АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження № 11-сс/791/12/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Захисників : ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
Підозрюваного - ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Встановлено строк дії ухвали до 04.02.2018 року включно.
Розмір застави не визначено.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07.12.2017 року та звільнити його з під варти. На його думку, при винесенні судового рішення слідчий суддя не дослідив достовірність протоколу його затримання від 05.12.2017 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.211, ст.278 КПК України.
В апеляційній скарзі захисники- адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважають ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неповноти, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотних порушеннях вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ. Вважають, що повізуальне впізнання та огляд автомобіля проведені з грубим порушенням чинного КПК України, а отже є недопустимими доказами, на які суд не повинен був посилатися при ухвалені судового рішення. Крім того, в порушення вимог ст.ст.233-237 КПК України, працівниками поліції проведено обшук автомобіля «Ауді», днз НОМЕР_1 без рішення суду та без дозволу власника автомобіля, результати якого оформлено протоколом огляду місця події. На їх думку, строною обвинувачення не доведено ані обгрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ані обгрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просять скасувати ухвалу та ухвалити нову, обравши ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 21-00 до 7-00 години.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурора, в судових дебатах сторони кримінального провадження залишились на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторконість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід-тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
При вірішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.
06.12.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 (а.п.9-11); протоколами позавізуального впізнання особи від 05.12.2017 року (а.п.12-13, а.п.14-15, а.п.16-17, а.п.18-19) ; протоколом огляду місця події від 05.12.2017 року (а.п.7-8).
Як вбачається із матеріалів провадження та вищезазначених доказів, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, офіційно не працевлаштований, постійний заробіток та законні джерела доходу у останнього відсутні, будь-які інші соціальні звязки, які б стримували його від переховування від органу досудового розслідування та суду відсутні, раніше судимий за вчинення ним корисних злочинів (а.п.26), тому у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який дійсно зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, він буде переховуватись від органів досудового розслідування й суду, може продовжити злочинну діяльність, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого, так як потерпілий під час впізнання, прямо вказав на ОСОБА_9 , як на особу, хто позбавивив волі та вимагав грошові кошти у сумі 250 000 гривень та єдиний очевидець, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачени ч.1 ст.177 КПК України.
Вищезазначені висновки слідчого судді, колегія суддів вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, визнаються доведеними та належним чином обгрунтованими, тому доводи апеляційної скарги захисників про непідтвердженість цих ризиків є голослівними.
Доводи в апеляційній скарзі захисників про те, що повізуальне впізнання та огляд автомобіля проведені з грубим порушенням чинного КПК України, на думку колегії суддів є передчасними, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Не підлягають задоволенню доводи в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_9 про те, що слідчий суддя не дослідив достовірність протоколу його затримання від 05.12.2017 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.211, ст.278 КПК України.
Відповідно до ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Відповідно до вимог ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Як убачається з матеріалів провадження підозрюваний ОСОБА_9 був затриманий 05.12.2017 року (а.п.24-24), відповідно до вимог ст.ст.40,104,131,132,208-211, 213 КПК України за участю захисника ОСОБА_12
06.12.2017 року копія письмового повідомлення про підозру вручена старшим слідчим СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , захиснику ОСОБА_12 , процесуальні права та обов`язки оголошені та роз`яснені, зауваження від підозрюваного та захисника щодо вручення копій протоколу затримання особи та повідомлення про підозру не надходили.
Отже, доводи в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_9 щодо порушення вимог ч.2 ст.211, ст.278 КПК України, на думку колегії суддів не знайшли свого підтвердженя.
Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Суд визначив, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин.
Згідно зі ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод стандарт обґрунтованої підозри повинен застосовуватися при затриманні та арешті осіб. Зокрема, «Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: …c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення ». Обґрунтована підозра має існувати постійно і протягом всього часу тримання особи.
Слідчий суддя, розглядаючи подане клопотання, дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Інші посилання сторони захисту та підозрюваного були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті судового рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи, в яких адвокати та підозрюваний просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.4 п.1 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у виді тримання йому під вартою без визначення розміру застави, так як інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.
Керуючись ст.ст. ч.2 376, 404, 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_11 та захисників- адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, якою відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 17 січня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 16 січня 2018 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонськоїобласті ОСОБА_2