АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження № 0008128 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оса, Кобринського району, Брестської області, Республіка Білорусь, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, без постійного місця проживання та реєстрації,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної залишено без змін - тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту затримання по цьому кримінальному провадженню, а саме з 29 грудня 2016 року.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , до якого зараховується період на який останні були затримані без ухвали слідчого судді, згідно положень ст.208 КПК України, а також час перебування їх під час дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового слідства та судового розгляду, до набрання вироком законної сили, розраховано із співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому із застосуванням ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.3 ст.185 КК України.
Вважає вирок суду надто суворим в частині призначеного покарання.
На обґрунтування доводів щодо суворості покарання зазначає, що судом не враховано обставину, що пом`якшує покарання - відсутність претензій з боку потерпілої, що разом із визнаним судом щирим каяттям є підставою для застосування положень ст.69 КК України.
Судом визнано доведеним, що 27 грудня 2016 року, близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньої домовленості та розподілених ролей, проникли до приміщення погребу, де знаходилось майно яке належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрали велосипеди «Lexus Trike» ВЕЛ05, та велосипед «KONTUR CHAUENGER», заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1566 грн. 67 коп., після чого обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважає вирок суду законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, вказані вимоги закону дотримані судом першої інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у інше приміщення, за ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим.
Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та є осудним, офіційно не працює, хворіє, пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, воно за видом та розміром відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки судом першої інстанції встановлено лише одну пом`якшуючу обставину - щире каяття обвинуваченого.

Наведена обвинуваченим в апеляційній скарзі обставина сама по собі не спростовує висновки суду та істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це вимагає ст. 69 КК України, а відтак не дає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено у санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б були підставами для скасування чи зміни вироку суду не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Подільського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3