Ухвала
Іменем України
27 грудня 2017 р.

м. Київ
провадження № 51-270 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду другої палати:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року в кримінальному провадженні № 0001351 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Котовську Одеської області, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 , п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 351,84 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 24 жовтня 2016 року приблизно о 17.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , повторно, таємно, умисно незаконно заволодів транспортним засобом мопедом «SUZUKI Lets 2», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 9 897,27 грн, який належав ОСОБА_5 та знаходився на зберіганні в підсобному приміщенні, яке належить ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 , не маючи права керування зазначеним транспортним засобом, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, викотив мопед на вулицю, за допомогою ключів, які знаходились у замку запалення, привів двигун у роботу та з місця вчиненого кримінального правопорушення зник.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК України не перевірив належним чином доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України та безпідставного звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, при цьому недостатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого протиправного діяння, його суспільну небезпечність, не звернув уваги на відсутність характеристики на засудженого, що він не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, йому попередньо вже призначали покарання зі звільненням від його відбування з установленням іспитового строку, однак це не сприяло виправленню винного. Також прокурор зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно визнали обставинами, що пом`якшують покарання, - активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У касаційній скарзі прокурор не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 289 КК України.
На думку колегії суддів, його доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, та, як наслідок, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого через м`якість є безпідставними.
Як вбачається зі змісту наданих до ВС копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_4 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги статей 50, 65 КК України, оскільки враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, та попередні судимості особи. Водночас судом враховано, що ОСОБА_4 є пенсіонером, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття винного, активне сприяння розкриттю злочину, примирення з потерпілим та добровільне відшкодування завданих збитків. Взято судом до уваги також думку потерпілого, який не має до ОСОБА_4 претензій ні матеріального, ні морального характеру і просив призначити останньому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Наведені обставини свідчать про те, що висновок місцевого суду щодо можливості виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства є обґрунтованим та належним чином мотивованим, а вид і розмір призначеного покарання за ч. 2 ст. 289 КК України зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України повною мірою ґрунтуються на вимогах чинного закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи прокурора за змістом є аналогічними доводам його апеляційної скарги і були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, які він належним чином перевірив та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК України докладні мотиви свого рішення, з якими у свою чергу погоджується суд касаційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів та не вбачає підстав для скасування судових рішень з метою призначення йому покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України.
Враховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3