УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що на підставі ухвали слідчого судді прокурором 08.11.2017 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно, яке належить заявнику, в тому числі: комп`ютерну техніку, документи, пов`язані з веденням господарської діяльності, грошові кошти на загальну суму 828 387 грн., картки на пальне WOG ДП-20л у кількості 76 штук та ДП-10л у кількості 95 штук. Ухвалою слідчого судді від 10.11.2017 року накладено арешт на майно заявника, зокрема: грошові кошти у сумі 770 00 грн., грошові кошти у сумі 58 387 грн., картки на пальне WOG ДП-20л у кількості 76 штук та ДП-10л у кількості 95 штук.
Посилаючись на те, що арешт на майно, власником якого є заявник, накладений необґрунтовано та арештоване майно не може бути доказом у кримінальному провадженні, заявник просить скасувати арешт належного йому майна, накладений ухвалою слідчого судді від 10.11.2017 року, а також повернути йому вилучене в ході обшуку майно, відповідно до переліку, зазначеного у протоколі обшуку від 08.11.2017 року, арешт на яке не накладався, та, яке відповідно до ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.
В судове засідання заявник не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд клопотання у його відсутність від заявника не надходило, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання на підставі наявних матеріалів.
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання про скасування арешту майна заперечувала, посилаючись на те, що на даний час не відпала потреба в накладенні арешту на майно та грошові кошти, просила в задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі.
Розглянувши зазначене клопотання та матеріали, додані до нього, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим встановлено, що на даний час досудове розслідування кримінального провадження, в межах якого було накладено арешт на зазначене майно, триває, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження необхідно у зв`язку з потребами досудового розслідування і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів наданих слідчому судді, арешт на майно заявника було накладено у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Матеріалами клопотання, наданими слідчому судді не доведено, що у застосуванні арешту зазначеного майна відпала потреба, або арешт на майно заявника накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено, та слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено підстав вважати, що арешт накладено не обґрунтовано, та, оскільки потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на час розгляду клопотання не відпала, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.11.2017 року відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За правилом встановленим ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Виходячи зі змісту ст. 174 КПК України, якою передбачено порядок вирішення питання щодо наявності підстав для скасування арешту майна у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_4 вимоги в частині зобов`язання прокурора повернути майно, вилучене під час обшуку, проведеного 08.11.2017 року, яке у відповідності до ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим, та, на яке арешт не накладався, виходять за межі поданого клопотання.
За таких обставин, питання про повернення тимчасово вилученого майна слідчим суддею не вирішується та підлягає залишенню без розгляду, оскільки наявність факту або відсутності бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, вирішується слідчим суддею в порядку, визначеному ст. 303 КПК України, на підставі поданої власником вилученого майна відповідної скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, та слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, його право на звернення до суду з питання повернення тимчасово вилученого майна в порядку, передбаченому ст.ст. 303-304 КПК України.
Керуючись ст.ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1