Справа № 727/8995/16-к
Провадження № 1-кп/727/73/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого,судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

за участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням № 0002840 від 26.10 2016 року відносно обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого, остання судимість вироком від 31.05.2016 р. Першотравневого районного суду м. Чернівці за ст. 395 КК України до 4 х місяців арешту - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим 26.10.2016 року, в період часу з 04:20 год. по 04:30 год., перебуваючи біля будинку №15, що по вул. Некрасова в м. Чернівці, діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований біля вказаного будинку та скориставшись тим, що дверцята означеного автомобіля були не зачиненими, з його салону викрав належне ОСОБА_7 майно барсетку, вартістю 300 гривень, у якій знаходилось 700 гривень, а також окуляри в футлярі і візитки, які для потерпілого не представляли матеріальної цінності, однак, під час протиправного заволодіння майном потерпілого, дії обвинуваченого були помічені громадянином ОСОБА_8 , який у той час знаходився поруч із автомобілем потерпілого і почав кричати ОСОБА_5 про необхідність припинення протиправних дій; в свою чергу останній, не бажаючи припиняти свою злочинну діяльність та розуміючи, при цьому, що його дії стали відкритими і усвідомлюючи, що за його діями спостерігають, з метою утримання викраденого майна з місця вчинення злочину почав тікати, не реагуючи на вигуки зупинитися, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково, показав, що дійсно він 26.10.2016 року, в період часу з 04:20 год. по 04:30 год., перебуваючи біля будинку №15, що по вул. Некрасова в м. Чернівці разом з ОСОБА_9 він відійшовши від останнього на метрів 30 в сторону до дерева для справлення своїх потреб, побачив припаркований біля нього автомобіля марки ВАЗ 2106, дверцята якого були не зачинені і в салоні якого він побачив барсетку, яку вирішив викрасти, для чого він просунувся в салон і дістав звідти барсетку яка знаходилася між сидіннями водійським і пасажирським переднім.

В показах зазначив, що при цьому ОСОБА_10 бачив його однак чи бачив як він вчиняє крадіжку пояснити не зміг, а коли він вже мав в руці барсетку, почув що хтось йому кричить зупинитися; він побіг і оглянувшись побачив чоловіка, яка кричав і біг за ним; ОСОБА_9 також побіг але в іншу сторону, а коли він біг по вулиці, то побачив ще двох чоловіків, барсетку кинув, а вона відбилася і впала біля його ніг; його було затримано. У вчиненні крадіжки кається. Що стосується грабежу, його не визнає, вказуючи, що на місці вчинення злочину і коли він тікав, ніякого громадянина ОСОБА_8 не було, а хто кричав йому пояснити не зміг.

Просить, перекваліфікувати його дії з ст.186 ч.2 на ч. 2 ст. 185 КК України та суворо не карати, врахувати його стан здоров`я та стан здоров`я його рідних.

Крім показів обвинуваченого, який частково визнав свою вину, його вина у вчиненні пред`явленого йому обвинуваченні, доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених судом доказів. Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні під присягою надав показання про те, що 26 жовтня 2016 року з належного йому автомобіля марки «Ваз 2106», що був припаркований по вул. Некрасова, було викрадено барсетку чорного кольору, шкірозамінника, вартістю 300 гривень, в барсетці знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень, а також візитки, сонцезахисні окуляри. В показах пояснив, що барсетку він в салоні машини поклав між передніми сидіннями водія і пасажира. В наданих суду поясненнях зазначив, що 26.10.2016 року він біля 01 години ночі зустрівся з своїм другом ОСОБА_11 , із яким вони с початку спілкувалися, а потім він останньому розповів, що йому потрібно поїхати до своєї дівчини на вул. Некрасова в м. Чернівці і з метою ще поспілкуватися, запропонував ОСОБА_12 поїхати з ним і взяти його автомобіль на що він погодився і запевнив його, що буде поруч з автомобілем, так як теж мав зустрітися з кимось. Зазначив в показах, що коли він з ОСОБА_11 під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , він зупинився в місці щоб транспортний засіб нікому не мішав і вийшов із автомобіля; при цьому свої особисті речі залишив в салоні машині і пішов; ОСОБА_13 теж вийшов з автомобіля, а через певний проміжок часу, біля 4.30 4.50 години йому передзвонив і повідомив, що невідомий хлопець з салону автомобіля викрав його майно і що необхідно терміново підійти до машини та коли він прийшов то побачив працівників поліції, повідомив що машина його і з неї було викрадено належну йому барсетку, на місці написав заяву про вчинений злочин і при цьому від працівників поліції дізнався, що особу, яка вчинила викрадення його майна затримано. Вказав, що барсетку з речами і грішми в ній, йому було повернуто, претензій ні матеріального ні морального характеру до ОСОБА_5 він не має, в подальшому в судові засідання не з`яивився суду надав письмову заяву про завершення розгляду справи у його відсутність; покарання просив призначити обвинуваченому на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні під присягою в судовому засіданні надавав показання про те, що 25.10.2016 року він домовився про зустріч біля першої годии з своїм другом ОСОБА_14 на площі Філармонії м. Чернівці і на зустріч ОСОБА_14 приїхав на автомобіля марки ВАЗ 2106. і під час розмови, ОСОБА_14 повідомив йому про необхідність під`їхати на вул. Некрасова м. Чернівців, до своєї дівчини. Приїхавши на вул. Некрасова м. Чернівці, ОСОБА_7 припаркував свій автомобіль біля будинку №15 так щоби не заважати руху інших автомобілів і пішов до своєї дівчини, а він знаючи що дверцята машини не зачиняються також вийшов з автомобіля, при цьому речі належні ОСОБА_14 залишилися в салоні машини, а він подивившись що навколо нікого немає відійшов до нічного магазину, де був біля 1 2 хвилин і коли повертався, побачив, що передні ліві дверцята в автомобілі відчинені, а всередині машини в зігнутому положенні знаходиться молодий невідомий йому чоловік, а в метрах 30 - 35 від машини інший стоїть. Зрозумівши, що з салону транспортного засобу вчиняється крадіжка, він крикнув невідомому чоловікові, у якому в залі суду чітко впізнав ОСОБА_5 припинити свої дії і швидко прискорив свій крок до машини, однак, останній, незважаючи на його крики, в руках з барсеткою, почав бігти у напрямку вул. Університетської м. Чернівці, він почав наздоганяти обвинуваченого, так як інший чоловік побіг в іншу сторону, на його крики ОСОБА_5 зупинились, останній не реагував, після чого він побачив, як із за повороту на зустріч обвинуваченому вибігли двоє осіб, після чого, останній викинув з руки барсетку на землю, яка впала біля його ніг; було викликано працівників поліції і він зателефонував до власника майна свого друга ОСОБА_15 , по приїзду який написав заяву про злочин.

Будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_16 суду під присягою надав показання про те, що працює на посаді старшого оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області і 25.10.2016р. о 21 годині він спільно з оперуповноваженим ОСОБА_17 заступили на відпрацювання Шевченківського району м. Чернівців - вулиці Університетської та прилеглої до неї вулиць та після опівночі, вже 26.10.2016р. біля 4:20 год. він із ОСОБА_17 проходили по вулиці Університетській м. Чернівці та повинні були повернути на вул. Некрасова, почули, що зі сторони цієї вулиці крики чоловіка, який кричав, щоб хтось зупинився; тому він із напарником, одразу вибігли на зазначену вулицю, де побачили, що прямо на них біжать двоє молодих хлопців, за якими біжить чоловік і кричить їм зупинитися, після чого один з хлопців звернув в сторону, а він з ОСОБА_17 зупинили іншого хлопця, в якому в залі суду він чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 , який раптово з-під своєї дублянки дістав чоловічу барсетку та кинув її в бік автомобіля, однак відбилася і впала йому під ноги.

Аналогічні показання в судовому засіданні під присягою надав і свідок ОСОБА_17 .

З досліджених письмових доказів, належних і допустимих проти яких не заперечувала сторона захисту вбачається, зокрема, що 26.10. 2016 року за заявою потерпілого було зареєстровано кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , про щ свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002840 від 26.10.2016року і протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.10.2016 року (т.2 а.с. 1,2; 8);

Протоколом огляду місця події та таблицею ілюстрацій до нього від 26.10.2016 року стверджується, що в ході його проведення, чітко описано місце розташування транспортного засобу «ВАЗ 2106» з якого було вчинено крадіжку барсетки, шляхом вільного доступу з лівих передніх дверцят і на 70 м. від вказаного автомобіля, а саме на тротуарі біля будинку №9 по вул. Некрасова у м. Чернівцях виявлено барсетку чорного кольору, яку викрадено з автомобіля марки «ВАЗ 2106» (т.2 а.с. 11 15) з фото таблицею;

На підставі постанови слідчого від 26.10. 2016 року ( т.2 а.с. 19) було проведено судову дактилоскопічну експертизу і надано відповідно експертом висновки на а.с. 22 31 т.2).

Згідно протоколу огляду предметів (з фототаблицею) від 28.10.2016року було оглянуто речі, а саме поліетиленовий пакет чорного кольору, на якому бірка з надписом: «Увага! Речовий доказ, 26.10.2016, чоловіча барсетка чорного кольору, виявлена біля будинку №9 по вул. Некрасова, при проведенні ОМП по факту крадіжки з ТЗ «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 », при відкритті пакета виявлено чоловіча барсетка чорного кольору розміром 20 на 17 см. При відчиненні барсетки виявлено візитки, а також грошові кошти в сумі 700 грн., наступними купюрами: 3 купюрі номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., футляр прозорий з окулярами в золотистій оправі (т.2 а.с. 32);

Згідно протоколу перд`явлення особи для впізнання від 26.10.2016 року (т.2 а.с. 53) свідок ОСОБА_8 , впізнав особу під №3 зліва на право, а саме ОСОБА_5 ;

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.10.2016, за участі свідка ОСОБА_8 , останній на відеозаписі (т. 2 а.с. 56) показав і розповів про події що мали місце 26.10. 2016 року, тобто в день затримання ОСОБА_5 , про що свідчить протокол затримання останнього як особи у вчиненні кримінального правопорушення (т.2 а.с. 65).

Судом в засіданні було роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

В судовому засіданні обвинуваченим і в його інтересах захисником було заявлено (в усній формі) клопотання про визнання недопустимим доказом показання надані в суді свідком ОСОБА_11 , мотивуючи доводи клопотання тим, що ОСОБА_5 відносно свідка подано заяву про відкриття кримінального провадження за дачу завідомо неправдивих доказів і з підстав того, що ОСОБА_13 являється працівником поліції.

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти заявленого клопотання, а отже суд заслухавши доводи клопотання, з врахуванням думки учасників судового кримінального провадження, приходить до наступного:

Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: - належний суб`єкт отримання доказів; - законність процесуального джерела доказів; - дотримання процесуального порядку отримання доказів; - дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані в ч. 2 ст. 84 КПК. Процесуальними джерелами доказів є показання підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, експерта, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, законодавцем чітко вказується, про те, що визнання доказів недопустимим здійснюється виключно в судовому порядку за клопотанням сторін. Право на спростування такого клопотання надається протилежній стороні. У клопотанні про визнання доказів недопустимими повинні бути чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого Кодексом порядку…). Вимогами КПК України визначено, що в разі, якщо відсутні заперечення іншої сторони по суті заявленого клопотання, воно підлягає задоволенню. Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів, покладається на сторону, що заявила таке клопотання.

При з`ясування даного питання, обвинувачений ОСОБА_5 чітко пояснив, що до подій які мали місце 26.10. 2016 року він особисто з ОСОБА_11 знайомий не був, останній також його не знав, а тому підстав обмовляти один одного ні в нього, ні у свідка не було; стороною захисту захисником в інтересах обвинуваченого та самим обвинуваченим, зауважень не заявлялося, при цьому судом звертається увага, що останнім відповідно було розкрито докази сторони обвинувачення (т. 2 а.с 109, 110); свідок про фактичні обставини подій, які мали місце 26.10.2016 року надав показання безпосередньо в суді; при цьому не було заявлено стороною захисту жодних клопотань та доповнень відносно нових доказів, а тому, клопотання про визнання наведеного вище доказу показів свідка ОСОБА_18 наданих в суді недопустимими. суд вважає слід залишити без задоволення.

У ч. 1 ст. 89 КПК вказується, що питання допустимості доказів вирішуються під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Дана норма закону також передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не мав умислу на вчинення грабежу, а вчиняв крадіжку є безпідставними і спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами. Крім цього, за наведених вище обставин, доводи сторони захисту щодо допущення порушень прав ОСОБА_5 на захист, суд розцінює як обраний останнім спосіб захисту від пред`явленого звинувачення, з метою уникнення покарання за вчинене і таким, що спростовується дослідженими в цій частині матеріалами кримінального провадження (т.2 а.с. 63 70).

З наведеної вище вимог закону (ст. 337 ч.1 КПК України) суд вважає безпідставними і доводи обвинуваченого щодо не вірної кваліфікації його дій, вважаючи, що його дії слід кваліфікувати як крадіжку таємне викрадення чужого майна.

Вимогами чинного КК України, зокрема визначено, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює, що його дії помічені, та оцінюються як викрадення. І саме в судовому засіданні достовірно було установлено, що протиправний характер дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення було помічено, як свідком ОСОБА_11 , так і іншою особою ОСОБА_19 , що фактично вбачається і з пояснень самого ОСОБА_5 , який пояснив, що останній від місця де він знаходився було біля 30 метрів і ОСОБА_20 міг бачити усі його дії, а саме як він з автомобіля потерпілого діставав барсетку, із якою потім разом з ним і тікав, так як його побачили.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» (з змінами і доповненнями) визначено, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Відповідно до п. 4 цієї ж Постанови…. дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що станом на 26.10. 2016 року ОСОБА_8 був працівником міліції і дане спростовується відповіддю на запит захисника в інтересах ОСОБА_5 від 25.04. 2017 року за № 2205/113/17/01-2017, з якою вбачається, що службу на посаді слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 проходить з 01.04. 2017 року по т.ч.; про аналогічне свідчать і досліджені в суді дані направлені на звернення ОСОБА_5 з прокуратури Чернівецької області від 19.01. 2017 року за № 04/1/2-2665-13

Таким чином, суд всебічно дослідивши усі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності та сукупності наданих доказів з точку зору їх взаємозв`язку, вважає, що стороною обвинувачення доведено пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України і вірно кваліфікує - за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 186 відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

В силу вимог ст. 66 КК України суд обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 враховує його часткове визнання вини, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України, відповідно відносять до категорії тяжкого злочину; з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, з врахуванням думки потерпілого відносно призначення покарання обвинуваченому, даних про особу ОСОБА_5 а саме те, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий про що свідчить довідка УІЗ ГУНП в Чернівецькій області, вчинив новий злочин в період не знятої і не погашеної судимості, має ряд хронічних захворювань, що стверджується дослідженими в засіданні медичними даними; за місцем знаходження в УВП № 33 м. Чернівці характеризується з посередньої сторони, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, знаходиться на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері, має зареєстроване постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , за яким скарг з боку сусідів не надходило (т. 2 а.с. 84 98).

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права, з врахуванням рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, Справа «Гудзь проти України» (Заява № 25032/11); Справа «Чанаєв проти України» (Заява № 46193/13), Справа «Харченко проти України (Заява № 40/07/02); з врахуванням особи обвинуваченого, його пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин, з врахуванням стану здоров`я ОСОБА_5 , суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і це покарання у вигляді позбавлення волі, а перевиховання та виправлення ОСОБА_5 є не можливим без ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для застосування при призначенні покарання вимог ст. 69, 75, 76 КК України.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 - застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити обраним до вступу вироку в законну силу.

Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 згідно вимог ст. 124 КПК України. Цивільного позову не заявлено.

При призначенні покарання, суд вважає, що слід ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення в строк покарання, починаючи з дати його фактичного затримання - 26.10.2016 року по 21.06. 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення, що відповідає двом дням позбавлення волі, в рамках вимог ст. 72 КК України і по день внесення змін до ст.. 72 ч. 5 КК України, на підставі Закону України № 2046 УІІІ, опублікованого 20.06. 2017 року і такого, що набрав чинності з 21.06. 2017 року.

Керуючись ст. ст.368,370,374,377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу застосовану у вигляді тримання під вартою - ОСОБА_5 залишити до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 26.10.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 26.10.2016 року (фактичного його затримання) по 21.06. 2017 року день внесення змін до ст.. 72 ч. 5 КК України на підставі Закону України № 2046 УІІІ опублікованого 20.06. 2017 року і такого, що набрав чинності з 21.06. 2017 року.

Речові докази по справі, за постановою слідчого від 28.10. 2016 року ( т.2 а.с. 38) барсетку, 700 гривень, окуляри в футлярі, візитки, належні потерпілому ОСОБА_7 і такі, що йому були передані за розпискою (т.2 а.с. 39) повернути останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 440.20 грн. (довідка про витрати ( т.2 а.с. 21).

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України); копія вироку підлягає врученню прокурору, потерпілому, засудженому

Суддя ОСОБА_1 .