Справа № 729/1460/16-к провадження № 11-кп/795/1182/2017 Категорія - ч.4 ст.296 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0000417 від 07.07.2016 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бобровиця Чернігівської області,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, просив вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення в наслідок м`якості і неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за частиною 4 статті 296 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

На підставі статті 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 20000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 3307 гривень.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2201 гривень процесуальних витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, зазначив, що вирішуючи питання про призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, обставини кримінального правопорушення, котре вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що підвищує його суспільну небезпеку. Також не в повні мірі врахував позицію потерпілого, який хоча і не наполягав на призначенні покарання у виді позбавлення волі, але не пробачив обвинуваченого.

Судом першої інстанції, встановлено, що 07 серпня 2016 року близько 04 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці Коцюбинського поряд з господарством № 7 в місті Бобровиця Чернігівської області, грубо порушив громадський порядок, спокій та відпочинок громадян, ігноруючи елементарними правилами поведінки та моралі, виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, яка виразилася в бажанні ОСОБА_6 самовиразитися в зневажливому ставленні, вчинивши сварку з ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , та в подальшому пішов до свого господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , де взяв двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 12 калібру марки Зімсон № НОМЕР_1 , яку зберігав без відповідного дозволу, споряджену мисливськими набоями та з відстані близько 80 метрів умисно натиснув на спусковий гачок вказаної мисливської рушниці та здійснивши два постріли у бік ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , заподіявши ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення 3-го пальця правої кисті, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, потерпілого, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, пояснивши, що вибачив обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, місцевий суд обґрунтував дослідженими під час судового слідства доказами, які оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом кваліфіковані за частиною 4 статті 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає з батьками, які є пенсіонерами, працює, його поведінку в судовому засіданні де він неодноразово просив пробачення у потерпілого, думку потерпілого, який не пробачив обвинуваченого, але і не наполягав на позбавленні його волі, його ставлення до вчиненого злочину та усвідомлення ним вчиненого, щире каяття.

За змістом статті 75 КК України, звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційні злочини, можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд першої інстанції належним чином мотивував та обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України, вказавши, що обвинувачений щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду, негативно ставиться до вчиненого, позитивно характеризується, відсутні тяжких наслідки від злочину.

Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, доводи прокурора щодо необґрунтованості призначення місцевим судом ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 75 КК України, є непереконливими.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б свідчити про неправильність та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4