печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання пд вартою підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України майор юстиції ОСОБА_3 , розглянувши в службовому кабінеті матеріали кримінальних провадження №0003033 від 13.06.2014,- звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сорокине Луганської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0003033 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч.1 ст. 438 КК України, строк тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів.

Клопотання підтримано під час його розгляд прокурором ОСОБА_3 та обґрунтовано наступним. Слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003033 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч.1 ст. 438 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в тому, що він у період з квітня по липень 2014 року на території Луганської області (точний час і місце слідством не встановлено), маючи умисел на прийняття участі у терористичній організації «Луганська народна республіка» (далі по тексту - ЛНР), з особистих мотивів та метою, пов`язаних із несприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ЛНР» направлена на порушення суверенітету та територіальної цілісності України, ведення бойових дій проти сил антитерористичної операції, з метою насильницької зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вступив до вищевказаної терористичної організації. Тоді ж ОСОБА_4 отримав від невстановлених учасників терористичної організації вогнепальну зброю (автомат «АК-74») із боєприпасами до неї, та ватажками терористичної організації «ЛНР» на нього покладено виконання функцій ведення збройного опору, незаконній протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Відповідно до відведеної йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання покладених на нього функцій, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 у подальшому, зокрема в період липня-серпня 2014 року, перебував в м. Сніжне Донецької області у складі збройних підрозділів терористичної організації «ЛНР», брав участь у бойових діях проти сил АТО, а також у незаконному захопленні, утриманні, незаконному позбавленні волі та жорстокому поводжені з громадянами, які підтримують цілісність України, військовослужбовцями Збройних Сил України.

Цими своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто участь у терористичній організації.

Крім того, ОСОБА_4 вчинив порушення законів і звичаїв ведення війни за наступних обставин.

Так, із квітня 2014 року і до цього часу, представники влади і Збройних сил Російської Федерації ведуть агресивну війну проти України на території Донецької і Луганської областей із використанням контрольованих ними терористичних організацій «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка» та військовослужбовців і підрозділів Збройних сил Російської Федерації шляхом здійснення артилерійських обстрілів і збройних нападів на військовослужбовців сил антитерористичної операції.

Таким чином, відповідно до ст. 2 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами Російської Федерації та України із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

У період із квітня по липень 2014 року на території Луганської області (точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено) мешканець м. Сорокине (колишнє м. Краснодон) Луганської області ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Російська Федерація забезпечує та підтримує терористичну організацію «ЛНР» шляхом фінансування її діяльності, надання озброєння, боєприпасів та військової техніки, а також забезпечує участь військовослужбовців і підрозділів Збройних сил Російської Федерації у застосуванні збройної сили проти сил АТО, вступив до терористичної організації «ЛНР» з метою подальшої участі в ній.

Ватажками терористичної організації «ЛНР» на ОСОБА_4 покладено виконання функцій по здійсненню, в тому числі, незаконного утримання громадян, які підтримують цілісність України, полонених військовослужбовців Збройних сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 входив до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, брав безпосередню участь у воєнних діях, відповідно до ч. 2 ст. 43, ч. 2 ст. 44 Додаткового протоколу від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I)», у зв`язку з чим зобов`язаний додержуватися норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Статтями 3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» від 17.07.1997, кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Женевською конвенцією про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, ратифікованою Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12.08.1949 про захист жертв війни» від 03.07.1954, військовополоненими є особи, які потрапили в полон до супротивника й належать, серед іншого, до особового складу збройних сил сторони конфлікту.

Статтями 13 і 14 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949 визначено наступні положення щодо захисту військовополонених:

- з військовополоненими необхідно завжди поводитися гуманно;

- забороняється вчинення дій, які створюють серйозну загрозу здоров`ю військовополоненого;

- жодного військовополоненого не можна піддавати фізичному каліченню;

- військовополонені завжди повинні бути захищеними, зокрема від актів насилля чи залякування, а також від образ;

- військовополонені за всіх обставин мають право на повагу до їхньої особи й честі.

Незважаючи на це, всупереч вищевказаним вимогам міжнародного гуманітарного права щодо законів та звичаїв ведення війни, 13.08.2014 в достовірно невстановлений час ОСОБА_4 , перебуваючи в підвальному приміщенні захопленої учасниками терористичної організації будівлі об`єднаного Сніжне-Торезького військкомату Донецької області за адресою: м. Сніжне, вул. Менделєєва, 3, діючи умисно, з метою приниження честі та гідності захоплених українських військовослужбовців, пригнічення їх волі, всупереч ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, вчинив жорстоке поводження з військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був захоплений у ході бойових дій учасниками терористичної організації «ЛНР», яке виразилось у заподіяння тілесних ушкоджень шляхом нанесення численних ударів ногами по голові та різним частинам тіла, а також ударів головою потерпілого об стіну, спричинивши останньому тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.

Крім того, з 29.07.2014 по 13.08.2014 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , діючи умисно з тією ж метою та мотивами, перебуваючи в підвальному приміщенні об`єднаного Сніжне-Торезького військкомату Донецької області за адресою: м. Сніжне, вул. Менделєєва, 3, діючи умисно, всупереч указаних вимог міжнародного права, вчинив жорстоке поводження з полоненим військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виразилось у заподіянні тілесних ушкоджень шляхом нанесення не менше 5-ти ударів правою ногою в область грудної клітини, спричинивши останньому тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.

Також, 04.08.2014 після 14 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою приниження честі та гідності захоплених українських волонтерів, пригнічення їх волі та бажання допомагати військовослужбовцям Збройних Сил України, перебуваючи на другому поверсі захопленої учасниками терористичної організації будівлі об`єднаного Сніжне-Торезького військкомату Донецької області за адресою: м. Сніжне, вул. Менделєєва, 3, всупереч ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та ст. 32 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, вчинив жорстоке поводження з полоненим волонтером Збройних Сил України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке виразилось у заподіянні тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів палицею по ногам, спричинивши останньому тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.

Цими своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України, тобто жорстоке поводження з військовополоненими та з цивільним населенням.

19.09.2017 о 8 год. 40 хв. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 1 ст. 438 КК України затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сорокине Луганської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч.1 ст. 438 КК України.

20.09.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, тобто до 08 год. 40 хв. 17.11.2017.

Постановою заступника Генерального прокурора Головним військовим прокурором від 13.11.2017 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 19.03.2018.

14.11.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 12.01.2018. Законність продовження строку варти перевірено апеляційним судом м. Києва.

05.01.2018 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 05.03.2018. Законність продовження строку варти перевірено апеляційним судом м. Києва.

Постановою заступника Генерального прокурора Головним військовим прокурором від 28.02.2018 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 19.09.2018.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, в тому числі:

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення №5/2/4-11607 від 16.06.2017 та повідомленням про злочин №5/2/4-11608 від 16.06.2017, згідно яких, ОСОБА_4 (позивний « ОСОБА_9 », « ОСОБА_9 », кримінальне прізвисько « ОСОБА_10 ») в період з квітня 2014 року по вересень 2016 року здійснював контрабандні поставки зброї та паливно-мастильних матеріалів для підрозділів терористичної організації «ЛНР» з Російської Федерації, а також брав участь в бойових діях проти сил АТО, незаконному утриманні та катуванні цивільних осіб та військовослужбовців;

- відповідями Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України на виконання доручення слідчого від 03.07.2017, 05.07.2017, 11.07.2017, 06.09.2017, 11.09.2017, 12.09.2017, 14.09.2017, 18.09.2017, 22.09.2017, 02.10.2017, згідно яких встановлено номери телефонів, за допомогою яких ОСОБА_4 підтримував зв`язки з конкретними представниками та бойовиками «ЛНР/ДНР», отримано підтвердження його участі в супроводі військової техніки незаконних збройних формувань тощо;

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , в ході яких потерпілі, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, розповіли про обставини спричинення їм тілесних ушкоджень безпосередньо підозрюваним ОСОБА_4 ;

- протоколами слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , в ході яких останні підтвердили раніше надані ними показання щодо спричинення їм тілесних ушкоджень саме ОСОБА_4 та показали механізм їх спричнення;

- протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання особи за участю потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , в ході яких потерпілі впізнали особу ОСОБА_4 , як таку, що спричинила їм тілесні ушкодження;

- протоколами одночасних допитів між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в ході яких потерпілі в присутності самого підозрюваного ОСОБА_4 чітко та беззаперечно вказали на нього, як на особу, яка спричинила їм тілесні ушкодження. Оптичні носії інформації з записами вказаних слідчих дій долучено до матеріалів клопотання;

- інформаціями Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 12.10.2017 №4Д/27337 та Державної прикордонної служби України від 06.10.2017 щодо перетину ОСОБА_4 державного кордону України до Російської Федерації;

- протоколом огляду матеріалів кримінального провадження № 0000239 від 17.01.2014, в тому числі і результатів проведення негласного розшукового заходу, в ході якого здобуто докази причетності підозрюваного до контрабандних поставок зброї та паливно-мастильних матеріалів для підрозділів терористичної організації «ЛНР/ДНР» з Російської Федерації;

- протоколами про проведення НСРД зняття інформації з транспортних та інших телекомунікаційних мереж, в тому числі і стосовно ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами та доказами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_4 вищевказаних кримінальних правопорушень.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 05.03.2018. Однак, цього строку для завершення досудового розслідування та прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні не вистачає у зв`язку із винятковою складністю кримінального провадження та необхідністю повного і всебічного дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Так, для завершення досудового розслідування необхідно виконати наступні процесуальні дії:

- провести одночасні допити між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_12 і ОСОБА_6 ;

- провести слідчі експерименти за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ;

- закінчити проведення та долучити висновок судово-медичної експертизи щодо ступнею тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 ;

- призначити та провести судово-медичні експертизи з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 ;

- долучити характеризуючі дані на підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;

- закінчити проведення та долучити висновок судово-фоноскопічної експертизи;

- встановити та допитати інших потерпілих, додаткових свідків вчинення ОСОБА_4 зазначених кримінальних правопорушень;

- виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення тих обставин, які викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та його захисником;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Проведення цих дій має вкрай важливе значення для виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Крім того, без виконання цих слідчих (розшукових), процесуальних дій неможливо здійснити судовий розгляд у кримінальному провадженні, оскільки їх обов`язковість визначена законодавством.

Обставинами, які перешкоджали вчинити ці процесуальні дії раніше: є проведення негласних слідчих (розшукових) дій та довготривала процедура розсекречування їх результатів, проведення судово-фоноскопічної експертизи, отримання медичної документації про проходження лікування потерпілими для подальшого призначення та проведення судово-медичних експертиз, встановлення інших потерпілих, свідків вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності є достатні підстави вважати що ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує необхідність продовження тримання ОСОБА_13 під вартою.

Так, вік ОСОБА_4 , стан його здоров`я, соціальні зв`язки на тимчасово окупованій території, наявність навиків конспірації дозволяють йому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі як за межами України, так і на тимчасово окупованій території України, що унеможливить проведення з ним слідчих дій (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, діяв спільно з іншими не встановленими на даний час особами, з якими останній перебуваючи на волі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочинів, вчинення тиску на свідків та потерпілих, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.

Окрім цього, необхідно врахувати положення ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно якої суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Таким чином, є достатні підстави вважати, що ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих на теперішньому етапі досудового розслідування залишається високим, оскільки при обрані запобіжного заходу підозрюваному та його продовженні, відповідно до вимог ст. 184 КПК України, останньому вручено копії документів, в тому числі і протоколи допитів свідків та потерпілих, внаслідок чого ОСОБА_4 стали відомі анкетні дані, номери телефонів та адреси їх проживання.

Указане свідчить про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного щодо знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочинів, а також вчинення незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та потерпілих, що відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком протиправної поведінки підозрюваного.

Крім того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч.1 ст. 438 КК України, на даний час органом досудового розслідування обґрунтовано перевіряється причетність ОСОБА_4 і до вчинення інших особливо тяжких злочинів, вчинених проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також інших злочинів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Наявність вказаних ризиків підтверджується вищезазначеними матеріалами кримінального провадження.

Зухвалість вищевказаних кримінальних правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним діяння, знаючи про чисельність вчинених ним інших злочинів, обставини яких на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності.

Враховуючи наведені обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 особливо тяжких злочинів, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, їх характер та значну суспільну небезпеку, а також те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, то з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до зібраних доказів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що згідно із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України надає право суду, при постановленні ухвали про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються, в тому числі, і у вчиненні злочину передбаченого ст. 258-3 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що підстави для подальшого тримання підозрюваного під вартою підозрюваного відсутні, оскільки за весь час тримання під вартою з ОСОБА_4 проведена одна слідча дія, пред`явлена підозра є необґрунтованою, покази свідків є суперечливими, та не однозначні.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Встановлено, що 20 вересня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосованого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Встановлено, що обґрунтованість підозри на даній стадії досудового розслідування є достатньою , а викладені обставини свідчать про те, що закінчити досудове розслідування у встановлені строки не виявляється за можливим, та заявлений ризик не зменшився в частині необхідності забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

В даному випадку слід врахувати те, що у відповідності до ч5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Термін тримання під вартою підозрюваного не виходить за межі розумного, та при обгрунтованій підозрі, необхідності проведення слідчих дій, є виправданим на даній стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене клопотанння прокурора слід задовольнити.

При цьому зі слів підозрюваного встановлено, що останній має ряд захворювань, однак належної медичної допомоги він не отримує, що впливає на стан його здоров`я. Зазначене свідчить про необхідність вжиття заходів визначених ч6 ст.206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.136, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199, 206, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 квітня 2018 року включно. Зобов`язати службових осіб Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 та повідомити слідчого суддю про його результати. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1