АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1928/17 Справа № 172/912/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Платонівка, м. Ровеньки, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, утримує двох неповнолітніх дітей 2000 та 2002 року народження, працює у структурному підрозділі Дніпровська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 10 серпня 2017 року, -

встановила:

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року у вересні 2015 року, достовірно знаючи, що рослини роду конопель відносяться до рослин, які містять наркотичні речовини, з кущів конопель, які вирощував на подвір`ї за місцем свого проживання висушував листя на горищі літньої кухні з метою подальшого вживання.

09 серпня 2017 року, при проведенні обшуку території домоволодіння, де проживає ОСОБА_7 , на горищі літньої кухні працівниками поліції виявлено наркотичний засіб канабіс масою 25,389 г у перерахунку на висушену речовину становить 23,561 г, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім того, у травні 2017 року, ОСОБА_7 , на території домоволодіння, де він проживає, на подвір`ї розсадив насіння конопель та здійснював догляд за ними для подальшого використання в особистих цілях.

09 серпня 2017 року, при проведенні обшуку території домоволодіння де проживає ОСОБА_7 , працівниками поліції виявили 10 (десять) рослин конопель, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини.

Вказаним вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 серпня 2017 року між сторонами кримінального провадження прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_7 .

На підставі затвердженої угоди про визнання винуватості ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 310 КК України за якими йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 310 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Згідно зі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно Дудинському призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробовуванням на 1 рік.

Згідно зі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені відповідні обов*язки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 979 гривень 02 копійки.

Прокурор не погодившись з вказаним вироком в апеляційній скарзі просить його скасувати в зв`язку з істотним порушенням процесуального закону та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав у повному обсязі, тому призначаючи йому покарання суд повинен був керуватись вимогами ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого зазначеними санкціями статей КК України, які становлять 2 роки відповідно до кожної статті.

Таким чином, стверджує, що суд першої інстанції не перевірив угоду у цьому провадженні на відповідність вимогам закону, не відмовив у її затвердженні, тобто не виконав вимоги ч. 7 ст. 474 КПК України. Затвердивши дану угоду, ухвалив незаконний вирок, який не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 407 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, вирок скасувати, кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Обвинувачений та його захисник залишили питання про задоволення апеляційної скарги прокурора на розсуд суду.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши надані матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вказані вимоги процесуального закону належним чином не виконав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законну та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування вироку, згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам Кодексу та /або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, У такому разі судове провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно п. п. 6-2 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перебільшувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, а також при визнання підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. При цьому суди мають перевіряти, чи дійсно особа з`явилася із зізнанням, чи щиро покаялася або активно сприяла розкриттю злочину, чи добровільно відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному обсязі та чи фактично визнає свою вину.

Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України визнав в повному обсязі.

За таких підстав суд першої інстанції повинен був керуватися вимогами ст. 69-1 КК України та призначити обвинуваченому покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкціями ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, які становлять 2 роки відповідно до кожної статті.

Для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку та направлення кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог процесуального закону прийняти рішення і перевірити відповідність підстав для укладення угоди, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 52, 404, 409, 412, 413, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити, а вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4