У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/257/18

№ 1-кс/183/57/18

31 січня 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 23.08.2017 року до ЄРДР за № 0002702, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, офіційно не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 04.03.2004 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України. Кримінальна справа зупинена на підставі ст.73 КПК України, переданий під нагляд батьків.

- 12.07.2006 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, 103 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік.

- 05.10.2007 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, 69, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

- 14.11.2007 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 25.06.2009 року рішенням Павлоградського міськрійонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2009 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 10 днів.

- 21.12.2010 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 08.11.2013 року звільнений по відбуттю покарання.

- 03.03.2014 року Новомосковським міськрайонним судом ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 3 роки.

- 09.02.2015 року Новомосковським міськрайонним судом за злочин передбачений ст. 186 ч. 2, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. 04.04.2017 року постановою Синельниківського міськрайонного суду від 27.03.2017 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 1 день.

- 13.10.2017 року направлено обвинувальний акт до Новомосковського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 23 серпня 2017 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_8 разом з раніше знайомим ОСОБА_7 , проходячи поблизу магазину «Економ Клас», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 27а, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, побачили раніше їм незнайомих хлопців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на самовільне присвоєння владних повноважень працівників поліції з метою шахрайського заволодіння майном вказаних осіб. Після чого, останній звернувся до ОСОБА_7 з пропозицією вчинити присвоєння владних повноважень працівників поліції з метою шахрайського заволодіння майном вказаних осіб, на що ОСОБА_7 погодився, тим самим вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 23 серпня 2017 року приблизно о 02.05 годині ОСОБА_8 , знаходячись поблизу вищезазначеного магазину, разом з ОСОБА_7 , діючи спільно, за раніше задуманим планом, підійшли до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представились працівниками поліції, тобто самовільно присвоїли собі владні повноваження та під приводом перевірити їх речі на предмет наявного в них викраденого майна, ОСОБА_7 почав проводити особистий обшук ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 - ОСОБА_9 . Під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , знайшов мобільний телефон марки «Samsung J5» чорного кольору, взяв його з метою перевірки, в цей час ОСОБА_9 зрозумівши, що зазначені особи не являються співробітниками поліції, став просити повернути належне йому майно. В свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зрозумівши, що їх дії очевидні для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, притримуючи при собі вказаний мобільний телефон, стали тікати з ним, незважаючи на прохання потерпілого повернути його, тим самим відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung J5», який належить ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 3740 грн.

29.01.2018 року ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002702 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням будь-якого суспільно-небезпечного діяння та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 УПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення, на момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час знаходиться на умовно-достроковому терміні, офіційно не працює, офіційно не одружений, стійкі соціальні зв`язки в нього відсутні, тому існує реальна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду з метою запобігання реальному позбавленню волі за скоєння вказаного злочину.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину неодноразово судимий за аналогічні кримінальні правопорушення, на момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час знаходиться на умовно-достроковому терміні. Крім цього, у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, та він знову підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якої передбачає покарання до 6 років позбавлення волі, а тому, враховуючи стійку кримінальну направленість його поведінки та можливість вільного пересування, ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зобов`язався з`являтися до слідчого та суду за першою вимогою.

Захисник ОСОБА_4 просила застосувати її підзахисному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, які віднесено законом до категорії середньої тяжкості та тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: протоколом прийняття заяви законного представника потерпілого ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду договору про надання фінансового кредиту під заставу від 08.09.2017 року; протоколом огляду відеозапису з ломбарду «ОНІКС» 19.09.2017 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 .

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими, тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353 КК України, обґрунтованою. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчий суддя вважає, що прокурором під час судового розгляду було доведено наявність у відношенні ОСОБА_7 обґрунтованої підозри.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії середньої тяжкості та тяжких, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 1 день, відносно нього в суді на розгляді з 13.10.2017 року перебуває кримінальне провадження, по якому не проведено навіть підготовче засідання у зв`язку з неявкою ОСОБА_7 до суду. Тому підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії середньої тяжкості та тяжких, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 1 день, але в цей період підозрюється в скоєнні кількох кримінальних правопорушень. При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, не має офіційних джерел доходів, не одружений, тому стійких соціальних зв`язків ОСОБА_7 не має.

Також, згідно інформації канцелярії суду, в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя ОСОБА_12 ) з жовтня 2017 року перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України. Рішення у даному кримінальному провадженні на теперішній час не прийнято у зв`язку з неодноразовими неявками в судове засідання ОСОБА_7 .

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, офіційні джерела доходів в нього відсутні, раніше судимий, підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень в період умовно-дострокового звільнення від покарання, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, у відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 ; майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який був проаналізований раніше, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_7 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 березня 2018 року включно, взявши його під варту з зали суду негайно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_13 у виді 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 105.720 грн.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_14 застави, покласти на останнього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме з м. Новомосковська Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Дніпровської Установи виконання покарань № 4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1