Провадження №: 1-кп/752/1205/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008030 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з освітою середньою, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що немає судимості,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.06.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

14.02.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,

обвинувачених за ч.2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою вчинили крадіжку чужого майна за наступних обставин.

Так, 29.08.2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебуваючи на вул. Цимбалів Яр, в м. Києві, шляхом вільного доступу, діючи умисно, за попередньою змовою, з метою таємного викрадення чужого майна, потрапили на неогороджену територію приватного будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали належну потерпілому ОСОБА_9 арматуру в кількості 13 штук, довжиною кожна по 6 метрів, загальною вартістю 1193 грн. 93 коп., яку мали намір здати на металобрухт.
Тобто, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнаються винними за ч.2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним, підтвердивши вищезазначені обставини. Пояснив, що 29.08.2017 року він разом з ОСОБА_10 проходили через територію приватного сектора. Помітили прути арматури та вирішили їх викрасти і здати на металобрухт, оскільки потрібні були кошти. Взяли тачку, їм допомагав ще знайомий, завантажили арматуру та везли в пункт прийому металобрухту. По дорозі їх зустрів напевно господар, викликав поліцію. У вчиненому розкаюється.

Обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною та по суті підтвердила показання ОСОБА_7 щодо обставин вчинення крадіжки. Повідомила, що господар викликав поліцію, побачивши їх, коли вони везли арматуру на тачці на металобрухт. Пізніше, викрадений метал був повернутий потерпілому.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинувачених, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинувачених, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються осіб обвинувачених та характеризуючих даних на них.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обвинувачена ОСОБА_6 така, що немає судимості, також тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, суд визнає щире каяття, яка відображена у обвинувальному акті та підтверджена судом.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючу покарання обставину та відсутність обтяжуючих, особу обвинуваченої ОСОБА_6 , суд вважає, що її виправлення можливо без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України, звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи ту обставину, що він вчинив злочин в період іспитового строку, який був визначений вироком Голосіївського районного суду м. Києва 23.06.2015 року, яким його було визнано винним та засуджено за ст. ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, - ОСОБА_7 , остаточно покарання визначити за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винуватою та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на неї обов`язки: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Ураховуючи вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року, яким його було визнано винним та засуджено за ст. ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Вирок від 14.02.2017 року Голосіївського районного суду м. Києва, яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, - виконувати самостійно.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1