Ухвала
іменем україни

14 вересня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Старобільського районного суду Луганської області від 05 серпня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Луганської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

17 липня 2017 року (згідно інформації наявної на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта») захисник подав касаційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на касаційне оскарження вищевказаних вироку та ухвали, а також ставить питання про скасування цих судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням, та долучені до них копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути заявникові виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою та наданих копій судових рішень, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 переглядався в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 08 грудня 2015 року залишений без змін. Тримісячний строк на оскарження ухвали закінчився 09 березня 2016 року. Однак, касаційну скаргу захисник подав 17 липня 2017 року, тобто зі значним пропуском встановленого законом строку на його оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК установлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
У клопотанні захисник просить поновити строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не має юридичної освіти, а тому не зміг належним чином оформити касаційну скаргу, а про можливість отримання безоплатної правової допомоги дізнався лише на початку 2017 року.
Однак, наведена захисником причина значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень (більше 1 року 4 місяців) не можна визнати поважною, оскільки скаржник не наводить жодної поважної причини пропуску строку на касаційне оскарження, які позбавили саме його можливості вчасно подати касаційну скаргу, а не засудженого. При цьому, засудженому ОСОБА_5 про право на отримання безоплатної правової допомоги стало відомо у жовтні 2016 року, з ухвали ВССУ від 21 вересня 2016 року, яку останні отримав 06 жовтня 2016 року (згідно розписки засудженого від 06 жовтня 2016 року, яка надійшла до суду касаційної інстанції з Райківської виправної колонії (№43)).

За таких обставин, суд касаційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду та вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
З огляду на положення п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, якщо після спливу строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції за заявою особи, яка має право подавати касаційну скаргу, не знаходить підстав для його поновлення, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 3 ст. 429 КПК, суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а його касаційну скаргу повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3