АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/79/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 646/8434/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власників майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
їх представника - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами представника власника майна адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000461 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000461 та накладено арешт на майно підозрюваних за ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також дружин останніх ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , детальний перелік якого визначений в ухвалі.
Слідчий суддя, посилаючись на наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваних осіб та членів родин з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна та відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.
Вважаючи таке рішення слідчого судді необгрунтованим власники майна та представник, одного з них, звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2017 року в частині накладення арешту на майно, належне кожному з них.
Представник ОСОБА_8 просить також постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Окрім цього, апелянти просять поновити строк на апеляційне оскарження.
Представник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі посилається на те, що транспортний засіб Lexus номерний знак НОМЕР_1 не належать на праві власності ОСОБА_8 , а його власником згідно реєстраційних документів є ОСОБА_12 . Прокурором необґрунтовані підстави, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на це майно. З матеріалів вбачається, що потерпілі відсутні, цивільні позови не заявлені, розрахунок суми збитків грунтується лише на припущеннях. Всі об`єкти, вказані в клопотанні прокурора, збудовані відповідно до виділених грошових коштів, і їх розкрадання не доведено. До клопотання не додано жодного висновку експертиз, перевірочної документації тощо. Приймаючи рішення про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя не перевірив, що власником транспортного засобу Lexus номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_12 , автомобіль Mazda номерний знак НОМЕР_2 був знятий з обліку та восени 2015 року та проданий ОСОБА_13 .
ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що їй на праві приватної власності належить 323/500 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га кадастровий номер :05:001:0817; 9/25 житлових будинків літ. А і та літ Б, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0287 га кадастровий номер :07:008 отримана за договором дарування від 21.11.2016 року; нежитлова будівля загальною площею 26,8 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 отримана за договором дарування від 21.11.2016 року; житловий будинок загальною площею 365,7 кв м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 придбано за договором купівлі-продажу від 27.11.2014 року; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,1 га кадастровий номер :07:003:0428 придбана за договором купівлі-продажу від 27.11.2014 року. Вказує, що належне їй майно не підпадає під ознаки спеціальної конфіскації. Більшу частину майна придбано задовго до тих подій, які слідчий важніє вчиненням злочину (травень-жовтень 2017 року). Крім того, вказане майно є приватною власність ОСОБА_9 , а не спільною власністю подружжя. Та не може бути в подальшому використане для відшкодування шкоди, завданої злочином.
ОСОБА_7 вказує, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 та транспортний засіб Porsche, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належать йому на праві приватної власності та були придбані в 2010 та 2016 роках. Жодного доказу, який би свідчив про обгрунтованість підозри та розміру збитків прокурором не надано.
ОСОБА_12 в апеляційній скарзі вказує, що слідчий суддя не пересвідчився, що власником автомобіля Lexus LS 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є саме ОСОБА_12 , а не ОСОБА_8 Вказане майно було придбане до подій, які інкримінуються як злочин її чоловіку ОСОБА_8 . Прокурором необгрунтовано щодо якої саме підстави, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, ним заявлено клопотання про арешт майна. Збитки відсутні, цивільні позови не заявлені. Розрахунок суми збитків ґрунтується на припущеннях.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власників майна та їх представника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційних скарг, однак, не вбачає підстав для розгляду клопотань про поновлення апеляційного строку, оскільки він апелянтами не був пропущений, у зв`язку із неповідомленням власників майна про розгляд клопотання прокурора про арешт майна.
З наданих суду матеріалів вбачається, що прокуратурою Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000461 від 24.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 368, ч. 5 ст. 191 КК України за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Як зазначено у клопотанні, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 , будучі депутатом Запорізької обласної ради, перебуваючи на посаді заступника голови Запорізької обласної ради, на яку обраний рішенням першої сесії сьомого скликання Запорізької обласної ради № 3 від 15.12.2015 року, використовуючи владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах державної влади, місцевого самоврядування Запорізької області, маючи відповідне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення себе та інших осіб, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 - рідним братом, з ОСОБА_14 - засновником та кінцевим бенефіціарним власником ПП «Т.О.К.», ОСОБА_15 - директором комунального підприємства «Мелітопольський міський парк культури і відпочинку імені Горького» Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_16 - заступником Запорізького міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, з ОСОБА_17 - заступником директора Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради з економічних питань, з ОСОБА_18 - секретарем постійної комісії з питань соціального та економічного розвитку, бюджету і фінансів Запорізької міської ради, з директором ТОВ «Строй лідер» ОСОБА_19 , та з іншими особами, які повністю усвідомлювали злочинні наміри ОСОБА_7 щодо незаконного заволодіння бюджетними коштами. В результаті злочинних дій, які були вчинені з початку травня 2017 року учасники злочинної схеми спричинили матеріальну шкоду територіальній громаді м. Запоріжжя та Мелітополя на суму 87 325 986, 14 гривень. 21.12.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були затримані в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня їм було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Звертаючись з клопотанням про арешт майна, зазначеного в ньому, прокурор посилався на відповідність цього рухомого та нерухомого майна критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, вказав на необхідність забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та цивільного позову, який буде заявлений в подальшому під час досудового розслідування. Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. Апеляційний суд відмічає, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт належить різним особам, зокрема, і тим, які не мають процесуального статусу підозрюваної особи в даному кримінальному провадженні, та набуте ними в різний час. З урахуванням цього прокурором не конкретизовані підстави накладення арешту на кожен вид майна та кожної особи, яка є його власником. Необгрунтованими є посилання слідчого судді, який наклав арешт на вказане у клопотанні майно з підстав необхідності забезпечення спеціальної конфіскації та забезпечення відшкодування завданої шкоди, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, тому задоволення клопотання слідчого з цієї підстави не відповідає вимогам ч. 6 ст. 170 КПК України. Щодо підстави для накладення арешту на майно, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, то слідчим суддею не було враховано, що більша частина майна, на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення, була придбана задовго до подій, які інкримінуються підозрюваним, оскільки зі змісту клопотання вбачається, що злочинні наміри реалізовувалися з початку травня 2017 року. Відсутність у клопотанні належного обгрунтування підстав застосування до цього майна, набутого до травня 2017 року, спеціальної конфіскації, свідчить про неможливість ухвалення рішення про задоволення цього клопотання з підстави, визначеної п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, мав повернути його прокурору, для усунення недоліків, однак ним зазначені вище обставини не були враховані, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а матеріали клопотання направленню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000461 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на майно скасувати, а матеріали клопотання та долучені до нього документи повернути прокурору для усунення недоліків та приведення до відповідностей вимогам ст. 171 КПК України, встановивши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту цієї ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді