Ухвала

Іменем України
23 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 159/4847/14-к

Провадження № 51 4797 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч. 4, 164 ч. 1 КК України та призначено йому за ст. 358 ч. 4 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та відповідно до ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від нього у зв`язку із закінченням строків давності та за ст. 164 ч. 1 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року вказаний вирок місцевого суду змінено та на підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цією ж ухвалою вирок суду щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 6529 гривень 27 копійок.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених вироку та ухвали в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність вироку та ухвали згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанції при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Також засудженому необхідно на виконання вимог ст. 427 ч. 5 КПК України і надати належним чином завірені копії оскаржуваних вироку та ухвали.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3