Дата документу Справа № 332/629/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 332/629/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/983/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула 19 вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2017 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

Встановлені вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2017 року обставини:
10.01.2017, приблизно о 02-00 годині, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу будинку №38 по вулиці Історичній у м.Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, за допомогою фрагменту одностороннього полотна пилки по металу, з покрівлі вказаного будинку, перерізав з обох сторін, кабель зв`язку марки ТПП 10x2x0,4, після чого таємно викрав 45 метрів кабелю зв`язку марки ТПП 10x2x0,4 вартістю 12 грн. 36 коп. за 1 метр, який належить комунальному підприємству «Наше Місто», чим завдав вказаному підприємству матеріальну шкоду без урахування ПДВ, на загальну суму 556 грн. 20 коп.

Крім того, 23.01.2017 приблизно о 10-30 годині, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із застосуванням власної фізичної сили, зняв кришку гумового люка з колодязя водопровідних мереж, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Павлокічкаська, буд. 18, та поніс її у напрямку будинку №1 по вул.Євпаторійській, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався викрасти майно, яке належить КП«Водоканал», чим міг спричинити зазначеному підприємству матеріальну шкоду на суму 236 грн., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, через те, що він був затриманий працівниками поліції.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2017 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання: за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 місяці арешту; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 місяців арешту.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.
Позов КП «Наше місто» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь КП «Наше місто» матеріальну шкоду у сумі 556 грн. 20 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо скасувати і направити на новий розгляд. В обґрунтування своїх доводів обвинувачений вказує, що в судовому засіданні він спочатку давав покази стовно інших епізодів, які мають відношення до іншого обвинувального акту, внаслідок чого судом була зроблена перерва, під час якої прокурор надав йому обвинувальний акт по цьому провадженню, який на той момент ОСОБА_8 бачив вперше. Зазначив, що визнав вину через те, що його вмовили оперативні працівники і прокурор, які обіцяли, що йому буде призначено покарання без позбавлення волі, насправді інкримінованих йому правопорушень він не вчиняв.

У запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, позиції обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали провадження засвідчують, що вирок суду ухвалений за процедурою розгляду кримінального провадження, передбаченою ч.3 ст. 349 КПК України.
Підставою для застосування положень ст. 349 КПК України є наявність неоспорених жодним з учасників кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення та відсутність заперечень з їх боку щодо дослідження пов`язаних з ними доказів. При цьому суд в обов`язковому порядку зобов`язаний з`ясувати правильність розуміння вказаними особами змісту зазначених обставин та відсутність сумнівів у добровільності позицій учасників провадження і роз`яснити неможливість в подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Недотримання зазначеного порядку, в контексті передбачених ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо верховенства права, забезпечення права особи на захист та змагальність сторін, є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону і є підставою для скасування вироку суду.
За фіксацією судового засідання в суді першої інстанції обставин вчинення злочинів обвинувачений ОСОБА_8 пояснити не зміг, наслідком чого була перерва у судовому засіданні, а в подальшому обвинувачений тільки зазначив про визнання вини та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, чим місцевий суд обмежився і, в порушення принципу законності, визначеного ст. 9 КПК України, не перейшов до дослідження доказів по справі з метою всебічного, повного і неупередженого з`ясування обставин кримінального провадження та виявлення обставин, які не лише викривають обвинуваченого, а й виправдовують його.
Така позиція суду протирічить встановленому ст. 8 КПК України принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи, визнаються найвищою цінністю і визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, в даному випадку, фактично позбавив обвинуваченого реалізувати надані кримінальним процесуальним законом права і, враховуючи передбачені ст. 394 КПК України особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, обмежив останнього у праві на оскарження зазначеного вироку суду.
Суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів по справі та не перевіряв фактичні обставини кримінального провадження, не досліджував всіх доказів по кримінальному провадженню, не дивлячись на те, що обвинувачений дав покази, зміст яких вказує на часткове визнання вини, що залишилося поза увагою суду та без детального з`ясування.
З запису фіксації судового засідання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 не пояснював фактичні обставини скоєного. Разом з тим, в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 вказує на неможливість пояснити про обставини злочинів через непричетність до їх скоєння та пояснив поведінку у суді першої інстанції певною домовленністю із працівниками поліції.
Колегія суддів вважає, що місцевим судом порушено право обвинуваченого на захист, судом не були дотримані принципи змагальності сторін та свободи в поданні обвинуваченим доказів та доведеності їх переконливості, принцип забезпечення права на оскарження процесуального рішення, що відповідно до ст. 412 КПК України, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону і є такими порушеннями, які перешкоджали суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на встановлені обставини, оскаржуване рішення не можна визнати законним, обґрунтованим та мотивованим.
Відповідно з вимогами ч.3 ст. 404 КПК України апеляційний суд, за даних обставин та з урахуванням доводів та вимог апеляції, за відсутності відповідних клопотань позбавлений можливості дослідити докази в апеляційній інстанції, оскільки вони не були досліджені судом першої інстанції.
Тому, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 20, 22, 24 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскарження процесуальних рішень, змагальність сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то з урахуванням вказаних вище підстав скасування вироку та вимог ч.2 ст.415 КПК України, колегія не входить в їх оцінку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

ВирокЗаводського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 85, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4