Ухвала
Іменем України

05 лютого 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-3156 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2017 року,

встановила :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року відмовлено ОСОБА_5 засудженому до покарання у виді довічного позбавлення волі у зарахуванні строку попереднього ув`язнання до строку відбуття покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2017 року залишено вищезазначену ухвалу районного суду без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Захисник ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції переглянути оскаржувані судові рішення в касаційному порядку.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 параграфу 3 Розділу 4 вказаного Закону касаційна скарга ОСОБА_4 02.02.2018 року була передана на розгляд колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши наведені в касаційній скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку із тим, що оскаржувані судові рішення не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Так, у ст. 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК України, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Системне тлумачення статей КПК України, дозволяє дійти висновку про те, що судове рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на ухвалу, якою вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у вищезазначеній статті кодексу.

Крім того, Верховний Суд України у постанові № 5-458кс(15)16 від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені ч. 2 ст. 424 та ч. 5 ст. 539 КПК (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки оскарження таких ухвал не передбачено положеннями КПК України.

З урахуванням наведеного, ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку після їх перегляду в апеляційному порядку, також не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3