Справа № 206/607/18
Провадження № 1-в/206/133/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ ІВЦ № 133: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника ДУ ІВЦ № 133 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Омчуг Магаданської області РФ, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 21.10.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2016 року зараховано з 23.10.2014 року по 16.05.05.2016 року включно, за ч. 5 ст. 72 КК України; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року невідбутий строк 03 роки 01 місяць 13 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
02.02.2018 року начальник державної установи Ігренського ВЦ (№133) звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, що останній довів своє виправлення.
Представник Ігренського ВЦ (№133) в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у підвідомчій установі має два заохочення (у серпні та жовтні 2017 року), стягнення погашено. Характеризується позитивно, з липня по жовтень 2017 року був працевлаштований на контрагентському обєкті "УВП №4", з листопада по теперішній час працевлаштований на контрагентськом уобєкті "Стройінвест", до праці ставиться сумлінно.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання стосовно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 15.06.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність двох заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника ДУ ІВЦ № 133 стосовно ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1