Справа № 743/757/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/140/2018
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000220 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Умань Черкаської області, житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта неповна середня, не працює, раніше судимий 28.09.2015 року Ріпкинським районним судом за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду від 28.09.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 20 жовтня 2017 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, мешканка АДРЕСА_1 , розлучена, освіта неповна середня, не працює, раніше неодноразово судима, останній раз 19.01.2015 року Ріпкинським районним судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців;

засуджена за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 20 жовтня 2017 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду.

Стягнуто на користь держави за проведення судово-товарознавчих експертиз: з ОСОБА_7 - 99 грн. процесуальних витрат, а з ОСОБА_10 - 297 грн. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 08 травня 2017 року, близько 22.00 год., ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , обоє перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрали велосипед «Мінськ», чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 700 грн.

29 травня 2017 року, у період часу з 13 до 15 години, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території залізничної станції "Горностаївка", що розташована в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Привокзальна, 1, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала велосипед «АІСТ», чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 2494,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив скасувати вирок місцевого суду та призначити йому більш м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування скарги зазначив, що призначене судом покарання є явно несправедливим, унаслідок його суворості, так як він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному, являється єдиним годувальником для матері-інваліда та трьох неповнолітніх сестер. Крім того, послався на порушення його прав на захист, оскільки судом першої інстанції та прокурором не було надано йому захисника.

Цей же вирок щодо ОСОБА_10 ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, має непогашену судимість за корисливий злочин та вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння; та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити йому покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного покарання.

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині.

Крім того, посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на порушення його права на захист, через незабезпечення участі захисника під час судового розгляду даного кримінального провадження, є безпідставним, з огляду на таке.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, підпунктом «с» пункту 3 встановлено: «Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;...».

Випадки обов`язкової участі захисника визначені статтею 52 КПК України.

Разом із вказаним, береться до уваги позиція ЄСПЛ, висловлена, зокрема, у справі «Боротюк проти України», а саме: Суд підкреслює, що, хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист захисником, офіційно призначеним в разі такої необхідності, не є абсолютним, воно становить одну з основоположних ознак справедливого судового розгляду. Як правило, підозрюваному має бути надано можливість скористатися послугами захисника з моменту першого допиту міліцією, якщо в світлі обставин конкретної справи немає переконливих підстав для обмеження цього права. Право на захист буде, в принципі, непоправно порушено, якщо при засудженні особи судом використовуватимуться визнавальні показання, отримані під час допиту за відсутності доступу до захисника.

У даному кримінальному провадженні залучення захисника в обов`язковому порядку не вимагається, оскільки відсутні випадки, визначені ст.52 КПК України.

При цьому, обвинуваченому ОСОБА_7 належно роз`яснено під час судового розгляду його права, у тому числі право залучення захисника безоплатно, проте обвинувачений відмовилася від реалізації такого права, що підтверджується журналом судового засідання від 20 жовтня 2017 року (т.3, а.к.п.58-61) та фонограмою перебігу судового засідання від 20.10.2017 року, що знаходиться на доданому до матеріалів провадження технічному носії інформації.

В подальшому, у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_7 також не заявляв відповідних клопотань щодо призначення йому захисника і жодним чином не вказував про будь-яке порушення його процесуальних прав.

Отже, порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4