АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1949/17 Доповідач: ОСОБА_2
Провадження № 11-сс/790/1972/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
та в режимі
відео конференції з участю
підозрюваного - ОСОБА_8
розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_9 по кримінальному провадженні №0000809 від 26 серпня 2017 року про продовження відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 строку тримання під вартою.
Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) в межах досудового розслідування на 60 днів, тобто до 20 січня 2018 року, без визначення застави.
26 серпня 2017 року о 18-25 годині порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 був затриманий.
26 серпня 2017 року ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2017, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) строком до 24.10.2017 року, без визначення застави.
17 жовтня 2017 року постановою керівника Чугуївської місцевої прокурори Харківської області, строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців тобто до 26.11.2017 року.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.10.2017 року, продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 26.11.2017 року.
20 листопада 2017 року постановою першого заступника прокурора Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_10 , строк досудового розслідування продовжено до 5-ти місяців, тобто до 26.01.2018 року.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст.187 КК України, що підтверджуються повідомленням про факт зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_11 лікарем бригади швидкої невідкладної медичної допомоги № 2903; повідомлення про дитину ( ОСОБА_11 ), яка постраждала від жорстокого поводження з КЗОЗ «Зміївська ЦРЛ»; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , в якому остання повідомила про факт, місце та обставини вчинення відносно неї злочинів; висновком судово-медичної експертизи № 148/3м від 04.09.2017 року, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; протоколом пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 26.08.2017 року; протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ; висновком судово-медичної експертизи № 149/3м/17 від 01.09.2017 року, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_8 виявлено множинні садна на обличчі, садно у правій завушній області, садна в проекції правого і лівого плечового суглоба, які утворилися по механізму тертя-ковзання, можливо від дії нігтьовими фалангами пальців кистей рук потерпілої ОСОБА_11 внаслідок її опору, та відносяться до легких тілесних ушкоджень; висновком судово-цитологічної експертизи № 1042-Ц/17 від 26.09.2017 року, згідно якого у піднігтьовому вмісті пальців правої руки потерпілої ОСОБА_11 , знайдені сліди крові людини, що за груповою належністю можуть належати підозрюваному ОСОБА_8 ; висновком судово-імунологічної експертизи № 615/Ис/17 від 08.09.2017 року, згідно якого на спортивних брюках ОСОБА_8 виявлено сліди крові, що за груповою належністю можуть належати ОСОБА_11 ; висновком судово-імунологічної експертизи № 615/Ис/17 від 08.09.2017 року, згідно якого на спортивній кофті ОСОБА_8 виявлено сліди крові, що за груповою належністю можуть належати ОСОБА_11 та наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин обрання запобіжного заходу, розмір застави судом не визначений.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді судді Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) в межах досудового розслідування на 60 днів до 20 січня 2018 року, без визначення застави та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 години вечора до 07 години ранку.
Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримували апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152, ч. 2 ст. 153, ч.1 ст.187 КК України; даними про особу останнього, який раніше був неодноразово судимий за скоєння умисних тяжких злочинів і в даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, суд вважає, що застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не перестали існувати, а тому продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 в епізодах кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 187 КК України;

2. наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

3. недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризику вказаного в клопотанні.
Судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволено обгрунтовано і на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчим суддею оцінено всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою продовження тримання під вартою ОСОБА_8 є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Прокурором була доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 187 КК України, є неспроможними.
Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_7 , неодноразово досліджувались слідчими суддями при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу та при його продовженні.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Крім того, згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.»
Судова колегія враховує значний суспільний резонанс даної справи і вважає, що маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок.
Крім того, судова колегія враховує як і слідчий суддя край негативну репутацію підозрюваного.
Посилання в апеляційній скарзі на розбіжності в експертизах та процесуальних документах і на допущення не усунутих в них протиріч, судова колегія до уваги не приймає, так як, всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Наявність у підозрюваного дитини, вагітної дружини, постійного місця роботи та проживання, вірність висновків слідчого судді не спростовує.
Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного є взаємовиключними, оскільки адвокат та підозрюваний, стверджуючи про необґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов`язаний з утриманням підозрюваного під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: