Справа № 361/7275/17
Провадження № 1-кп/361/241/18
======================================================================
20 березня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, із середньо- спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, інваліда другої групи з 23 жовтня 2017 року до 01 листопада 2018 року, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 та заподіяно тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .
Судом визнано доведеним, що 05 червня 2017 року, близько 04 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Ореl Каdett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 46 км автодороги сполученням «Київ-Чернігів», у смузі для руху в напрямку міста Київ, що в Броварському районі Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її, зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечно дозволену швидкість руху транспортного засобу, щоб постійно мати змогу контролювати його рух, рухався зі швидкістю близько 90-100 км/год, чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 12.6 «б» ПДР, відповідно до яких «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю не більше 70 км/год. транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років», внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля марки «Ореl Каdett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та допустив виїзд автомобіля на трав`яну розділову смугу, яка поділяє транспортні потоки зустрічних напрямків руху, після чого допустив виїзд автомобіля на праве, відносно напрямку його руху, узбіччя із подальшим з`їздом в кювет, де відбулось зіткнення з деревом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула, а пасажир ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 228 та № 22/228 від 16 серпня 2017 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми грудної клітини та черева у вигляді переломів ребер справа з розривами та розмізкуванням печінки та розвитком крововтрати. Виявлені ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в строк та при обставинах дорожньо - транспортної пригоди (травма в салоні автомобіля) та у строк (05.06.2017), вказаних у постанові слідчого про призначення експертизи.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 156/Е від 18 жовтня 2017 року встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, переломів лобної кістки, переломів кісток лицевого скелету з переходом на основу черепа, з наявністю гемморагічних нашарувань в правій тім`яно-потиличній ділянці, закритого перелому лівої стегнової кістки, а також перелому кісток носу. Описані ушкодження утворилися від дії тупих(го) предмету(ів) та по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним у постанові слідчого про призначення експертизи, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», «д», 12.1 та 12.6 «б» ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ..
Органами досудового слідства ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованому йому злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому. Виїхав в ту ніч він за проханням самої загиблої ОСОБА_8 , оскільки в неї померла її бабуся. Дуже жалкує, що допустив зазначені вище порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого назавжди втратив своїх друзів.
Зокрема, визнає що керуючи автомобілем марки «Ореl Каdett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 46 км автодороги сполученням «Київ-Чернігів», у смузі для руху в напрямку міста Київ, що в Броварському районі Київської області, допустив порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого втратив контроль над керованим ним автомобілем, та допустив виїзд автомобіля на трав`яну розділову смугу, яка поділяє транспортні потоки зустрічних напрямків руху, після чого допустив виїзд автомобіля на праве, відносно напрямку його руху, узбіччя із подальшим з`їздом в кювет, де відбулось зіткнення з деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула, а пасажир ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
За себе повідомив, що також внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження і з 23 жовтня 2017 року по 01 листопада 2018 року є інвалідом другої групи, тому на теперішній час не може працевлаштуватись. В минулому до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. За місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно. З потерпілими за спричинену майнову і моральну шкоду розрахувався в добровільному порядку. Після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди померли його бабуся ОСОБА_9 та батько ОСОБА_10 , що є додатковою для нього психологічною травмою.
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.
Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, прокурором іншими учасниками процесу зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.
Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому злочині.
Суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена винність обвинуваченого в тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив п. п. 2.3 «б», «д», 12.1 та 12.6 «б» ПДР України, що призвело до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, та явилось причиною вчинення ДТП і такі його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку із наступившими наслідками у вигляді спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_8 та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ..
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України і він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_7 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 286 ч. 2 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше не судимий, до скоєного відноситься критично, характеризується за місцем проживання та навчання виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 23 жовтня 2017 року по 01 листопада 2018 року є інвалідом другої групи у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату, загальне захворювання. Дата чергового медичного огляду призначено на 05 жовтня 2018 року.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає його визнання вини, щиросердечне каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків, що передбачено п. п. 1, 2 ч.1 ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 , до покарання відповідно до санкції
ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, що він виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, кається у вчиненому, добровільне відшкодування збитків, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, аналогічну думку потерпілих, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, інкримінований злочин вчинив по необережності, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі та з позбавленням права керувати транспортними засобами, при цьому вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Щодо додаткової міри покарання то суд вважає, що обвинувачений порушив правила дорожнього руху України і це призвело до смерті потерпілої ОСОБА_8 та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , тобто він вчинив тяжкий злочин і тому повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 , та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , цивільні позови в судовому засіданні не заявлялися.
Щодо процесуальних витрат понесених за проведення експертизи то суд вважає, що такі повинні бути стягнутими з обвинуваченого ОСОБА_7 , на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обрані вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст.176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити засудженого ОСОБА_7 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2 (два) роки, в період якого відповідно до п. п. 1, 2,
ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язати його:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131,176 КПК України не застосовувати.
Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі:
- 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень 60 копійок за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» № 12-1/1139 від 18 вересня 2017 року;
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Ореl Каdett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Баришівський район,
с. Семенівка, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_12 та ОСОБА_7 дозволивши ним користуватись та розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1