Провадження №1-кс/200/3430/18
Справа №200/5140/18

У Х В А Л А
В С Т А Н О В И Л А:
Вирішуючи дане клопотання, виходжу з наступного.
Відповідно до ст.99 КПК України висновки ревізій та акти перевірок є документами та доказами в розумінні ст.84 КПК України.
Статтею 11 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду. Позапланова ревізія підконтрольної установи не може проводитися частіше одного разу на квартал.
Статтею 11 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу України» дійсно передбачено, що позапланова перевірка може бути проведена лише за рішенням суду. Проте, кримінальне процесуальне законодавство не передбачає такого повноваження слідчого судді, як надання дозволу на проведення позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності.
За приписами п. п. 78.1.11 п. 78.1. ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.
Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
До компетенції слідчого судді діючим кримінально-процесуальним законодавством віднесено розгляд наступних питань:
1) про відводи на досудовому слідстві (стаття 81);
2) щодо речових доказів громіздких чи таких, що швидко псуються (стаття 100);
3) поновлення або відмови у поновленні процесуального строку (стаття 117);
4) про здійснення приводу на досудовому слідстві (стаття 140);
5) про накладення грошового стягнення та його скасування (статті 144-147);
6) про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, продовження його строку чи відмова у цьому (статті 150-153);
7) про відсторонення від посади на певний строк, продовження його строку чи відмова у цьому (статті 154-158);
8) про тимчасовий доступ до речей і документів (стаття 163);
9) про припинення тимчасового вилучення майна (стаття 169):
10) про арешт на майно, його скасування (стаття 170-174);
11) про обрання запобіжних заходів, зміна їх виду чи продовження строків (особисте зобов`язання - стаття 179; особиста порука - стаття 180; застава - стаття 182; домашній арешт - 181; тримання під вартою -183);
12) про надання дозволу на затримання з метою приводу (стаття 187-190);
13) про застосування електронних засобів контролю (стаття 195);
14) про затримання (стаття 207);
15) про допит осіб, впізнання осіб чи речей на досудовому слідстві у режимі відеоконференції при трансляції з іншого приміщення (дистанційне досудове розслідування) (стаття 232);
16) про проникнення до житла чи іншого володіння особи (стаття 233), проведення обшуку (стаття 234);
17) про проведення слідчого експерименту (стаття 240);
18) про доручення про проведення експертизи (стаття 242), залучення експерта (стаття 243); надання дозволу на отримання біологічних зразків для експертизи (стаття 245);
19) про негласні слідчі (розшукові) дії (стаття 247), використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій (стаття 257);
20) про надання дозволу на втручання у приватне спілкування (стаття 258), аудіо-, відеоконтроль особи (стаття 260), накладення арешту на кореспонденцію (стаття 261), огляд і виїмка кореспонденції (стаття 262), зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (стаття 263), зняття інформації з електронних інформаційних систем (стаття 264);
21) про надання дозволу на обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи (стаття 267);
22) про установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу (стаття 268);
23) про спостереження за особою, річчю або місцем (стаття 269);
24) про аудіо-, відеоконтроль місця (стаття 270);
25) про надання дозволу на тимчасове обмеження конституційних прав особи при проведенні контролю за вчиненням злочину (стаття 271);
26) про надання дозволу на негласне отримання зразків для порівняльного дослідження (стаття 274).
До компетенції слідчого судді входить розгляд скарг на постанови слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (стаття 93), на постанови прокурора або слідчого про зупинення досудового слідства (стаття 280), на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового слідства (стаття 306), на рішення про екстрадицію (стаття 591).
Слідчий суддя може також вирішувати питання:
1) щодо встановлення строків для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження (стаття 290);
2) щодо поміщення особи у приймальник-розподільник для дітей або відмова у такому поміщенні, продовження строків чи відмова у цьому (стаття 499);
3) про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмова у цьому (стаття 509);
4) щодо присутності слідчого судді при допиті за запитом компетентного органу іноземної держави шляхом проведення відео- або телефонної конференції (стаття 567);
5) про тимчасовий та екстрадиційний арешт (статті 583-584);
6) про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави (стаття 585);
7) про затвердження згоди особи на видачу з України в спрощеному порядку (стаття 588);
8) про застосування запобіжного заходу для вирішення питання про виконання вироку суду іноземної держави (стаття 602).
Слідчий суддя також повинен виконувати загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.
Таким чином, кримінально-процесуальне законодавство не передбачає можливості звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення позапланової ревізії, перевірки, також не передбачає порядку розгляду цього клопотання, повноваження судді під час вирішення такого клопотання та можливість і порядок оскарження ухвали за результатами розгляду клопотання.
За правилами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Оскільки КПК України не містить можливості розгляду слідчим суддею клопотання про проведення позапланової ревізії, клопотання слідчого є таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 06.03.2018 року по справі №243/6674/17к, провадження №51-499км17.
Відповідно дост.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.
Відповідно до вимогч.1ст.9 КПК України, підчас кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до вимог ч.3ст.26 КПК України, слідчий суддя, суду кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.
Вирішення слідчим суддею клопотань щодо проведення позапланових ревізій фінансово-господарської діяльності, позапланових перевірок на предмет дотримання вимог податкового законодавства, не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом, адже не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження, а ні до слідчих дій, а ні до негласних слідчих дій.
Крім того, КПК України не передбачає права слідчого, прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення (проведення) певних ревізій, більше того, в КПК відсутня процесуальна процедура розгляду такого виду клопотань.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Рішенні ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України» від 10.12.2009 року (п.25 Рішення) зазначається, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві, він також стосується якості відповідного законодавства і потребує, аби воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 131, 132 КПК України, суд -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1