Справа № 308/1139/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11-сс/777/142/18, за апеляційною скаргою, яку подала ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні поданої ОСОБА_5 скарги на бездіяльність керівників слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, іншої службової особи Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні на підставі, письмової заяви, яку подала ОСОБА_5 про передбачені ст. ст. 364, 365, 366, 367, 388 КК України кримінальні правопорушення, відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
З матеріалів за скаргою вбачається, що 02 лютого 2018 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність керівників слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, іншої службової особи Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР. У скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що 29.01.2018 звернулася до Ужгородського відділу поліції з повідомленням про вчинене працівниками Закарпатського окружного адміністративного суду в співучасті із працівниками Ужгородського міськрайонного суду та можливо й іншими особами злочинів, пов`язаних зі службовою недбалістю, зловживанням службовим становищем, перевищенням службових повноважень. У тому числі вказує на те, що працівниками вищевказаних судів неодноразово вчинені службові підроблення ряду документальних доказів в адміністративних справах, зокрема, описів матеріалів адміністративних справ, із підміною одних документальних доказів у справах на інші, у тому числі, в адміністративних справах Закарпатського окружного адміністративного суду за № № 2 а-0770/1377/12 та № 2а-0770/1995/11, в яких вона брала участь у статусі позивача та заявника про перегляд за нововиявленими обставинами, постановлених у справах судових рішень Закарпатським окружним адміністративним судом. При цьому, посилається на те, що всупереч вимог ст. 214 КПК України, посадовими (службовими) особами Ужгородського відділу поліції на час її звернення до слідчого судді зі скаргою, їй не повідомлено про прийняття, реєстрацію повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, а також не видано витягу з ЄРДР, чим допущено бездіяльність. Просить визнати неправомірними дії, бездіяльність керівників слідчого відділу, слідчого, іншої службової особи Ужгородського відділу поліції, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, які полягають у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання Ужгородським відділом поліції повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та не розпочато досудове розслідування кримінального провадження; зобов`язати керівників, слідчого, іншу уповноважену особу Ужгородського відділу поліції невідкладно припинити та усунути неправомірні дії, бездіяльність та внести до ЄРДР відомості за її повідомленням від 29.01.2018 про вчинені кримінальні правопорушення і розпочати досудове розслідування у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що наведені ОСОБА_5 у заяві від 29.01.2018 про вчинене кримінальне правопорушення відомості не містять обставин, які можуть свідчити про вчинення суддями чи працівниками суду передбачених ст. ст. 364 -367, 388 КК України кримінальних правопорушень, тобто не свідчать про реальність події злочинів, у зв`язку з чим, вказана заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочини. При цьому, вказується на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України та ч. 5 ст. 214 КПК України реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а саме, окрім наведення в заяві чи повідомленні тієї чи іншої статті кримінального закону, обов`язковою є наявність у них об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Разом із тим, слідчий суддя посилається на те, що незгода учасника судового процесу із прийнятим рішенням чи діяльністю судді щодо розгляду справи не може бути приводом для реєстрації в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, в яких висловлюється така незгода. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні поданої ОСОБА_5 скарги.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що повідомлення про час та місце розгляду скарги прокурору надіслано відповідно до вимог закону, а також те, що від прокурора не надходило заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, висновок про відмову в задоволенні поданої ОСОБА_5 скарги слідчий суддя мотивував тим, що наведені ОСОБА_5 у заяві від 29.01.2018 про вчинене кримінальне правопорушення відомості не містять обставин, які можуть свідчити про вчинення суддями чи працівниками суду передбачених ст. ст. 364 -367, 388 КК України кримінальних правопорушень, тобто не свідчать про реальність події злочинів, у зв`язку із чим, вказана заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочини; що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України та ч. 5 ст. 214 КПК України реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а саме, окрім наведення в заяві чи повідомленні тієї чи іншої статті кримінального закону, обов`язковою є наявність у них об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); що незгода учасника судового процесу з прийнятим рішенням чи діяльністю судді щодо розгляду справи не може бути приводом для реєстрації в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, в яких висловлюється така незгода.
Наведене свідчить про те, що суд прийшов до вищевказаного висновку, давши оцінку заяві ОСОБА_5 , однак, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею на дано оцінки доводам поданої ОСОБА_5 скарги про визнання неправомірними дій, бездіяльності керівників слідчого відділу, слідчого, іншої службової особи Ужгородського відділу поліції, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, які полягають у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання Ужгородським відділом поліції повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення.
Таким, що не грунтується на вимогах закону колегія суддів визнає і висновок слідчого судді про те, що заява, яку подала ОСОБА_5 не є повідомленням про злочин. Не дана слідчим суддею оцінка і доводам скарги про визнання неправомірними дій, вказаних у скарзі посадових осіб.
Разом з тим, із матеріалів судового провадження вбачається, що скарга ОСОБА_5 розглядалась слідчим суддею суду, в якому працюють посадові особи, із заявою про вчинення якими злочину, зверталась ОСОБА_5 до Ужгородського відділу поліції.
Колегія суддів зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення чи не врахування слідчим суддею, судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що, відмовивши в задоволенні скарги, яку подала ОСОБА_5 ,із наведених в ухвалі підстав, слідчий суддя порушив передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема, верховенство права та законність, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9 цього Кодексу, що у свою чергу перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
При перевірці поданої ОСОБА_5 скарги слідчому судді необхідно ретельно перевірити її доводи та дати їм відповідну оцінку, і в залежності від здобутого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та урахуванням вищенаведених висновків апеляційного суду.
При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги по суті викладених у ній доводів, колегія суддів враховує те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею з порушенням вимог КПК України, а також те, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі за заявою заступника Генерального прокурора про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 , у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК, а право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні поданої ОСОБА_5 скарги на бездіяльність керівників слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, слідчого, іншої службової особи Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей на підставі письмової заяви ОСОБА_5 про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 365, 366, 367, 388 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, скасувати, призначивши новий розгляд скарги в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: