Справа № 129/3210/17
Провадження по справі № 1-кп/129/440/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000097 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, несудимого, учасника АТО,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Установив:
Старший солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за контрактом на особливий період залученої до антитерористичної операції військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира на посаду сержанта з матеріального забезпечення 1-ї протитанкової батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч пп НОМЕР_1 , всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з мотивів допомогти престарілому родичу та метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом на особливий період, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 14.02.2017 р. самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 , до 12.10.2017 р. - дня прибуття до військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що 14.02.2017 р. він, будучи старшим солдатом військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні антитерористичної операції, призначений наказом її командира на посаду сержанта з матеріального забезпечення 1-ї протитанкової батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч пп НОМЕР_1 , знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з мотиву допомогти престарілому дядькові та вирішив ухилитися від військової служби, самовільно залишив територію військової частини та проводив час на власний розсуд, проживаючи в АДРЕСА_1 , і лише 12.10.2017 р. прибув до військової частини для проходження військової служби; просив застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році» як до учасника АТО.

Прокурор щодо застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не заперечував.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого, що вказує на можливість його виправлення та запобігання скоєнню ним нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи, що він скоїв до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» тяжкий злочин, брав безпосередню участь в АТО, то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області, крім обставин, визнаних ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя: