11-кп/775/538/2017(м)

11-кп/775/538/2017(м)

Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
27 листопада 2017 колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, українець, громадянин України, із неповною середньою освітою, не одружений, раніше судимий:
1) 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік,
2) 10.11.2015 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.11.2015 року та остаточно призначене ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі. В звільненні ОСОБА_7 від покарання за Законом України «Про амністію в 2016році» відмовлено.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 вересня 2017 р. ОСОБА_7 визнаний винним за ст. 185 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
20.07.2016 року, приблизно о 13.30 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля річки, поблизу кафе «Аляска», по вул. Гранітній 121 в Центральному районі м. Маріуполя, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_9 повторно, таємно викрав мобільний телефон «Samsung GT-I9500», вартістю 4100 гривень, який знаходився у селіконовому чохлі, вартістю 50 гривень, з встановленою сім-карткою МТС № НОМЕР_1 , вартістю 60 гривень, на рахунку якої було 30 гривень та карткою пам`яті на 32 ГБ, вартістю 200 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4440 гривень. Після цього з місця злочину з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд.
Він же, 12.09.2016 року, приблизно о 12.20 год., перебуваючи у аудиторії №4 «Маріупольського центру професійно-технічної освіти» по вул. Митрополитській 61 в Центральному районі м. Маріуполя, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_11 повторно, таємно, викрав мобільний телефон «НТС-03», вартістю 2411 гривень 29 копійок, з встановленою сім-карткою Київстар № НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, без грошових коштів на рахунку, який належить потерпілій ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2441 грн. 29 коп. Після цього з місця злочину з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд.
Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, винести новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити більш м`яке покарання за ст. 185 ч.2,71 КК України у виді 2 років 10 днів позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд призначив обвинуваченому надто суворе несправедливе покарання, не врахував у якості обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого скоєння злочину неповнолітньою особою, який є сиротою, активне сприяння розкриттю злочинів. Вказує, що до обвинуваченого застосовується ст. 1 а) Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості будучі неповнолітнім, вважає, що суд безпідставно відмовив стороні захисту цьому клопотанні.
Крім того просить зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 20.10.2016 р. по 20.06.2017 р., за правилами, передбаченими ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Захисник зазначає, що фактично ОСОБА_7 29.09.2016 р. був затриманий, утримувався в СИЗО № 7 м. Маріуполя, почав відбувати покарання за попереднім вироком Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 10.11.15 року.
20.10.2016 р. Жовтневим райсудом м. Маріуполя була винесена ухвала про тимчасове залишення ОСОБА_7 в СИЗО №7 Маріуполя у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження, тому вважає, що строк попереднього ув`язнення обвинуваченому повинен рахуватися із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 20.06.2017 р. тобто до дати втрати чинності такою редакцією ст. 72 ч. 5 КК України
Вислухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги свого захисника, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог захисника обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.
Аналізуючи апеляційні вимоги захисника обвинуваченого про пом`якшення покарання колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах встановлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, їх кількість, а також особу обвинуваченого, який має статус дитини сироти, мешкає з опікуном ОСОБА_13 , за місцем мешкання та утримання в СІЗО№ 7 м. Маріуполя характеризується задовільно (а/с 66,116) за місцем навчання в Маріупольському центрі професійно-технічної освіти характеризується негативно (а/с 58), на обліку в наркології не перебуває.
Призначаючи покарання у якості обставини, що пом`якшує покарання, суд прийняв до уваги скоєння злочину обвинуваченим у неповнолітньому віці, а також врахував данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння аналогічних корисних злочинів, не відбувши покарання за попереднім вироком, знову вчинив нові злочинні епізоди крадіжок, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення. Враховуючи наведене, підстав для призначення засудженому більш м`якого покарання за апеляційними вимогами захисника колегія суддів не вбачає.
Зваживши наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, якою передбачено покарання за вчинений злочин, таке покарання буде справедливим, відповідатиме вчиненому злочину та є достатнім для перевиховання, виправлення обвинуваченого та підстав для пом`якшення покарання не знаходить.
Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції, в частині відмови в застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10.11.2015 року, не відбувши покарання за цим вироком, знову вчинив злочини, що відповідно до положень ст. 9 п. а) Закону України «Про амністію у 2016 році» виключає застосування до нього амністії. Зважаючи на наведене, апеляційні вимоги захисника про звільнення від покарання ОСОБА_7 по амністії за даним вироком задоволенню не підлягають.
Між тим, колегія суддів вважає слушними апеляційні твердження захисника про те, що суд помилково не зарахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 20.10.2016 р. по 20.06.2017 р. включно. Колегія суддів виходить з того, що за даним провадженням під час досудового слідства ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 19.09.16 року.
29.09.2016 р. ОСОБА_7 був затриманий, утримувався в СИЗО № 7 м. Маріуполя, та був направлений для відбування покарання за попереднім вироком Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 10.11.15 року.
20.10.2016 р. Жовтневим райсудом м. Маріуполя була винесена ухвала про тимчасове залишення ОСОБА_7 в СИЗО №7 Маріуполя у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження (а/с - 13), тому колегія суддів вважає, що строк попереднього ув`язнення обвинуваченому повинен рахуватися із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 20.10.16 року до 20.06.2017 р., тобто до дати втрати чинності такою редакцією ст. 72 ч. 5 КК України
З наведених підстав колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в порядку передбаченому ст. 408 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405,407,408 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 вересня 2017 року постановлений щодо ОСОБА_7 - змінити.
Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.10.2016 р. по 20.06.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 вересня 2017 року - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення йому копії ухвали суду.
Судді: