Справа № 202/8014/17
Провадження № 1-кд/202/2/2017
УХВАЛА
26 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, не одруженого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 06 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Ульяновська РФ за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п "г" ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, -
ВСТАНОВИВ:
05 грудня 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з Міністерства Юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України.
Дане клопотання вмотивоване тим, що 17 листопада 2017 року наказом № 3608/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 28.09.2017 року за № 06-120905/17.
Оскільки засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 10 УФСВП Росії по Ульяновській області», тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 603 КПК України, останній не повідомлявся про час, місце та дату судового засідання, а розгляд справи визнано можливим у його відсутність.

Клопотання просять розглянути без участі представника Міністерства юстиції України.
Суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності представника Міністерства юстиції України, згідно з клопотанням заявника про проведення судового засідання без їх участі, відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, суд вважає, що клопотання Міністерства Юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно отриманих матеріалів встановлено, що 06 лютого 2017 року засуджено ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п "г" ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) Кримінального Кодексу Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Із довідки ФКУ «Виправна колонія № 10 УФСВП Росії по Ульяновській області» вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 10 УФСВП Росії по Ульяновській області», кінець відбуття строку покарання 26 травня 2023 року.
Із листа Державної міграційної служби України № 6.5/5445-17 від 18.04.2017 року вбачається, що за інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 12/5-103 від 20.04.2017 року, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 значиться зареєстрованим з 18.09.2002 року.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», ОСОБА_4 є громадянином України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою.
В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я ОСОБА_4 , згідно з якою останній перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 10 УФСВП Росії по Ульяновській області», з 10.08.2017 р. є працездатним.
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 за період відбування покарання як доган, так і заохочень не мав, не допускав порушень встановленого порядку, не працевлаштований, характеризується позитивно.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, підкреслює, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.
Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ від 06 лютого 2017 року за ч. 3 ст. 30, п "г" ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі та йому призначено покарання в виді 7 років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив замах на незаконний збут наркотичних речовин за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі.
Частина друга статті 15 та частина друга статті 307 КК України передбачає кримінальну відповідальність за замах на незаконний збут наркотичних речовин за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі.
Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 належать кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, де передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Також суд враховує вимоги п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України, згідно з якою, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадку, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ від 06 лютого 2017 року, та вважати засудженим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб 1983 року», ст. ст. 606-610 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ від 06 лютого 2017 року у відповідність із законодавством України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Привести вирок Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за ч. 3 ст. 30, п "г" ч. 4 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Ульяновська РФ від 06 лютого 2017 року при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 27 травня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період часу тримання під вартою з 27 травня 2016 року до 05 лютого 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1