Провадження № 1-кп/569/43/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області у особі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000207 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Браслав Вітебської області Республіки Білорусь, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , пенсіонера, з вищою освітою, одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачений і цивільний відповідач ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_10 , інші учасники: потерпілі та цивільні позивачі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , цивільні позивачі ОСОБА_13 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник цивільних позивачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , представники потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2015 року, близько 20 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Соборної в м. Рівне, зі сторони вул. Дворецької у напрямку вул. Петра Могили, в порушення пунктів 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки й не врахував її, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу та почав виконувати поворот ліворуч на нерегульованому перехресті вулиць Соборної та Петра Могили, де зіткнувся з мотоциклом «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_20 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_21 спричинено тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Рівненській обласній клінічній лікарні, а вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1, 16.3 Правил дорожнього руху, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у такому вигляді суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, та визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і показав суду, що 18 липня 2015 року близько 21 години керуючи автомобілем марки «DACIA Logan», який був у технічно справному стані, без пасажирів, їхав на зустріч до дочки. Рухаючись по вул. Соборній в бік мікрорайону Ювілейний зі швидкістю 35-40 км/год. зайняв ліву смугу, включив лівий покажчик повороту, знизив швидкість до 20 км/год., переконався, що в зустрічному напрямку не було жодного транспортного засобу та будь-яких інших перешкод, розпочав маневр повороту і вже при закінченні повороту в сторону вул. Петра Могили сталося зіткнення з іншим транспортним засобом. В подальшому він загальмував свій автомобіль, вийшов з нього та побачив, що на дорозі лежить чоловік, якого через деякий час забрала машина швидкої допомоги. Перед виконанням повороту та під час нього водія транспортного засобу та сам транспортний засіб - мотоцикл «KAWASAKI ZZR 600» він не бачив. Зіткнення відбулося в праве переднє колесо, його автомобіль на момент зіткнення наполовину виїхав на вул. Петра Могили. До осьової лінії дорожньої розмітки від задньої частини його автомобіля була достатня відстань для того, щоб водій мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600» міг об`їхати його транспортний засіб та уникнути зіткнення. На його думку, причиною ДТП стала його неуважність, він визнає, що порушив Правила дорожнього руху, однак винуватцем ДТП є і інший її учасник загиблий ОСОБА_20 , умислу на вчинення вказаних дій у нього не було. Цивільний позов визнає частково, погоджується на суму присуджену судом. Після ДТП він, діючи через адвоката, робив спроби відшкодувати шкоду родичам загиблого, однак батько загиблого не міг визначити її розмір, а тому жодних коштів родичам загиблого не сплачував. Крім того вказав, що має право керування транспортними засобами з 1978 року і раніше в дорожньо-транспортні пригоди не потрапляв, автомобіль застрахований, після ДТП всі необхідні документи здав в страхову компанію. Щиро шкодує, що так сталося і загинула людина.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 , батько загиблого ОСОБА_20 , показав, що 18 липня 2015 року він приїхав в лікарню, де йому повідомили, що його син ОСОБА_20 помер, після чого він поїхав на місце ДТП. Очевидцем ДТП він не був, але через короткий проміжок часу він прибув на місце ДТП і бачив розміщення транспортних засобів. Зокрема, автомобіль «DACIA Logan» повністю перекрив проїзну частину і у його сина не було можливості уникнути зіткнення. Перед ДТП в той день він бачився з сином, давав йому гроші. Син був у нормальному стані, на здоров`я не скаржився, приїжджав на зустріч на мотоциклі «KAWASAKI ZZR 600», на несправності транспортного засобу не скаржився, в стані алкогольного сп`яніння не був. Щодо відшкодування шкоди показав, що дійсно зустрічався з адвокатом обвинуваченого, де останній запропонував йому зустрітися особисто з ОСОБА_5 на що він відмовився, і на пропозицію адвоката назвати суму відшкодування він не погодився, так як на момент зустрічі не знав можливого розміру такого відшкодування. В подальшому до нього більше ніхто не звертався, шкода досі не відшкодована. Також, показав, що окрім загиблого має ще чотирьох дітей, одружений, пенсіонер, підприємницькою діяльністю не займається, хоча і зареєстрований як фізична особа-підприємець, розміру пенсії вистачає лише на покриття комунальних послуг. До смерті сина він дуже близько з ним спілкувався, син допомагав йому матеріально. Розмір моральної шкоди обґрунтовує моральними стражданнями, які зазнав в зв`язку зі смертю сина. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_11 , дочка загиблого ОСОБА_20 , в судовому засіданні показала, що очевидцем ДТП, яка сталася 18 липня 2015 року не була, натомість через 15 хв. після пригоди прибула на місце ДТП. Бачила батьківський мотоцикл, який лежав на проїзній частині, та їй відомо, що зіткнення відбулося з легковим автомобілем. Перебуваючи в знервованому стані з місця ДТП відразу поїхала в лікарню. В той день вона бачилася з батьком, на стан здоров`я він не скаржився, щодо технічних несправностей мотоцикла її не повідомляв. Щодо відшкодування моральної шкоди повідомила, що перебувала з батьком у гарних стосунках, часто з ним зустрічалася, при необхідності він їй допомагав, на даний час гостро відчуває відсутність батька у її житті. Окрім того, показала, що після ДТП, через декілька тижнів, поїхала відпочивати на море, оскільки ця поїздка була запланована і батько про неї знав. Чи телефонував їй захисник обвинуваченого з приводу відшкодування моральної шкоди не пам`ятає. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , яка не перебувала у жодних відносинах з загиблим ОСОБА_20 та іншими учасниками судового провадження, суду показала, що влітку 2015 року їхала в якості пасажира на передньому сидінні транспортного засобу по вул. Соборній в м. Рівному, слідкувала за дорогою, не відволікалася. Попереду неї за 7-8 м, ближче до осьової лінії дорожньої розмітки, рухався автомобіль зі швидкістю 60 км/год., який почав раптово різко повертати ліворуч, при цьому не зменшуючи швидкість. При завершенні повороту водієм вищевказаного автомобіля вона побачила по зустрічній смузі руху за 15 м мотоцикліста, який рухався зі швидкістю 60 км/год. Можливості уникнути зіткнення в останнього не було, він почав гальмувати, але вже нічого вдіяти не міг. Після зіткнення водій автомобіля, який рухався попереду, відразу зупинився. Чи включав перед маневром обвинувачений покажчик повороту точно сказати не може.

Як слідує з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 липня 2015 року (зі схемою та ілюстративною таблицею), який складено в присутності двох понятих з участю спеціаліста, оглядалось місце дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Соборної та П. Могили в м. Рівному та встановлено, що на час огляду (22 год. 10 хв. - темна пора доби) погода без опадів, сухий стан дорожнього покриття. Місцем ДТП є нерегульоване перехрестя вул. Соборної і П. Могили в м. Рівне. Проїзна частина горизонтального профілю. Дорожнє покриття для двох напрямків руху, шириною 12,3 м. Права смуга руху вул. Соборної у напрямку вул. Дворецької шириною 6,6 м, а зустрічна смуга руху 5,7 м. На проїзній частин: нанесена дорожня розмітка 1.1, а в межах перехрестя 1.7, які поділяють транспортні потоки протилежних напрямків. Праворуч до проїзної частини примикає тротуар, що виділений бордюром, шириною 8,3 м. З лівої сторони проїзної частини наявна металева огорожа, а в послідуючому тротуар. Мотоцикл «KAWASAKI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП був піднятий з дороги, та обпертий на металеву огорожу. Він знаходиться на лівій смузі руху проїзної частини, передньою частиною направлений в напрямку вул. Дворецька. Відстані від осей заднього та переднього коліс мотоцикла праворуч до осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки відповідно складають 5,2 м та 5,3 м. Відстань від осей переднього колеса мотоцикла до вісі правого заднього колеса автомобіля «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 1,6 м. Даний автомобіль з механічними пошкодженнями стоїть переважно на правій смузі руху і частково на вул. П. Могили, а також поперек проїзної частини і передньою частиною направлений в напрямку вул. П. Могили таким чином, що відстані від осей лівих заднього та переднього коліс ліворуч до осьової лінії дорожньої розмітки становить відповідно 3,8 м та 6,6 м. Відстань від осі лівого переднього колеса автомобіля до лівого краю проїзної частини вул. П. Могили становить 1,9 м, ліворуч до правого краю проїзної частини вул. Соборної, за перехрестям цієї вулиці з вул. П. Могили складає 0,4 м. Відстань від кінця ділянки подряпин мотошолома, кросівка до осі правого заднього колеса автомобіля складає 1,7 м. В районі переднього колеса мотоцикла наявний розлив паливно-мастильних матеріалів. Правий край проїзної частини вул. Соборна за перехрестям з вул. П. Могили зміщений вліво на відстань 1,5 м. Відстань від осі лівого заднього колеса автомобіля до лівого краю проїзної частини вул. П. Могили становить 1,15 м.

На правій смузі проїзної частини зафіксовано слід гальмування колеса № 1 довжиною 9,1 м, початок якого знаходиться на відстані 2 м ліворуч від осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки та 6,6 м до початку дорожньої розмітки 1.14.1, закінчується даний слід на відстані 2 м від осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки та 1,2 м до початку осипу уламків частин транспортних засобів. Слід гальмування коліс №2 дугоподібної форми, довжиною 7,7 м, зафіксовано на правій смузі проїзної частини таким чином, що відстань від початку сліду до закінчення сліду гальмування №2 становить 1,1 м, та 2,2 м ліворуч до осьової лінії дорожньої розмітки, відстань від закінчення сліду до осьової лінії 3,2 м та 1,4 м до початку ділянки подряпин.

Ознаки напрямку руху транспортний засобів: автомобіль «DACIA Logan» повертав в сторону вул. П. Могили, мотоцикл «KAWASAKI» рухався зі сторони вул. Дубенської у напрямку вул. Дворецької.

Осип уламків частин транспортних засобів, неправильної еліпсоподібної форми, довжиною 15,1 м, шириною 15,9 м, починається на правій смузі руху, лівий край даного осипу перебуває на межі лівого краю проїзної частини. Ділянка розливу паливо-мастильних матеріалів, неправильної еліпсоподібної форми, довжиною 2,4 м, шириною 5,1 м, зафіксована таким чином, що початок знаходиться на одному рівні з мотошоломом, кросівком та закінченням подряпин. Лівий край розливу знаходиться на відстані 1,2 м ліворуч до осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки. Пошкоджений мотошолом сірого кольору перебуває на відстані 3,6 м ліворуч до осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки, поруч з ним наявний правий білий кросівок. Ділянка подряпин довжиною 0,6 м, шириною 0,35 м, початок та закінчення знаходяться на відстані 2,4 м ліворуч до осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки. Транспортні засоби - автомобіль «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикл «KAWASAKI» реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучені на спеціальний майданчик (т.1 а.с.142-151).

За довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології від 07 серпня 2015 року №34-01-15/381 слідує, що за даними репрезентативної до території м. Рівне (в тому числі перехрестя вул. Соборної та Петра Могили) авіаметеостанції Рівне 18 липня 2015 року о 20 год. 50 хв. зафіксовано погодні умови: малохмарно, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось. 18 липня 2015 року в Рівненській області сонце зайшло о 21 год. 20 хв., повна темрява настала о 22 год. 02 хв. (т.1 а.с.183).

У відповідності до висновку експерта від 21 вересня 2015 року №3.1-451/15, на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані, система рульового керування знаходилася в стані повної відмови. На момент експертного дослідження висота малюнку протекторів шин коліс вказаного автомобіля відповідала вимогам Правил дорожнього руху України. Несправності, які призвели до повної відмови системи рульового керування даного автомобіля виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які виникли до дорожньо-транспортної пригоди в досліджуваних системах автомобіля не виявлено (т.1 а.с.158-163).

У відповідності до висновку експерта від 23 вересня 2015 року №3.1-452/15, на момент експертного дослідження гальмівна система мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилася в стані часткової відмови, система рульового керування знаходилася в стані повної відмови. На момент експертного дослідження висота малюнку протекторів коліс вказаного мотоцикла відповідала вимогам Правил дорожнього руху України. Несправність, яка призвела до часткової відмови гальмівної системи даного мотоцикла виникла під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Пошкодження, які призвели до повної відмови системи рульового керування досліджуваного мотоцикла також виникли під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які виникли до дорожньо-транспортної пригоди в досліджуваних системах не виявлено (т.1 а.с.165-169).

Згідно висновку експерта від 25 вересня 2015 року №3.1-453/15, первинне контактування транспортних засобів відбулося між переднім правим колесом автомобіля «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 і переднім колесом мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Встановити під яким кутом відбулось первинне контактування транспортних засобів не представляється можливим за причиною відсутності на транспортних засобах достатнього комплексу слідових інформативних ознак. Зіткнення автомобіля «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося на правій смузі руху проїзної частини вул. Соборної, відносно руху зі сторони вул. Дубенська в напрямку вул. Дворецька, в місці закінчення зафіксованого у наданій на експертизу копії протоколу огляду місця ДТП від 18 липня 2015 року та схемі до нього, сліду гальмування №2, на відстані приблизно 3,2 м від лінії дорожньої розмітки 1.7 (т.1 а.с.171-177).

Згідно висновку експерта від 24 вересня 2015 року №3.1-599/15 виходячи з сумарної довжини слідів гальмування коліс, швидкість руху мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед початком його гальмування складала не менше 47-49 км/год. (т.1 а.с.179-181).

Разом з тим, відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як слідує з даного висновку на експертизу було надано примірник постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, копії протоколу огляду місця ДТП від 18 липня 2015 року та схеми до нього. В постанові про призначення судової інженерно-транспортної експертизи містилися вихідні дані, зокрема щодо загальної (сумарної) довжини слідів гальмування коліс 14,6 м. Як слідує з дослідницької частини висновку експерта останній при вирахуванні швидкості руху транспортного засобу мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 виходив саме з такої загальної (сумарної) довжини слідів гальмування коліс 14,6 м. Хоча, як слідує з протоколу огляду місця події від 18 липня 2015 року та схеми до нього, про що було зазначено вище, на місці події виявлено два сліди гальмування довжина яких складає 9,1 м та 7,7 м. З вказаних обставин суд визнає висновок експерта від 24 вересня 2015 року №3.1-599/15 неналежним доказом.

Висновком експерта від 28 вересня 2015 року №3.1-601/15 було встановлено як повинні були діяти водії транспортних засобів ОСОБА_20 та ОСОБА_5 у даній дорожній обстановці згідно вимог Правил дорожнього руху, чи мав технічну можливість водій ОСОБА_20 уникнути зіткнення з автомобілем, під керуванням ОСОБА_5 у момент початку виконання останнім маневру повороту ліворуч, чи відповідають дії водіїв ОСОБА_20 і ОСОБА_5 вимогам Правил дорожнього руху і чи не знаходяться вони у причинному зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.184-191).

Разом з тим, у ході дослідження вказаного висновку експерта встановлено, що для проведення зазначеної судової експертизи слідчим надано помилкові вихідні дані щодо довжини гальмівного шляху мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_20 . Зокрема у наданих слідчим вихідних даних останній зазначив, що загальна довжина слідів гальмування коліс мотоцикла становить 14,6 метра. Однак, відповідно до дослідженого у ході судового розгляду протоколу огляду місця події від 18 липня 2015 року та схеми до нього встановлено, що на місці події виявлено два сліди гальмування коліс мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , довжина яких складає відповідно першого 9,1 м та другого 7,7 м. Крім того, протоколом огляду від 21 вересня 2015 року, встановлено, що з моменту виконання автомобілем «DACIA Logan» маневру повороту ліворуч до зіткнення з мотоциклістом минає час 1,5 секунди. Однак, протоколом проведення слідчого експерименту від 02 березня 2016 року (т.2 а.с.45-48) встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч до осьової дорожньої розмітки подолав відстань 5 м, а з моменту перетину осьової дорожньої розмітки до місця зіткнення - відстань 9,5 м. ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля «DACIA Logan», тричі подолав відстань 5 м за час: 2,40 секунди, 2,54 секунди, 2,09 секунди, а відстань 9,4 м - за час: 3,53 секунди, 3,41 секунди, 3,22 секунди.

Враховуючи вказану невідповідність фактичної довжини слідів гальмування мотоцикла з довжиною, зазначеною у вихідних даних для проведення вказаної експертизи, та невідповідність часу початку маневру повороту автомобіля «DACIA Logan» до моменту зіткнення була призначена нова судова інженерно-транспортна експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, з вказаних обставин суд визнає висновок експерта від 28 вересня 2015 року №3.1-601/15 неналежним доказом.

У відповідності до висновку експертів за результатами проведення судової комплексної комісійної інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 24 травня 2017 року №797/16-22 8494/17-52 (при якому враховано усі вихідні дані, в тому числі отримані і при проведенні слідчого експерименту від 02 березня 2016 року, і версії усіх учасників судового провадження) у даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водію мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_20 , з технічної точки зору належало діяти у відповідності з вимогами п.п.12.3, 12.4 ПДР України, а водій автомобіля «DACIA Logаn» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 9.2, 10.1, 16.13 ПДР України.

Заданий у варіанті «А» механізм розвитку пригоди є технічно необґрунтованим, та з наведених причин експертизою не розглядається. При заданому технічно обґрунтованому варіанті розвитку механізму пригоди (варіант Б) водій ОСОБА_23 рухаючись керованим мотоциклом з максимально дозволеною швидкістю, в момент виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП.

У даній дорожній обстановці, при заданому технічно обґрунтованому варіанті вихідних даних (варіант Б): в діях водія мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_24 , з технічної точки зору, вбачалась невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України; в діях водія автомобіля «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору, вбачалась невідповідність вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР України.

Невідповідність дій водія мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_24 вимогам п. 12.3 ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з настанням досліджуваної пригоди. Невідповідність дій водія «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з настанням досліджуваної пригоди (т.2 а.с.147-152).

Наведені висновки експертів, окрім висновку експерта від 24 вересня 2015 року №3.1-599/15 та висновку експерта від 28 вересня 2015 року №3.1-601/15, суд визнає об`єктивними, належним чином технічно та науково обґрунтованими, а тому приймає їх до уваги.

Окрім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камер спостереження клубу «Дінаріс» та кадрові зображення з відео-файлу, які містяться на оптичному носії інформації 2_08_Н_00(2).h264 з 20 год. 48 хв. 36 сек. по 20 год. 48 хв. 39 сек. Суд погоджується із захисником обвинуваченого про те, що з даного запису та знімків не можливо ідентифікувати автомобіль «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикл «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 , момент зіткнення транспортних засобів та інші обставини досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди. Хоча і існують деякі об`єктивні зв`язки, які існують між даними доказами та обставинами дорожньо-транспортної пригоди, як час, дата та місце дорожньо-транспортної пригоди, все ж таки в повній мірі відсутня взаємозалежність даних доказів та обставин досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди з підстав наведених вище, що є підставою для визнання даних доказів неналежними.

Як слідує з висновку експерта №372 від 20 серпня 2015 року, за даними медичної карти №7776 при госпіталізації 18 липня 2015 року ОСОБА_20 у реанімаційне відділення Рівненської ОКЛ та наступному клінічному обстеженні і відповідному лікуванні, лікарями був встановлений діагноз: «Політравма. ЗТГК. Множинні переломи ребер з обох сторін. Забій легень. Забій серця. Двобічний гемоторакс. ЗТГМ. Забій головного мозку. Закритий перелом лівого стегна.» Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_24 виявлені ознаки вказаних в медичних документах травм та переломів. Всі травматичні зміни у потерпілого, утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті. Види ушкоджень крововиливи, садна, переломи, в сукупності свідчать, що всі вони спричинені значною за силою дією тупих предметів.

Масивність, різноманітна локалізація та характер ушкоджень, наявність ознак різкого загального струсу тіла у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (в корені легень, зв`язки печінки, ворота селезінки), в сукупності, свідчать про те, що в даному випадку мала місце транспортна травма і, такі ушкодження цілком могли утворитись 18 липня 2015 року за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні мотоцикліста із легковим автомобілем.

Смерть ОСОБА_24 настала внаслідок закритої тупої травми грудей з чисельними переломами ребер, ушкодженнями плеври, тканини легень та серця, що призвело до масивної внутрішньої кровотечі.

Стосовно живих осіб вище зазначена травма за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

На підставі отриманих у ході експертизи даних експерт дійшов висновку, що між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Судово-медичних даних, щодо вживання потерпілим незадовго до настання його смерті алкогольних напоїв, немає (т.1 а.с.154-157).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №406 складеного о 23 год. 16 хв. 18 липня 2015 року у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.с.153).

Враховуючи висновки експертиз, покази свідка, потерпілих, обвинуваченого, дані із проведеного слідчого експерименту, суд вважає доведеним, що зі сторони водія ОСОБА_5 дійсно мав місце маневр повороту на нерегульованому перехресті вулиць Соборної та Петра Могили, при якому він проявив неуважність до дорожньої обстановки й не врахував її, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого зіткнувся з мотоциклом «KAWASAKI ZZR 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_20 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП водію ОСОБА_20 спричинено тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Разом з тим, згідно п. 7 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Суд, погоджується із твердженням, що водій мотоцикла «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_23 рухаючись керованим мотоциклом з максимально дозволеною швидкістю, в момент виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП, адже час існування перешкоди (час руху автомобіля «DACIA Logan» з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення) перевищував час, необхідний водію мотоцикла для повної зупинки керованого ним транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху. Відтак в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням досліджуваної пригоди. Тому суд виключає із обвинувачення ту обставину, що ОСОБА_20 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з моменту початку виконання маневру повороту автомобілем «DACIA Logan», адже не вважає її доведеною та обґрунтованою. При цьому суд, вважає, що наявність в діях загиблого ОСОБА_20 порушень Правил дорожнього руху жодним чином не впливають на правову кваліфікацію вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 та визнання його винуватим у вчинені встановленого судом злочину. Судом ці обставини враховуються при призначенні покарання обвинуваченому та при вирішення цивільного позову.

Крім того, з обвинувачення слід виключити посилання на порушення обвинуваченим ОСОБА_5 п.10.4 Правил дорожнього руху як необґрунтовані, оскільки жодних доказів порушення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаної норми судом не встановлено і учасниками судового провадження суду не надано.

Так, відповідно до п.10.4 Правил дорожнього руху перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Таким чином, даним пунктом Правил дорожнього руху визначено виконання повороту ліворуч поза перехрестям, в той час як встановлено судом та не заперечується учасниками судового провадження дорожньо-транспортна пригода сталася на нерегульованому перехресті. Проїзд перехресть регулюється п.п.16.1-16.15 Правил дорожнього руху, а проїзд нерегульованих перехресть безпосередньо п.п.16.11-16.15 Правил дорожнього руху, порушення якого, одного з них, а саме п. 16.13, обвинуваченим ОСОБА_5 встановлено судом.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що у обвинувальному акті прокурор безпідставно посилається на п.16.3 Правил дорожнього руху, що не відповідає фактичним обставинам справи на увагу не заслуговують, оскільки як слідує з всього тексту обвинувального акта (т.1 а.с.3-6), який проаналізований судом, прокурор обвинувачує ОСОБА_5 в порушенні п.16.13 Правил дорожнього руху, помилково в абзаці 3 сформульованого обвинувачення вказавши п.16.3 Правил дорожнього руху, що суд розцінює як описку.

Щодо підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, на який звертає увагу захисник обвинуваченого, то порушення даної норми в обвинувальному акті не ставиться в обвинувачення ОСОБА_5 як таке, що перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

У всьому іншому фактичні обставини справи відповідають викладеному обвинуваченню.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_20 , а тому ці дії кваліфіковано правильно за ч.2 ст.286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає вчинення злочину вперше.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом ІІ групи, пенсіонер. Обвинувачений щиро шкодує, що так сталось і робив спроби відшкодувати завдану шкоду рідним загиблого.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, його наслідки. Також суд враховує, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 зупинив транспортний засіб, залишався на місці пригоди до завершення необхідних дій, враховує, що вина обвинуваченого та загиблого ОСОБА_20 є обопільною, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покаpання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також iншi обставини справи.

Прокурор просив застосувати до ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Потерпілий ОСОБА_12 , представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_19 просили застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України із позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд наголошує, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покарання необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком, але при цьому ОСОБА_5 заслуговує на позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, і саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. Також на ОСОБА_5 необхідно покласти обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

По справі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 заявили цивільний позов до ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_5 , в якому просять стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Уніка» страхову суму в зв`язку із смертю ОСОБА_20 : за поховання на користь ОСОБА_13 6 658 грн. 15 коп.; матеріальну шкоду в зв`язку із втратою годувальника - по 784 грн.60 коп. щомісячно на неповнолітніх дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення ними повноліття, а у випадку навчання - до 23-річного віку, а на непрацездатного за віком батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - пожиттєво; моральну шкоду, завдану ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 16 536 грн., тобто по 2 756 грн. на кожного; та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 100 000 гривень кожному.

Як вказано вище цивільний позов потерпілі по справі підтримують в повному обсязі, а обвинувачений визнає частково.

Цивільний позивач ОСОБА_13 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , і до повноліття ОСОБА_16 була також і його законним представником, в судовому засіданні цивільний позов підтримала в повному обсязі, уточнила що просить стягнути на її користь лише витрати на поховання та жалобний обід, та вказала, що в 2009 році розірвала шлюб із загиблим ОСОБА_20 . Після розірвання шлюбу вона зверталася до суду із позовом до ОСОБА_26 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який суд задовольнив, однак аліменти останній не виплачував. Періодично він давав кошти на утримання дітей, купував їм речі. Згодом зверталася до суду із позовом до ОСОБА_20 про стягнення неустойки, в зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Також вказала, що ОСОБА_20 притягувався до кримінальної відповідальності за побиття дочки ОСОБА_17 , але це був одиничний випадок. Окрім того вказала, що загиблий ОСОБА_20 працював столяром відразу після училища, потім приганяв машини і офіційно займався нерухомістю.

Цивільний позивач ОСОБА_17 в судовому засіданні цивільний позов підтримала в повному обсязі і повідомила, що в неї з загиблим батьком ОСОБА_20 була гарні відносини, так вони дійсно судилися, але після завершення судової справи помирилися. Вона періодично бачилася з батьком, він їй допомагав.

ПрАТ «СК «Уніка», як цивільний відповідач у кримінальному провадженні, в судове засідання представника не направило жодного разу, хоча належним чином повідомлялося про час, дату та місце проведення судових засідань. Заперечення проти позову не подавало.

Суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_5 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АІ/3095090, відповідно до умов ПрАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії Полісу один рік.

Як встановлено судом ОСОБА_13 здійснено поховання ОСОБА_20 та витрачено на придбання атрибутів для поховання 3 115 гривень, що підтверджується чеком №258 (т.1 а.с.56), на копання могили 533 гривні 15 копійок, що підтверджується квитанцією №006768 від 20 липня 2015 року (т.1 а.с.55), на жалобний обід 3 010 гривень, що підтверджується рахунком Кафе-бару «Діоніс» (т.1 а.с.56).

Як слідує із заяви про виплату страхового відшкодування від 26 жовтня 2015 року та відповіді ПрАТ «СК «Уніка» від 12 листопада 2015 року №7355 на вказану заяву ОСОБА_13 надала страховій компанії документи, що підтверджують витрати на поховання.

Вирішуючи цивільний позов в цій частині суд звертає увагу на те, що в заявлену до стягнення суму включено витрати на проведення поминального обіду у розмірі 3 010 гривень, які не є витратами пов`язаними з похованням, передбаченими у ст. 1201 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», відтак до стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_13 підлягають документально підтверджені витрати на поховання в загальному розмірі 3 648 гривень 15 копійок (3 115 грн.+533,15 грн).

Відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно .

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

З системного аналізу вказаних норм цивільного законодавства слідує, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Як слідує з ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_20 про стягнення неустойки у зв`язку з невчасною сплатою аліментів, яка набрала законної сили 08 травня 2012 року, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, на наступних умовах: ОСОБА_20 передає ОСОБА_13 та дітям: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частинах: земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_20 на праві власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 602246; житловий будинок АДРЕСА_3 , що знаходиться на вказаній вище земельній ділянці, з надвірними будівлями. ОСОБА_13 відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_20 у вигляді стягнення аліментів на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неустойки в зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Крім того, ОСОБА_13 відмовляється від стягнення з ОСОБА_20 аліментів в майбутньому, а також інших виплат на зазначених вище дітей, що передбачені чинним законодавством.

Як визнано в судовому засіданні ОСОБА_13 та слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №49036186 від 03 грудня 2015 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної часткової власності належить в рівних частках ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 1, 2 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону .

Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Враховуючи, наведені норми чинного законодавства та викладені обставини ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 не перебували на утриманні загиблого ОСОБА_20 за його життя, оскільки їхнє право на отримання аліментів від батька припинилося у зв`язку з набуттям ними права власності на нерухоме майно. Жодних доказів перебування вказаних осіб на утриманні загиблого ОСОБА_20 суду не надано і судом їх не здобуто.

Аналогічно суду не надано жодного доказу перебування потерпілого ОСОБА_12 на утриманні загиблого ОСОБА_20 , а сам по собі той факт, що ОСОБА_12 є непрацездатним, пенсіонером не свідчить про те, що він перебував на утриманні загиблого ОСОБА_20 .

Відтак в задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» матеріальної шкоди в зв`язку із втратою годувальника слід відмовити.

Щодо стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» моральної шкоди, завданої ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в розмірі 16 536 грн., тобто по 2 756 грн. на кожного суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Як слідує зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Таким чином, на день настання страхового випадку 18 липня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218 гривень, відповідно 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі складає 14 616 гривень, які в рівних частинах а саме по 2 436 гривень підлягають стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь батька ОСОБА_20 ОСОБА_12 , та його дітей - ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відтак позов в цій частині підлягає до задоволення частково.

Щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 100 000 гривень кожному суд виходить з наступного.

Потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , цивільним позивачам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 заподіяно моральну шкоду у зв`язку з втратою близької людини сина та батька. Суд вважає що моральна шкода заподіяна протиправними діями обвинуваченого та перебуває у причинному зв`язку з шкодою завданою батьку та дітям загиблого ОСОБА_20 .

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В абзаці 2 п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , суд з урахування вищезазначених законодавчих норм та конкретних обставин даної справи, враховуючи обопільну вину ОСОБА_5 та загиблого ОСОБА_20 , характер неправомірних дій обвинуваченого, які були вчинені з необережності, характер та глибину пов`язаних із смертю сина та батька моральних страждань потерпілих та цивільних позивачів, ступень вимушеного порушення нормального укладу їх життя, однак не враховуючи при цьому матеріальний стан обвинуваченого, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 30 000 гривень кожному, що загалом складає 180 000 гривень.

В зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне залишити захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна ОСОБА_5 , накладеного ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2016 року, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та клопотань про його обрання не надходило.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 21 вересня 2015 року №3.1-451/15 в розмірі 736 гривень 56 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи від 23 вересня 2015 року №3.1-452/15 в розмірі 613 гривень 80 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи від 25 вересня 2015 року №3.1-453/15 в розмірі 1 843 гривні 20 копійок, судової комплексної комісійної інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 24 травня 2017 року №797/16-22 в розмірі 3095 гривень 00 копійок, а загалом в розмірі 6 288 гривень 56 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 24 вересня 2015 року №3.1-599/15 в розмірі 245 гривень 52 копійки, судової інженерно-транспортної експертизи від 28 вересня 2015 року №3.1-601/15 в розмірі 982 гривні 08 копійок стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягають, так як дані висновки визнані неналежними доказами.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На пiдставi ст.75 КК Укpаїни звiльнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покаpання з випpобуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_13 витрати на поховання в розмірі 3 648 (три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 15 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі по 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі по 30 000 (тридцять тисяч) гривень кожному.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, залишити захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна ОСОБА_5 , накладеного ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2016 року, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Речові докази по справі: автомобіль «DACIA Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотоцикл «KAWASAKI ZZR 600» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власникам; диск CD-R Kodak з відеозаписами із камер більярдного клубу " ІНФОРМАЦІЯ_7 "; диск DVD-R KAKTUZ, що надійшов з НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області, на якому містяться кадрові зображення ДТП з періодичністю 0,1 сек., диск CD-R Artex з копією відеозаписів із камер більярдного клубу "Дінаріс", диск CD-R Artex з відеозаписом, що 20 липня 2015 року добровільно ннаданий ТОВ "Рівень ЛТД" - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 6 288 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 56 копійок витрат на залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1