Справа № 152/1918/17
УХВАЛА

06 грудня 2017 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,

при секретарі судового
засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
ВП ГУНП у Вінницькій
області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
06.12.2017 року слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , кваліфікується за ч.1 ст.121 КК України.
04.12.2017 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання про застосування саме такого виду запобіжного заходу зсилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, немає постійного місця роботи, вважає, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, ухилятиметься від органів досудового розслідування, незаконно впливатиме на свідків, а також перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, допитані в ході слідства в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 повідомили, що ОСОБА_5 перебуває у неприязних відносинах із ОСОБА_8 , після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 проявляє агресію.
Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать не тільки про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а і про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.
При розгляді клопотання слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 його підтримав, зсилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просить задовольнити означене клопотання у повному обсязі.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання і просить його задовольнити, зсилаючись на те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджанню кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, немає постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків. Тому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим у ст.177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 при розгляді клопотання заперечували щодо його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_5 при розгляді клопотання пояснив, що 05.12.2017 року йому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, проте, в якості підозрюваного його не допитано, тому він вважає за потрібне повідомити слідчому судді, що не визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки він не мав умислу нанести потерпілому ОСОБА_8 , який є його братом, тяжкі тілесні ушкодження, ніж взяв до рук, щоб захиститися від брата, який, будучи в стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно і міг його побити, так як він уже зламав йому руку 10 місяців тому. Потерпілий ОСОБА_8 сам наштовхнувся на ніж, який він тримав у руках, коли намагався напасти на нього. В тому, що сталося, він розкаюється. Він не одружений, зареєстрований в с. Михайлівка, проте, протягом останнього року постійно проживає біля матері в с. Клекотина, так як хворів і матір доглядала за ним, а тепер він допомагає матері по господарству. Він має місце проживання, не ухилятиметься від досудового слідства та суду. У випадку застосування щодо нього запобіжного заходу просить визначити його більш м`яким, можливо, у виді домашнього арешту, а не у виді тримання під вартою.
Адвокат ОСОБА_6 , заперечуючи щодо задоволення клопотання, зсилається на те, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має сім`ю, постійне місце проживання, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, розкаюється в тому, що його брат отримав проникаюче поранення живота. Просить суд звернути увагу на те, що відсутній висновок судово-медичної експертизи, який підтверджував би тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого, а також те, що в такому випадку підозра, що оголошена ОСОБА_5 , є не повністю обґрунтованою і кваліфікація злочину може змінюватися, в тому числі на злочин, що є не тяжким чи середньої тяжкості, або заподіяння тілесних ушкоджень в ході необхідної оборони, так як підозрюваний не допитаний, слідчі експерименти не проведені. Доказів того, що ОСОБА_5 ухилятиметься від суду, чи перешкоджатиме слідству, або впливатиме на свідків чи потерпілого не представлено, тому просить задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 частково і обрати інший, більш м`який запобіжний захід.
Допитана слідчим суддею за клопотанням прокурора в якості свідка ОСОБА_7 матір підозрюваного ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_5 проживає з нею в АДРЕСА_1 , протягом останнього року, оскільки в нього була зламана рука і вона доглядала за ним. Між нею та ОСОБА_5 виникають сварки, як в кожній сім`ї, але син ніколи не погрожував їй, не застосовував фізичного насильства. Крім того ОСОБА_5 рідко вживає спиртні напої, займається веденням домашнього господарства. Інший її син потерпілий ОСОБА_8 проживає в неї в с. Клекотина приблизно один місяць, так як посварився із дружиною, але має постійне місце проживання у Жмеринському районі. Між синами інколи виникали конфлікти, але вони мирилися, так як є рідними. На теперішній час ОСОБА_8 переводиться із реанімаційного відділення Шаргородської ЦРЛ в хірургічне відділення, вона з ним спілкувалася і останній повідомив, що вважає себе винуватим в подіях, що сталися, оскільки в ході суперечки не побачив ножа в руках ОСОБА_5 , інакше б припинив сварку. Про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вона знає тільки з його слів, оскільки того вечора перебувала в свого молодшого сина, до якого ходила дивитися художній фільм по телевізору.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , думки прокурора ОСОБА_3 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання, вислухавши показання свідка ОСОБА_7 , прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».
Вказане повідомлення зареєстроване в журналі єдиного обліку повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення 04.12.2017 року за №2717 (а.п.5).
04.12.2017 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину та 05.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (а.п.25, 22-23).
Крім того, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_8 від 05.12.2017 року вбачається, що 03.12.2017 року приблизно о 21 годині між ним та братом ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, вони висловлювалися один до одного нецензурними словами, в ході суперечки він мав намір підійти до свого брата ОСОБА_5 ближче і вдарити, а коли підійшов, то відчув різкий біль в животі зліва, ножа в руках брата він не бачив, вважає, що сам наштовхнувся на ніж, якого брат тримав в руках у той момент, коли він підійшов його вдарити (а.п.12-13).
Вказані докази, які додані до клопотання, на думку слідчого судді, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину.
Проте, виходячи з показань підозрюваного ОСОБА_5 під час судового розгляду клопотання, а також з показань потерпілого ОСОБА_8 (а.п.12-13), враховуючи відсутність висновку медичної експертизи, яка б підтверджувала тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого, слідчий суддя не виключає можливості зміни кваліфікації дій обвинуваченого та підозри обвинуваченому, що не заперечив слідчий ОСОБА_4 під час судового розгляду клопотання.
З повідомлення Шаргородської ЦРЛ від 04.12.2017 року №2096 вбачається. що ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.19).
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований у АДРЕСА_2 , за період проживання у селі характеризується позитивно, громадського порядку не порушував, до виконкому сільської ради скарги на поведінку останнього не надходили, компрометуючими матеріалами відносно ОСОБА_5 сільська рада не володіє, що вбачається із довідки-характеристики та довідки, що видані виконкомом Михайлівської сільської ради від 04.12.2017 року за №№1972, 1973 (а.п.20), раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягувався, що підтверджується вимогою про судимість (а.п.21).
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердженням чому є наявність у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у виді проникаючого колото-різаного поранення живота, пошкодження тонкого кишківника (множинне 4 дефекти), внутрішньочеревної кровотечі, загального серозного перитоніту, внаслідок чого останній 04.12.2017 року прооперований та переведений у відділенні АІТ (а.п.10, 28), проте, тяжкість тілесних ушкоджень, нанесених потерпілому, не підтверджено висновком СМЕ, тому обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 саме злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не достатньо підтверджена належними та допустимими доказами.
Таким чином, наявні підстави для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки наявні ризики, встановлені ст.177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, враховуючи тяжкість покарання за ч.1 ст.121 КК України, так як саме про вчинення цього злочину оголошено йому в підозрі.
Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 незаконно впливатиме на свідків та потерпілого, а також, що він вчинятиме інші кримінальні правопорушення суду не представлено.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризику, зазначеного у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, проте, констатує факт, що кваліфікація правопорушення може бути змінена після допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який слідчим у якості підозрюваного взагалі не допитувався, після проведення СМЕ і встановлення тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, а також після проведення інших слідчих дій.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; його вік та стан здоров`я; відсутність у підозрюваного місця роботи, наявність постійного місця проживання, сім`ї, позитивну характеристику за зареєстрованим місцем проживання, відсутність судимостей.
Оскільки встановлені слідчим суддею обставини свідчать: про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, то слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування.
Проте, з аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що можливо застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим у ст.177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, раніше не судимий, має сім`ю, до складу якої входить матір ОСОБА_7 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тому, на переконання слідчого судді, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання ризикам, встановленим у ст.177 КПК України, і констатує той факт, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Також, слідчий суддя враховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Тому, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно із ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду, прокурор.
Отже, з огляду на характер кримінального правопорушення, з урахуванням особи ОСОБА_5 , а також того, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, встановленим у ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, зокрема, у частині необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу. В частині обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, на думку слідчого судді, клопотання задоволенню не підлягає і слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Також, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування домашнього арешту, про можливість застосування якого зазначає підозрюваний ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працючого, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці, тобто до 06.02.2018 року обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований АДРЕСА_2 , або в якому тимчасово проживає, АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Шаргородського ВП ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

У задоволенні клопотання слідчого Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1