Провадження № 1-кп/484/137/18
Справа № 484/425/18

про повернення клопотання
02.03.2018 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
секретар судового засідання: - ОСОБА_2
за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4
До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125 КК України. Запобіжний захід не обирався.
В судовому засіданні прокурор, висловив думку про можливість призначення клопотання про застосування заходів медичного характеру до судового розгляду.
Потерпілі в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просили проводити підготовче засідання без їхньої участі.
Особа, відносно якої вирішується питання про застосування мір медичного характеру, в судове засідання не викликалась, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 152 КПК України, участь такої особи в судових засіданнях не є обов`язковою.
Захисник просив вирішити питання на розсуд суду.
Суд заслухавши прокурора, захисника, вивчивши клопотання про застосування заходів медичного характеру з доданими матеріалами, дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Таким чином, оцінюючи питання відповідності клопотання вимогам КПК України має керуватись вимогами ст.. 291 КПК України з урахуванням особливостей глави 39 КПК України, якою визначено положення про кримінальне провадження, щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до вимог, які висуваються до обвинувального акта, як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо вчинення особою суспільно небезпечних діянь, їх юридична кваліфікація (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України). Клопотання повинно бути чітким, логічним, переконливим та вмотивованим.
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_3 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №14 страждає на хронічне психічне захворювання. У період часу, що цікавить слідство, була психічно хворою, тоді не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час вона також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В той час, в клопотанні також вказано, що ОСОБА_3 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків 16.06.2017р. умисно вдарила ОСОБА_6 ногою та вкусила її, а 02.09.2017р. вдарила ногою ОСОБА_7 .
Також зазначено, що з урахуванням фактичних даних кримінального правопорушення, встановлених в ході досудового розслідування, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, що є неприпустимим з огляду на положення ст.ст. 292, 511 КПК України.
Такі висновки про умисел суперечать прийнятому рішенню про направлення клопотання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру як до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності.
Відповідно до ст.. 24 КПК України умисел характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного нею діяння і його наслідків та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання або свідомо їх допускала.
Якщо особа визнається винною і її дії кваліфікуються як умисні, то така особа не може вчинити дії у стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність на загальних підставах.
Також не відповідає вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України посилання в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Частиною 1 статті 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
В силу ч.2 ст. 19, 92 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Із змісту зазначених норм випливає, що покарання застосовується виключно до суб`єкту злочину, тобто до осудної особи, якою ОСОБА_3 не являється, а застосування примусових заходів медичного характеру, є наданням медичної допомоги та не тотожне покаранню.
Отже посилання в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на обставини які помішують або обтяжують покарання, є безпідставним.
Крім того, в клопотанні зазначено, що судовий розгляд доцільно проводити за участю захисника та законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, однак законний представник в клопотанні не зазначений.
Такі суперечності, що допущені в клопотанні, яке надійшло до суду, унеможливлюють призначення судового розгляду, тому суд приймає рішення про його повернення прокурору.
Керуючись ст.ст. 314, 537, 539 КПК України суд
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 повернути прокурору через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 05.03.2018р. о 13:30 год.
Суддя: ОСОБА_1