Справа № 302/731/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2017смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,,

обвинувачена: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`я справу про кримінальне провадження № 0000306 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, освіта професійно технічна, не працююча, одружена, раніше не судима,

у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2017 року біля 15 год. гр.. ОСОБА_4 перебуваючи неподалік свого будинку, на пасовиську, нагрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час сварки із своєю двоюрідною сестрою гр.. ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вихопивши з рук Емілії дерев`яну палицю нанесла останній один удар по руках, від чого її власний мобільний телефон впав на землю. Після чого ОСОБА_4 відкинула дерев`яну палицю в сторону та нанесла два удари кулаком лівої руки в область обличчя біля вуха та множинні удари кулаками рук в область передпліччя, рук, грудей, бедер. Після чого гр.. ОСОБА_6 вирвалась від ОСОБА_4 та підняв із землі свій мобільний телефон, втекла до дому, що за адресою АДРЕСА_1 , де зателефонувала до поліції.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичного експерта № 257 від 13.07.2017 тілесні ушкодження у виді синця на щічній ділянці, справа, синюшного кольору, овальної форми, групу синців на шкірних покривах лівого та правого передпліччя по задній поверхні, синюшного кольору, овальної форми та синець на паховій ділянці справа вище вказаного характеру. Дані тілесні ушкодження спричинено твердим тупим предметом або предметами з обмеженою, нерівною контактуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким могли бути пальці зведені в кулак або взуті ноги сторонньої особи. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пп. 2.3.5. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 12.07.2017 року.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства інкриміновано за ст. 125 ч. 1 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винним себе за ст. 125 ч. 1 КК України визнала повністю і пояснила, що викладені обставини у обвинувальному акті підтверджує в повному обсязі і не заперечує той факт, що нанесла удари дерев`яною палицею по тілу потерпілої і удари кулаками рук.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись тільки допитом обвинуваченого.

За вищевстановлених обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення нею умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 і вина такої в учиненні цього злочину є повністю доведеною матеріалами кримінального провадження.

Судом встановлено обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття та визнання вини.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченій вид і розмір покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні двоє малолітніх дітей, ніде не працює, вибачилася перед потерпілою ОСОБА_7 , наявність пом`якшуючих обставин, та відсутність обтяжуючих обставин, то суд приходить до висновку, що такій слід призначити покарання у виді штрафу у розмір п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів громадян.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї амністії та звільнення її від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» вона має на утримання двох неповнолітніх дітей.

Прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 та захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810VIIІ від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.85 КК України: на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»: амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону: установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року: звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

ОСОБА_4 вчинила злочин, який є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин вона вчинила до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї раніш не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 ч. 1 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEI CUN-U29», золотистого кольору, IMEI-1: НОМЕР_1 та IMEI-2: НОМЕР_2 , який повернуто під розписку на зберігання потерпілій, залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через цей райсуд.

Суддя: ОСОБА_1