Справа № 307/658/18
Провадження № 1-кс/307/189/18
УХВАЛА

23 березня 2018 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , володільця ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про арешт тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 12.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 240 ч.2 КК України.
Вказує на те, що 9 березня 2018 року, близько 12 години, працівниками УЗЕ Закарпатської області було виявлено факт незаконного збору піщано-гравійної суміші поряд з руслом річки «Тересва» між населеними пунктами смт.Тересва та с.Бедевля, Тячівського району. В ході огляду місця події біля русла річки «Тересва» на відстані 37 м, було виявлено навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , поряд з яким з правої та лівої сторін знаходились два свіжо розриті котловани у піщано-гравійній суміші. Під час виїзду слідчої оперативної групи на місце події між населеними пунктами с.Бедевля та смт.Тересва, біля русла річки Тересва, на відстані 37 метрів від русла річки Тересва було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено транспортні засоби, а саме навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, яке було передано на зберігання власнику під розписку, а саме автомобіля марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

ОСОБА_4 , в якого вилучені транспортні засоби, в судовому засіданні пояснив, що вилучені автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , належать його батьку ОСОБА_7 та він не давав вказівок жодним особам щодо використання вказаних транспортних засобів для забору гравійної суміші. ОСОБА_6 в трудових відносинах з ОСОБА_7 не перебуває. Вилучений навантажувач використовується для очистки снігу на АЗС. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вилучені автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , належать ОСОБА_7 та не є речовими доказами, оскільки не були знаряддям вчинення злочину, не зберегли на собі сліди злочину, не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметами, що є об`єктом кримінально протиправних дій, не набуті кримінально протиправним шляхом. Крім того, протокол огляду від 9 березня 2018 року не містить будь-яких відомостей про наявність конкретного кримінального провадження, в межах якого проводилася зазначена слідча дія. При цьому, огляд місця події, в процесі якого в ОСОБА_7 були вилучені транспортні засоби, був проведений до початку кримінального провадження, яке було зареєстровано 10 березня 2018 року. Також зазначив, що огляд території АЗС «Вакос», в ході якого були вилучені автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , були проведені слідчим без добровільної згоди власника транспортних засобів та без наявності ухвали слідчого судді. Представник вважає, що прокурором не доведено необхідність арешту транспортних засобів а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому просить в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 9 березня 2018 року до чергової частини Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від інспектора-чергового СРПП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого 9 березня 2018 року о 11.12 годин оперуповноважений УЗЕ Закарпатської області повідомив, що біля річки Тересва виявлено незаконний вивіз гравійної суміші на автомобілі марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувачі марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому слідчим Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, без внесення відомостей в ЄРДР, було проведено огляд земельної ділянки між с. Бедевля та смт. Тересва, та території АЗС «Вакос», після чого вилучені автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 . За даним фактом 10 березня 2018 року відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000297 за ч.2 ст.240 КК України.

Постановою слідчого Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 10 березня 2018 року вилучені автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 та навантажувач марки «Hanomag 60 E», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнані речовими доказами та передані на зберігання власнику.

При цьому, як дана постанова, так і інші матеріали клопотання про арешт майна, не містять жодних даних, які б вказували на те, що вилучені у процесі огляду місця події транспортні засоби є такими, що містять ознаки речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Частина друга статті 240 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Про те, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження причетності вилучених транспортних засобів до вчинення будь якого кримінального правопорушення.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.3. ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобовязує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, а також наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучених у володільця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, в ході огляду місця події 9 березня 2018 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду : ОСОБА_1