Справа № 206/2135/18
1-кп/206/239/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000060 внесеного в ЄРДР 16.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
18.04.2018 до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська з місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, також заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2018, якою до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід, залишаються, а саме: переховуватись від органів досудового слідства або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , якого підтримав захисник, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, просив звільнити його з під варти, оскільки в обвинувальному акті не має доказів його вини. Також зазначив, що має на утриманні малолітню дитину та престарілу матір.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого його захисника та їхні клопотання, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.
Суд вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для поверненні акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні, проведення судового засідання має відбуватись у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду міста Дніпропетровська.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, суд, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 20.04.2018 закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , визначений ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 22.02.2018.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, може вмовляннями, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними в подальшому свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню, окремо необхідно зазначити, що на теперішній час обвинувачений в повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, у тому числі з анкетними даними всіх свідків по кримінальному провадженню, один з яких є ОСОБА_6 , яка мешкала разом з обвинуваченим в порядку ст. 208 КПК України, або при здійсненні тиску на свідка вчинити інший злочин.

Дані відносно особи обвинуваченого, що він має на утриманні малолітню дитину, враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначено реальне позбавлення волі на строк до 10 років, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, обставини викладені в обвинувальному акті та дані зазначені в Реєстрі досудового розслідування, вказують на можливу причетність ОСОБА_3 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування обставин у справі, є достатньою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
При цьому, суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Тому, суд вважає, що клопотання, надане прокурором в цій частині доводить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Більш того, враховуючи, що судовий розгляд даного кримінального провадження, на сьогодні, навіть, не розпочато, а саме: обвинувальний акт направлено до суду, та лише вирішується питання щодо призначення його до судового розгляду, а також наявність всіх тих ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Також, суд приймає до уваги, що обвинувачений та його захисник належного обґрунтування про можливість запобігання встановленим/наявним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що обвинувачений, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є таким, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, даних, які б свідчили про недоведеність стороною обвинувачення обставин визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 194 КПК України не навели, належних доказів не надали.

За таких обставин, суд, враховує той факт, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: обґрунтованістю підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, на думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, в той час як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, визначені судом.
При цьому доводи обвинуваченого та сторони захисту про можливість уникнення наявним/встановленим раніше ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого та характер вчинення правопорушення, в якому він обвинувачується, вважає сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, заява № 25, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи, на даному етапі провадження. Тому, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також впливати іншим способом на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, як наслідок відмовити обвинуваченому та захиснику в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження № 0000060 внесене в ЄРДР 16.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні 26.04.2018 о 13 год. 00 хв. в приміщенні Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб починаючи з 19.04.2018 до 17.06.2018 включно. Про день слухання повідомити прокурора. В судове засідання доставити обвинуваченого, викликати свідків та захисника. Виконання ухвали та контроль за її виконанням покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 . В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1