Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/605/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0013486 від 28 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 13 грудня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 16 травня 2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.;

- 22 червня 2016 року апеляційним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_9 шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_9 в строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню зараховано строк його переднього ув`язнення, а саме з 25 травня 2017 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за крадіжку майна потерпілої ОСОБА_7 , вчинену повторно при слідуючих обставинах.

Так, 20 серпня 2016 року, приблизно 18.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі своєї знайомої ОСОБА_11 , АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення золотих прикрас, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з полички шафи, таємно викрав золоту підвіску «Хрестик», 585 проби, вагою 0,85 грама, вартістю 508, 44 грн., яка належала ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_7 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 04 вересня 2016 року, приблизно 19.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення золотих прикрас, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з полички шафи, таємно викрав золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 4,56 грама, вартістю 2727, 66 грн., який належав ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_7 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 15 вересня 2016 року, приблизно 19.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення золотих прикрас, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з полички шафи, таємно викрав золоту каблучку, 583 проби, вагою 2,25 грама, вартістю 1341, 27 грн., яка належала ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_7 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 20 серпня 2017 року, приблизно 18.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення золотих прикрас, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з полички шафи, таємно викрав золоту підвіску «Хрестик», 585 проби, вагою 0,85 грам, вартістю 508, 44 грн., яка належала ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_7 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 16 жовтня 2017 року, приблизно 22.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення золотих прикрас, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з полички шафи, таємно викрав одну золоту сережку, 583 проби, вагою 0,53 грама, вартістю 315, 94 грн., яка належала ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_7 майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить змінити вказаний вирок суду та звільнити його підзахисного від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, вказуючи на те, що суд призначив його підзахисному надто суворе та несправедливе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та його особі.

Зокрема зазначає, про те, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаюється, сприяв органу досудового розслідування у розкритті даного кримінального правопорушення, зустрічався з дочкою потерпілої ОСОБА_7 , якій повністю відшкодував завдані збитки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, проживає з разом батьками, має постійне місце проживання та позитивну характеристику.

Наведені обставини, на думку захисника не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вказаний вирок суду та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, вказуючи на незаконність, необгрунтованість та невмотивованість вироку в частині призначеного йому покарання.

Зокрема ОСОБА_9 зазначає, про те, що суд при призначенні покарання, в повній мірі не врахував, що він має постійне місце проживання та позитивну характеристику, активно сприяв слідству у розкритті даного кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані потерпілій збитки, а тому вважає, що при таких пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставинах, його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні скарги адвоката та його підзахисного, потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 і просила суд закрити кримінальне провадженні стосовно ОСОБА_9 , у зв`язку з відмовою підтримувати обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України,колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в апеляційних скаргах не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України, який користуючись довірою ОСОБА_7 та її дочки ОСОБА_11 , під приводом зустрічей та спільного проведення часу з ОСОБА_11 , мав можливість безперешкодно потрапляти в квартиру, в той час як ОСОБА_11 виходила з кімнати, ОСОБА_9 з полички шафи викрадав золоті прикраси по одній, щоб це не було одразу ж помічено.

Викрадені у ОСОБА_7 золоті прикраси ОСОБА_9 здавав у ломбард, а виручені від продажу кошти, витрачав на власні потреби.

Як пояснив ОСОБА_9 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, завдані потерпілій збитки відшкодував, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_9 покарання суд визнав його щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_9 покарання, судом не встановлені.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Фактичні обставини цієї справи, а також їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, у тому числі будучи неповнолітнім за крадіжку, останній раз за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Таким чином, ОСОБА_9 будучи звільнений від відбування покарання, призначеного за вищевказаним вироком, вчинив нові, умисні, кваліфіковані, середньої тяжкості кримінальні правопорушення в період іспитового строку, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_9 , як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що при призначенні покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховано його особу, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті кримінального правопорушення та його позитивні характеристики є безпідставними, оскільки ці дані судом враховані, про що змістовно зазначено в оскаржуваному вироку.

Більш того, суд з урахуванням попередньої судимості ОСОБА_9 (4 роки позбавлення волі), за сукупністю вироків, шляхом приєднання, призначив ОСОБА_9 покарання ближче до мінімального, а тому стверджувати про несправедливість та суворість призначеного ОСОБА_9 покарання, а також незаконність та необгрунтованість вироку, про що вказують захисник та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах, підстав немає.

Крім того, колегія суддів відмічає, що згідно рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 про можливість та необхідність звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, не ґрунтуються на Законі, по суті є надуманими і задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, кол егія суддів не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2017 року в кримінальному провадженні № 0013486 від 28 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .