№ 5 5998 ск 17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 7 грудня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 червня 2017 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гайни Приморського краю Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він в квітні 2017 року, у лісосмузі поблизу автодороги Залізці Почаїв, знайшов, тобто незаконно придбав, переніс та зберігав з мето подальшого збуту полімерний пакет наповнений маковою соломкою. 27 квітня 2017 року приблизно о 14 год., за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно, з метою незаконного збагачення, під час оперативної закупівлі наркотичного засобу за грошову винагороду в сумі 1200 грн., збув ОСОБА_5 (анкетні дані змінено) особливо небезпечний наркотичний засіб макову соломку, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 159 грам.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого та обставини вчинення злочину, безпідставно застосовано до засудженого положення ст. 69 КК України, та звільнено його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув та вирок місцевого суду залишив без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, а саме безпідставного застосування положень ст. 69 КК України та звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженому, призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі з урахування ст. 69 КК України, та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, виходив з того, що засуджений в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Одночасно судом враховано й конкретні обставини кримінального провадження. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, невеликий розмір збутого наркотичного засобу, одноразовий характер дій засудженого, а також незадовільний стан здоров`я засудженого. Обставин, які обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, місцевий суд дійшов висновку, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про можливість виправлення засудженого без відбування такого покарання, але за умови здійснення за ним контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації на підставі статей 75, 76 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України відповідає вимогам закону, а покарання, за своїм видом та розміром, з урахуванням ст. 69 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При розгляді апеляції прокурора, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на прокурора на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 30 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3