй нещодавно були подаровані, оскільки наявність коштів вона перевірила перед подією в таксі. У її присутності ОСОБА_8 вміст гаманця не перевіряв, а що саме він казав чи казав щось у момент відбирання гаманця вона не пам`ятає, оскільки сильно злякалася.

З самого початку події вона вважала, що її розігрують товариші, які запросили в гості, та вона думала, що обвинувачений їх знайомий. Але вона не знала, що працівник таксі помилився корпусом будинку, до якого її запрошували, а тому не знала, що дзвонила у домофон стороннім людям. У зв`язку із цим коли ОСОБА_8 вийшов, вона спочатку не сприймала його серйозно, але в подальшому під час сварки той грубо висловлювався, вона злякалася та він відібрав у неї гаманець. Вона не побігла за обвинуваченим, оскільки довжина її спідниці та одяг не дозволяли наздогнати його, а той зник швидко і переважав її.

Після злочину вона все ж таки знайшла своїх друзів та зустрілася із ним. Вони обговорили вказане питання та умовили її спочатку не звертатися до працівників поліції, оскільки вони вирішили, що можливо самостійно владнають його, так як обвинувачений проживає поруч та може бути знайомим. Але наступного дня, порадившись із подругою, вирішила написати заяву про вчинений злочин до поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно з якими вона проживає по АДРЕСА_1 . Станом на 26.10.2017 року вона була вагітною та обвинувачений ОСОБА_8 , який є її чоловіком, вечором на її прохання збирався їхати на велосипеді до магазину за мінеральною водою. ОСОБА_8 вже одягнув велосипедну маску (балаклаву) і стояв у коридорі, коли пролунав дзвінок в домофон і невідомий жіночий голос сказав «Відкривай двері». ОСОБА_8 відмовився відчиняти двері, оскільки жінка була йому невідома.

Потім обвинувачений одягнув куртку і вийшовши з квартири та під`їзду, де у дворі стояла дівчина, яку було важко розгледіти. Вона спостерігала за цим з балкону восьмого поверху. ОСОБА_8 при цьому підійшов до дівчини, недовго простояв біля неї, можливо спілкуючись, але про що вона не чула, та пішов в сторону вулиці Вокзальної (колишня назва Жовтневої Революції) до магазину «АТБ». Дівчина після цього близько 10 хвилин перебувала на тому ж місці, говорила по телефону і потім направилась в сторону вулиці Вокзальної.

Через незначний проміжок часу додому повернувся ОСОБА_8 , який приніс мінеральну воду. Вона точно не пам`ятає, щоб обвинувачений повідомляв їй щось про подію злочину та спілкування із дівчиною;

- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 27.10.2017 року про вчинений злочин, згідно з якою вона повідомила про відкрите викрадення в неї шляхом ривка 26.10.2017 року близько 22 год. раніше невідомим чоловіком по вул. Шатіло у м.Кропивницький гаманця, вказаного в обвинуваченні, із коштами в сумі 100 Євро та 900 грн. (т.1 а.п.11);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2017 року із застосуванням відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, під час якого потерпіла ОСОБА_6 на місці злочину показала його місце та обставини, які аналогічні показанням наданим нею в суді (т.1 а.п.16-17);

- протоколом огляду місця події від 27.10.2017 року, під час якого оглянуто квартиру АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено у прихожій куртку червоного кольору та балаклаву чорного кольору, які оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (т.1 а.п.25-28);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31.10.2017 року, під час якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала шапку (балаклаву), в яку був одягнений обвинувачений ОСОБА_8 під час вчинення злочину (т.1 а.п.29-31);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31.10.2017 року, під час якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала куртку, в яку був одягнений обвинувачений ОСОБА_8 під час вчинення злочину (т.1 а.п.32-34);

- офіційно опублікованими в Інтернет мережі відомостями НБУ щодо курсу гривні до Євро, згідно з якими станом на 26.10.2017 року курс 100 Євро становить 3154,8499 грн. (т.1 а.п.49-50);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2017 року із застосуванням відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, під час якого свідок ОСОБА_10 показала місце злочину та обставини, які вона бачила з восьмого поверху будинку за адресою проживання, під час спілкування обвинуваченого з потерпілою, які аналогічні показанням наданим нею в суді (т.1 а.п.42-44);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2017 року із застосуванням відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, під час якого підозрюваний ОСОБА_8 на місці злочину показав місце та обставини, за яких він вихопив у потерпілої гаманець, які аналогічні показанням наданим ним в суді (т.1 а.п.74-76).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_8 у скоєнні стосовно потерпілої ОСОБА_6 відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.186 КК України.

При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність корисливого мотиву під час заволодіння майном потерпілої, як такі, що дані з метою виправдання вчинених дій, спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності, безпідставні, надумані і спростовуються раніше зазначеними покладеними в основу вироку доказами.

Зокрема, вказані твердження спростовуються самими об`єктивними даними, встановленими під час кримінального провадження, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_8 вирвав з рук потерпілої гаманець. Наведене підтверджується як показаннями потерпілої, так і обвинуваченого, не оспорюється сторонами.

Також, згідно з показаннями потерпілої, одразу після викрадення гаманця ОСОБА_8 припинив сварку та з викраденим втік.

Більше того, обвинувачений у своїх показаннях в суді також підтверджує, що після заволодіння гаманцем потерпілої пішов від неї та остання за фізичними даними і його перевагою не могла чинити йому будь-якого спротиву. Надалі з гаманця він забрав кошти, викинувши його.

Таким чином сам характер обставин, за яких було вчинено злочин, вид майна, яке стало об`єктом злочину, поведінка обвинуваченого після заволодіння майном потерпілої, вказують на те, що ОСОБА_8 при цьому мав корисливі мотиви. Так, об`єктом заволодіння став предмет, призначенням якого є зберігання та перенесення безпосередньо грошових цінностей. Отримавши його, обвинувачений припинив сварку та невідкладно залишив потерпілу, тобто одразу вчинив дії, які були спрямовані на безперешкодне заволодіння ним та розпорядження. Подальші безпосередні дії ОСОБА_8 , щодо перевірки вмісту гаманця та заволодіння коштами підтверджують мету незаконної наживи обвинуваченого, якої він фактично досяг.

З огляду на викладене суд вважає безсумнівно доведеним факт того, що дії ОСОБА_8 під час відкритого викрадення майна ОСОБА_6 були обумовлені корисливим мотивом.

Крім того, суд не берег до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що ним у гаманці потерпілої було виявлено 70 грн. та інших коштів там не було, як такі, що спрямовані на пом`якшення власної відповідальності за вчинене.

Такі показання спростовано безпосередньо показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка чітко визначила суму грошей, які були в гаманці, та були викрадені: 900 грн. та 100 Євро, пояснивши, що за збігом обставин перед злочином у таксі перевіряла їх наявність та кількість. Показання потерпілої є логічними та послідовними із самого початку кримінального провадження, а тому підтверджуються та узгоджуються із іншими доказами, серед яких заява про вчинений злочин та протокол проведення слідчого експерименту (т.1 а.п.11, 16-17). Будь-яких підстав оговорювати обвинуваченого з боку потерпілої не встановлено, вони не знайомі, потерпіла не наполягає на суворому покаранні, а тому суд вважає її показання достовірними та бере до уваги.

Одночасно суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_10 в частині того, що потерпіла ОСОБА_6 повідомляла друзям і працівникам поліції різні суми викрадених в неї грошей. При цьому суд керується тим, що ні свідком, ні стороною захисту конкретно не зазначено анкетні відомості жодної із осіб (друга чи то працівника поліції), які надавали такі пояснення, а у розумінні вимог ст.97 КПК України вказане є показанням з чужих слів, яке нічим не підтверджено.

Також твердження свідка ОСОБА_10 про те, що потерпіла тривалий час проживала поруч по вул. Вокзальній (колишня назва Жовтневої Революції), а тому добре знає район і не могла сплутати будинки, нічим не підтверджено, не ґрунтуються на даних, які безпосередньо були сприйняті нею, спростовано у показаннях потерпілої, згідно з якими поруч проживає бабуся ОСОБА_6 , у якої остання рідко буває в гостях та погано орієнтується на вказаній місцевості, а тому не беруться судом до уваги.

Таким чином суд вважає доведеним факт того, що у гаманці ОСОБА_6 , який відкрито викрав ОСОБА_8 , були кошти в сумі саме 900 грн. та 100 Євро.

Водночас, оцінюючи усі досліджені докази, у силу прямої вимоги п.п.3, 4 ч.2 ст.87, ч.4 ст.95 КПК України суд визнає недопустимим доказом протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео- контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів від 21.12.2017 року з додатком диском DVD-R №418т, на якому міститься відеозапис спілкування працівника поліції та підозрюваного ОСОБА_8 (т.1 а.п.159-160), - оскільки вказана процесуальна дія вчинена з порушенням права на захист обвинуваченого та права відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання.

Так, зі змісту протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії та переглянутого судом відеозапису вбачається, що фактично працівником поліції проведено допит підозрюваного ОСОБА_8 без дотримання вимог ст.224 КПК України, за відсутності захисника, якого на той час вже було залучено, та без роз`яснення можливості відмовитися надавати пояснення й інших прав. Про наведене свідчить те, що ОСОБА_8 під час спілкування із працівником поліції перебував у статусі затриманої особи. Безпосереднє спілкування відбувалося на вимогу працівника поліції, у кімнату до якого в приміщенні ІТТ був доставлений ОСОБА_8 , сам зміст негласної слідчої дії зводиться до того, що працівник поліції ставив запитання ОСОБА_8 та з`ясовував обставини злочину, фіксуючи наведене негласно відео- та аудіо- записом з використанням спеціальних технічних засобів.

Відтак суд визнає вказаний документ (протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії) із додатком недопустимим доказом і не бере його до уваги.

Визнання зазначеного доказу недопустимими не спростовує інших доказів, які визнані судом належними, допустимими, достовірними та наведені раніше у вироку.

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинив тяжкий умисний закінчений злочин.

Як особа ОСОБА_8 згідно з досудовою доповіддю представника органу пробації має високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства (т.2 а.п.74-75), офіційно не працевлаштований, осудний, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше судимий. Також обвинувачений одружений, відомості щодо зміни останнім прізвища та паспорт з цього питання не змінено і не зареєстровано (т.1 а.п.162-167).

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. При цьому, суд враховує те, що незважаючи на твердження обвинуваченого про каяття та визнання провини у вчиненому, фактично обвинувачений частково визнав провину у вчиненому, заперечуючи низку доведених обставин.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.291 КПК України не ставиться у провину ОСОБА_8 вчинення злочину за обставини, які обтяжують покарання, суд, розглядаючи провадження в межах висунутого обвинувачення, вважає, що вони не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний тяжкий корисливий закінчений злочин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України. При цьому, оскільки обвинувачений вчетверте притягається до кримінальної відповідальності за умисні злочини, зважаючи на дані досудової доповіді представника органу з питань пробації, згідно з якими наявні високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та небезпеки для суспільства з його боку, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання, факт порушення раніше обвинуваченим умов іспитового строку, під час якого було вчинено інший злочин, відсутність офіційної роботи в обвинуваченого, суд вважає, що досягнення мети виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів можливе лише за умови реального відбування останнім призначеного покарання, ізоляції його від суспільства та підстав до застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не вбачає.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, вказані в ухвалі суду від 09 січня 2018 року, не змінилися та не відпали, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою.

Вирішуючи цивільний позов представника ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 4213 грн. на відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги в частині визначеного розміру компенсації моральної шкоди обвинуваченим - частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Так, незважаючи на те, що обвинувачений визнав цивільний позов в частині стягнення 70 грн. на відшкодування майнової шкоди, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений у ході вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, викрав грошові кошти потерпілої в сумі 900 грн. та 100 євро. Із врахуванням доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та відповідно до положень ст.1166 ЦК України, згідно з якими потерпіла має право вимагати відшкодувати майнову шкоду в розмірі 900 грн. та 100 євро, що становить 3313грн. за офіційним курсом національної валюти по співвідношенню до іноземних валют на момент пред`явлення позову 26.12.2017, позовні вимоги потерпілої до ОСОБА_8 в частині відшкодування майнової шкоди в загальному розмірі 4213 грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині вимог про стягнення з останнього 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, який визнав обвинувачений в обсязі 100 грн., суд керуються наступним.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та порушенням нормального ритму життя потерпілої внаслідок цього, що і фактично пояснила потерпіла в суді, вказавши, що після події побоюється залишатися на вулиці сама та переживає додаткові хвилювання.

Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілої, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Відтак у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. У кримінальному провадженні за епізодом обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, стосовно потерпілої ОСОБА_6 , в якому судом ухвалюється обвинувальний вирок, процесуальні витрати відсутні.

Таким чином, оскільки за епізодом обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, стосовно потерпілої ОСОБА_10 , обвинувальний вирок не ухвалюється, а провадження у ньому закрито згідно з ухвалою суду від 15.01.2018 року (т.2 а.п.55), підстави стягувати з обвинуваченого витрати на залучення експерта для встановлення обставин, які стосувалися з`ясування обставин в частині закритого кримінального провадження (т.1 а.п.111), відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, згідно з якими вилучені речі слід повернути власникам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання, тобто з 15.11.2017 року.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Цивільний позов представника ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 4213 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 3000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy A5» залишити власнику ОСОБА_10 ;

- куртку та шапку (балаклаву) повернути обвинуваченому ОСОБА_8 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1