Справа № 487/3294/17
Провадження № 1-кп/487/358/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва , українця, громадянина України, освіта сердньо-технічна , одружений, не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
- у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В
Угода про визнання винуватості досягнута на стадії досудового розслідування.
05.04.2017 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №21/1 по вул. Млинній в м.Миколаєві, де тримаючи в руках предмет, зовні схожий на металевий ніж, махав даним предметом. В подальшому ОСОБА_4 був затриманий працівниками патрульної поліції екіпажу "Кант 106", після чого у ОСОБА_4 даний предмет було вилучено.
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.
Крім того його вина підтверджується :
протоколом огляду місця події від 05.04.2017 року , відповідно до якого оглянута місцевість біля будинку по вул. Млинній, біля якого виявлено предмет, схожий на ніж з рукояткою, який було вилучено.
висновком експерта №252 від 29.05.2017 року, відповідно до якого вилучений у ОСОБА_4 предмет є холодною зброєю, а саме короткоклинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовленою саморобним способом з використанням промислового устаткування по типу ножів мисливських загального призначення.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. ст. 263 КК України, а саме незаконне зберігання холодної зброї.
13.06.2017 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
На момент укладення угоди, прокурор вважає, що ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення , передбачене за ч.2 ст.263 КК України повинен понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 510 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості , підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного:
Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості , тяжких злочинів ,внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному проваджені, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.
Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 692,09 грн. витрат за проведення експертизи.
Речові докази по справі , які передані на зберігання до камери
зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_6