пр. № 1-кп/759/111/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

провівши судове засідання по кримінальному провадженню №0001902 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.2, 187 ч.4 КК України та ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_8 ,

сторони захисту: захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 представника потерпілої: ОСОБА_12

перекладача: ОСОБА_13

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 і ОСОБА_14 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.2, 187 ч.4 КК України та ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 02 серпня 2017 року.

Ухвалами суду від 07.08.2017, 21.09.2017, 09.11.2017 та 22.12.2017 запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 тримання під вартою, продовжено до 19.02.2018.

Судове провадження на підставі даного обвинувального акту не завершено.

Судом під час судового розгляду поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор під час судового розгляду вважає за доцільне продовжити тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 на 60 діб, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час не зникли.

Захисник ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , якого підтримали обвинувачені, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До сплину продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів бере до уваги що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, а ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги, дані про особу (наявність у ОСОБА_6 непогашеної судимості), вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, за яких останні обвинувачуються у вчинені дій, що ставляться їм у провину. Крім того, суд бере до уваги моральні якості обвинувачених, відсутність у них стійких соціальних зв`язків, а також те, що вони зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Продовжуючи тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).

Крім цього допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_5 зателефонував йому з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та попередив, щоб він не давав ніяких показів під час розслідування даного кримінального провадження, що свідчить про незаконний вплив обвинуваченого на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Щодо клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт, то на думку колегії суддів клопотання задоволенню не підлягає, оскільки жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала.
Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини та вчиненого із застосування насильства обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , колегія суддів керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Разом з тим, колегія суддів, керуючись правилами ч. 5 ст. 182; ст. 183 КПК України, знаходить правові підстави визначення обвинуваченій ОСОБА_7 застави розміром 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 205, 331, 369-372 КПК України, ст.ст. 5, 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод,-

У Х В А Л И В:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.04.2018р. (включно).

Визначити обвинуваченій ОСОБА_7 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у вигляді 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у м.Києві, після внесення якої вона підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_7 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва

із встановленою періодичністю;

*не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме кв. АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

*повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

*здати на зберігання до Святошинського районного суду м.Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить Інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3