Справа № 465/1906/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/267/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
з участю прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
наведеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчої Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та встановлено строк 60 днів з моменту затримання, тобто до 05.06.2018 року.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя мотивував своє рішення наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання його винним, а також наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що такий може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06 квітня 2018 року, адвокат підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт із визначеним обов`язком знаходитися з 21 год. до 09 год. за домашньою адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що обраний підозрюваному запобіжний захід є надмірним.

На його переконання, покликання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 зможе будь-яким чином знищити речові докази, немає належного підтвердження, оскільки всі первинні слідчі дії в квартирі останнього були проведені.

Окрім цього, як зазначає апелянт, підозрюваний ОСОБА_7 є інвалідом другої групи, який має постійне місце проживання та не має на меті переховуватися від слідства.

Заслухавши доповідача, адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просить суд відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно з клопотанням, 05 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001052 внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

05 квітня 2018 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.ст.40, 104, 131, 132, 207-211, 213 КПК України.

06 квітня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, 05 квітня 2018 року близько 17 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні кухні власної квартири на АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , який виник з приводу особистих неприязних відносин та супроводжувався бійкою, схопив ніж, який знаходився на кухонному столі та умисно завдав два ножові поранення у передню черевну стінку та праве передпліччя ОСОБА_10 , в результаті чого настала смерть останнього.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обумовлено наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 05 квітня 2018 року, а саме квартири АДРЕСА_2 , де сталася дана подія, згідно з яким вилучено змиви речовини бурого кольору, кухонний ніж з слідами РБК, показаннями свідка ОСОБА_11 , яка безпосередньо бачила вказаний конфлікт та його наслідки.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, вбачається, що термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).

На переконання колегії суддів апеляційного суду, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування й суду, врахував при цьому тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також дані, що характеризують особу-підозрюваного.

Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обгрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст.183 КПК виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження захисника про відсутність наміру в підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

Щодо тверджень захисника про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе будь-яким чином знищити речові докази, то колегія суддів апеляційного суду не вважає такі підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки слідчим суддею встановлено і в основу прийнятого рішення, про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування й суду та незаконного впливу на свідків, а не можливість такого, зокрема, знищити речові докази у провадженні.

Покликання адвоката на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є інвалідом другої групи та має постійне місце проживання, як на підставу зміни запобіжного заходу на домашній арешт, не підлягають до задоволення, адже наведені характеризуючі дані враховуються судом при обранні запобіжного заходу, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу та не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість повідомленої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду порушень норм КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали не вбачає та вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам справи.

Ураховуючи зазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого суддіФранківського районного суду м.Львова від 06 квітня 2018 року, якою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4