ВИРОК №1кп/243/679/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 243/7841/17
26 жовтня 2017р. Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за звинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, громадянки України, раніше не судимій, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.302 ч.2 КК України,
На початку січня 2016 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розробила злочинний план, спрямований на вчинення дій, які посягають на суспільні відносини, що забезпечують основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, які закріплені в Законі України «Про захист суспільної моралі», №1296-1V від 20.11.2003року із змінами, внесеними згідно Законами України №1819-VI від 20.01.2010р.; № 406-VII від 04.07.2013р.; №1697-VII від 14.10.2014р. та №173-VIII від 10.02.2015р., згідно якого визначається, що під суспільною мораллю слід розуміти систему етичних норм, правил поведінки, що складається у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадянський обов`язок, совість, справедливість та вчинила дії з втягнення осіб на зайняття звідництва та утримання місць для розпусти, тобто скоїла дії посягаючи на Конституційні права та свободи громадян України, які затверджені ст.3 Конституції України: «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю», а також посягаючи на вимоги ст.21 Конституції України: «Усі люди є вільними і рівними у своїй гідності та правах. Права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними», ст.24 Конституції України: Громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом», ст.32 Конституції України: «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України» та інші національні та міжнародні нормативно-правові акти, що регулюють права на свободу та особисту недоторканість особи, мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 та маючи у своєму розпорядженні на території вищевказаного домоволодіння двохповерхову споруду, вирішила обладнати її під гостинно-банний комплекс, в якому б особи жіночої статі надавали послуги сексуального характеру за грошове винагородження.
При цьому ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що вищевказана діяльність є злочинною та за це передбачена кримінальна відповідальність прийняла заходи до її конспірації.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , у вищевказаний період - часу, тобто приблизно на початку січня 2016 року, досудовим розслідуванням точна дата та час не встановлені, зателефонувала своїй знайомій - мешканці м. Слов`янська Донецької області Ладиженській- ОСОБА_8 , та достовірно знаючи про те, що остання як самостійно так і з іншими невідомими їй особами, надавала послуги сексуального характеру особам чоловічої статі за грошове винагородження, поцікавилась у
ОСОБА_9 про те, чи має вона змогу надавати послуги сексуального характеру особам чоловічої статі, та отримавши від останньою пропозицію про те, що вона може надавати осіб жіночої статі, вирішила надавати приміщення вищевказаного банно-гостинічного комплексу клієнтам, для надання послуг сексуального характеру.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.06.2016року, ОСОБА_6 , діючи умисно зателефонувала ОСОБА_9 на мобільний телефон за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , за якими ОСОБА_9 приймала замовлення від клієнтів на надання сексуальних послуг за грошову винагороду, згоджувала питання про кількість необхідних жінок для надання послуг сексуального характеру, вартість сексуальних послуг, а також місце безпосереднього надання сексуальних послуг - готельні комплекси та сауни, розташованих на території Донецької області, після чого телефонувала іншим учасникам організованої групи, для подальшої перевозки осіб, які надавали вищевказані послуги та забезпечували заходи щодо охорони вищевказаних осіб; приймала заходи для подальшої вербовки інших дівчат, які могли надавати послуги сексуального характеру за грошове винагородження.
Так, 24.06.2016р., приблизно 13 годині 55 хвилин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибувши до банного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де звернувся до ОСОБА_6 , яка виконувала функції адміністратора вищевказаного банно-гостинічного комплексу, з пропозицією надати йому послуги бані та познайомити його з дівчиною, яка б могла надати послуги сексуального характеру за матеріальну винагороду, на що остання погодилася. Після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою звідництва, зателефонувавши ОСОБА_9 за номерами мобільних телефонів, які їй ОСОБА_9 надала для зв`язку та повідомила про те, що у вищевказаному банному комплексі знаходиться чоловік, який питає дівчину для надання останньому послуг сексуального характеру за матеріальну винагороду, на що ОСОБА_9 , погодилася та запропонувала ОСОБА_6 спрямувати до банно-готельного комплексу, розташованого за вищевказаною адресою ОСОБА_11 , з якою б клієнт ОСОБА_10 міг би зустрітися та якому б остання могла б надати послуги сексуального характеру за грошове винагородження, на що ОСОБА_6 погодилась. Після чого ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_10 про те, що за надання послуг сексуального характеру останній повинен буде передати їй грошові кошти у розмірі 850 гривень, з яких 600 гривень є вартістю надання послуг сексуального характеру, 120 гривень є вартістю послуг бані та 130 гривень за виклик ОСОБА_6 осіб жіночої статі, яки надають послуги сексуального характеру, на що ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_6 грошові кошти.
У цей же день, тобто 24.06.2016 року, близько 14 годині 16 хвилин до приміщення вищевказаного банного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вказівкою ОСОБА_9 прибула ОСОБА_11 та знаходячись у приміщенні банно-гостинічного комплексу за вищевказаною адресою надала ОСОБА_10 за грошову винагороду у сумі 600 гривень послуги сексуального характеру.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у звідництві для розпусти, з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 302 КК України.
15 серпня 2017 року між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_12 та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_6 укладена по даному кримінальному провадженню угода про визнання винуватості, згідно якої прокурор з однієї сторони та підозрювана з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_6 за ч.2 ст.302 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачена за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 302 КК України у вигляді трьох років обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченої.
Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч.2 ст.302 КК України, щиро розкаювалася у скоєному, повідомила про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просила вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні також не заперечував проти затвердження судом вказаної угоди.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Так, згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнала себе винною, згідно з вимогами ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Узгоджена угодою міра покарання для обвинуваченої встановлена в межах санкції ч.2 ст.302 КК України, з урахуванням даних, які характеризують її особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_6 має постійне місце проживання де характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченої узгоджену сторонами міри покарання.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч.7, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.302 ч.2 КК України та призначити покарання в виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст.75,76 КК України засуджену ОСОБА_6 , звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо на протязі встановленого судом строку вона не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя