Справа № 204/6845/17
Провадження № 1-в/204/141/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
17 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_6
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 23.12.2013, ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. До ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_5 підтримав подану заяву та просив суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 . Зазначив, що у ОСОБА_6 відсутня критика до скоєного, він не усвідомлює свій хворобливий стан, заперечує скоєне, ремісії у його стані на даний час немає. ОСОБА_6 приховує свої переживання, що є критерієм активного типу суспільної небезпеки. У хворого за останні 6 місяців була відмова від лікування, оскільки він не вважає себе хворим. У ОСОБА_6 на даний час спостерігається загострення захворювання, тому була корекція лікування. Зазначив, що ОСОБА_6 залучений до соціально-реабілітаційних заходів (читання, перегляд телепередач). Також зазначив, що записи в щоденнику робилися завідуючою відділення.
Лікуючий лікар ОСОБА_7 заяву підтримав. Пояснив суду, що коли він був лікуючим лікарем ОСОБА_6 , той відмовлявся від лікування, приховував ліки, заперечував захворювання. Клінічна картина ОСОБА_6 представлена афективно-вольовими розладами у вигляді дратівливості, злобності, відмовою від лікування, заперечення наявності хвороби. Стан пацієнта на даний час не дозволяє його переведення, оскільки ОСОБА_6 виявляє особливу небезпеку. Зазначив, що весь негатив, який спостерігається у хворого, є характерним для його захворювання, а не рисою його характеру. Також зазначив, що алергії на препарати у пацієнта не було, це стандартна відговорка хворого на призначене лікування.
ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити йому, або взагалі припинити заходи примусового характеру. Зазначив, що захворювання він визнає, але стан його за останні 6 місяців значно покращився. Причетність до скоєного діяння заперечує. Також зазначив, що з медичним персоналом конфліктів не було.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви та просила перевести ОСОБА_6 на більш м`який режим. Пояснила, що те, що ОСОБА_6 не визнає провини у вчиненому злочині не є ознакою його хвороби, оскільки невизнання вини - це його право.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
З аналізу ст.94 КК України вбачається, що вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Виділяють активний та пасивний тип суспільної небезпечності.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1150 від 19 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання. Клінічна картина представлена афективно-вольовими розладами у вигляді дратівливості, злобності, емоційної нестійкості з порушенням контролю емоцій та поведінки, дисимілятивними тенденціями із запереченням своєї причетності до скоєного, наявності психічних розладів у минулому, невизнанням хворобливості свого стану та безглуздим поясненням минулих госпіталізацій, спроб ухилитися від прийому призначеного лікування на фоні різноплавності та нецілеспрямованості мислення, грубого порушення критичних здібностей. Враховуючи викладене, а також асоціальний спосіб життя у минулому, хворий обумовлює особливу небезпеку для оточуючих.
Зазначений висновок повністю підтверджується поясненнями лікуючого лікаря ОСОБА_7 , наданим у судовому засіданні, з яких вбачається, що ОСОБА_6 потребує на продовження застосування примусових заходів медичного характеру саме у лікарні з суворим наглядом, оскільки він відноситься до активного типу суспільної небезпеки, його психічний стан є нестійким, залишається без змін, він не має позитивних настанов, відмовляється від лікування, не має критичної оцінки скоєного, виявляє агресію.
Активний тип суспільної небезпеки характеризується наявністю у ОСОБА_6 психопатологічного стану, який виражається в проявах агресивності, негативним ставленням до лікування. Психопатологічний стан у ОСОБА_6 повністю підтверджується висновком, поясненнями лікарів, наданими ними безпосередньо у судовому засіданні, та дослідженим у судовому засіданні витягом з медичної карти стаціонарного хворого. (а.с.35-38). Наявність хоча б одного з критерію (зокрема, психопатологічного стану) свідчить про активний тип суспільної небезпечності хворого. При цьому, у суду немає підстав ставити під сумнів як висновок комісії, так і пояснення лікарів-психіатрів, дані ними у судовому засіданні.
Таким чином, ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, досі виявляє особливу небезпеку для оточуючих та потребує на продовження застосування примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом.
Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 23.12.2013 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя: ОСОБА_1