Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/251/18
Провадження по справі № 1-кс/281/52/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року смт. Лугини

Слідчий суддя Лугинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1

за участі секретаря

судових засідань - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

захисника - ОСОБА_3

підзахисного - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лугини скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області звернувся захисник ОСОБА_3 , який просив визнати незаконним затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мало місце 10.04.2018 року та звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти негайно.

В обґрунтування зазначених вимог захисник посилається на те, що в провадженні СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000077, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2018 року.

В рамках розслідування даного кримінального провадження 10.04.2018 року о 19 годині 40 хвилин було затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 .

Зазначає, що затримання ОСОБА_4 відбулося без законних підстав, останній утримується в ІТТ Лугинського ВП без будь-якої правової підстави.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 на момент подання вказаної скарги не вручено.

У протоколі затримання ОСОБА_4 , який складено о 19 год. 40 хв. 10.04.2018 року, як правову підставу вказано п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Отже, на момент прийняття рішення слідчим Лугинського ВП ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_4 , з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, після вчинення злочину (який було вчинено близько 00 год. 00 хв. 08.04.2018 року) пройшло майже дві доби.

За таких обставин, відсутність підстав для затримання ОСОБА_4 є очевидною.

Крім того, в порушення вимог закону слідчим у протоколі затримання ОСОБА_4 вказано 19 год. 40 хв., як час складання даного протоколу. При цьому дійсний час затримання не вказано (дійсним часом затримання ОСОБА_4 є 12 год. 10.04.2018 року, коли останній з`явився на виклик слідчого).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав викладених в ній.

Слідчий заперечував проти задоволення скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги була повідомлена завчасно та належним чином.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого, вивчивши скаргу та матеріали подані до неї, приходжу до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадження СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000077, внесене до ЄРДР 09.04.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

10.04.2018 року о 19 год. 40 хв. в приміщенні Лугинського ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області було затримано ОСОБА_4 , що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст.. 42, 208 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ч.2,3,5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Надана до суду скарга захисника ОСОБА_3 ґрунтується на засадах, викладених в ст. 206 КПК України, тому, слідчий суддя здійснює розгляд вказаної скарги, керуючись вимогами саме ст. 206 КПК України, норми якої прямо стосуються випадків, коли на момент розгляду скарги на незаконне утримання особи під вартою, ця особа продовжує незаконно утримуватись під вартою.

Однак, як встановлено слідчим суддею, на даний час ОСОБА_4 10.04.2018 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а отже, утримується в ізоляторі тимчасового тримання Лугинського ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області на підставі процесуального документу, а саме: протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 10.04.2018.

Крім того, в судовому засіданні було доведено існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді.

Також, на першу вимогу слідчого судді органом досудового розслідування було доставлено затриманого ОСОБА_4 до суду.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, а тому слідчий суддя вважає, що скарга необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, слідчий суддя також керується тим, що норми чинного КПК України не передбачають повноважень слідчого судді визнати затримання незаконним, а вказують на можливість зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав затриманої особи або звільнити її за певних обставин. Дотримання працівниками правоохоронних органів ст.ст. 208-213 КПК України враховується слідчим суддею при прийнятті рішення щодо застосування або відмови у застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, приходжу до висновку, що в даному випадку будь-яких доказів, що відбулось незаконне затримання, яке підпадає під дію ст. 206-208 КПК України немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 206-208, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання.

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1