В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року Справа № 608/2452/15-к
Номер провадження1-кп/608/6/2018
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,-
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині вину не визнав, суду показав, що ПДР України він не порушував, саме потерпілий допустив порушення цих правил. Він їхав по своїй правій полосі дороги і чому потерпілий почав перебігати дорогу перед його автомобілем, йому не зрозуміло. Ширина дороги допускала вільно роз`їхатись двом автомобілям і якби потерпілий не почав перебігати дорогу, він би його не збив. Не погоджується з висновками експертиз, пунктів ПДР України, які зазначені в експертизах, він не порушував. Дорога була вся у ямах і не було можливості весь час їхати по своїй полосі дороги, якщо і виїзджав на зустрічну полосу, то це були вимушені дії. Всі збитки, які були ним спричинені в результаті ДТП, відшкодував потерпілому в повному обсязі в 2015 році та не розуміє, чому потерпілий та його представники про це не говорять. Просить його виправдати, в задоволенні позовів прокурора відмовити. Проте такі показання обвинуваченого судом оцінюються критично, а тому до уваги не приймаються.
Суд вважає зміну показів обвинуваченого ОСОБА_3 способом його захисту та даних з метою уникнення від відповідальності за вчинений злочин. До такого висновку суд прийшов з врахуванням наступних обставин.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 12 липня 2015 року вони з братом мали їхати до Києва та йшли на автобусну зупинку по лівому узбіччю автодороги Звиняч Косів назустріч транспорту, щоб сісти на автобус до Тернополя, оскільки виграли « ОСОБА_9 карту» і брат мав пройти медогляд. Вони йшли, розмовляли, не змінюючи траєкторії руху. Було тепло, сонячно, вітряно, був гарний літній день. Час від часу оглядались, чи немає машин. Ніякого сигналу автомобіля він не чув, почув шум автомобіля, та оглянувшись побачив, що позад нього десь за 60 метрів на нього рухається автомобіль і він вирішив, щоб не постраждати та уникнути наїзду, перебігти дорогу. Автомобіль він побачив позаду себе на своїй лівій полосі дороги, можливо праве колесо було посередині дороги і не мав багато часу на роздуми, вирішив негайно перебігати дорогу, щоб уникнути наїзду. Оскільки він займався легкою атлетикою, то щоб перебігти дорогу в нього це б зайняло три кроки, однак він не встиг і автомобіль наїхав на нього. При цьому він не бачив, хто був за кермом, а хто на місці пасажира. В результаті ДТП він отримав перелом, закриту черепно-мозгову травму і був доставлений в Чортківську ЦКРЛ, а пізніше Тернопільську дитячу обласну лікарню, де отримав відповідне лікування. Матеріальну шкоду обвинувачений відшкодував йому повністю. Просить покарати обвинуваченого згідно закону.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 при винесенні вироку покладається на розсуд суду.
Вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_5 про обставини вчинення злочину суд приймає до уваги при винесенні вироку, оскільки такі показання об`єктивно підтверджуються іншими доказами, що були досліджені в ході судового розгляду.
Так, свідок ОСОБА_10 суду показав, що вони з братом 12 липня 2015 року рухались по дорозі в сторону автобусної зупинки в напрямку с. Косів Чортківського району. Вони йшли зліва, він по лівому узбіччі, а брат біля нього по лівій частині дороги коло узбіччя. Вони розмовляли, час від часу оглядались, сигналу машини він не чув, почув лише шум автомашини прямо позад них. Він відійшов ще більше вліво на узбіччя, а брат почав перебігати дорогу, уникаючи автомобіля, однак шофер його наздогнав і збив. Був сильний вітер, який дув в лице, можливо шофер і сигналив, але вони не чули сигналу. Коли брат почав перебігати дорогу, то і шофер почав повертати автомобіль на свою праву сторону дороги. Чи їхали назустріч інші автомобілі, він не бачив. Машина збила брата тоді, коли він вже майже добіг до правого узбіччя. Стверджує, що машина їхала саме по їх лівій полосі, а потім різко дала вправо. З якою швидкістю рухався автомобіль не пригадує, але швидкість була висока. Точно не може стверджувати за скільки метрів почув шум автомобіля.
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що в той день чоловік забрав її з роботи та вони їхали по автодорозі з с. Звиняч Чортківського району. Десь за 60 метрів вони побачили двох хлопців, які рухались по лівій стороні дороги ближче до узбіччя. Потерпілий оглянувся, одною ногою ступив назад, а потім різко почав перебігати дорогу. Вона побачила хлопців десь за 60 м, саме тоді чоловік подав сигнал. Потерпілий повернувся не відразу, може не почув сигнал. Потерпілий йшов з братом, дорогу перебігав саме потерпілий один. Чоловік почав тормозити, намагався зупинити, але не зміг уникнути наїзду. Це все відбулось за секунди. З якою швидкістю рухався чоловік не знає. Збили потерпілого правою частиною автомобіля. Спричинену шкоду відшкодували потерпілому повністю.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 12.07.2015 року вона з чоловіком їхали в село Озеряни Борщівського району. Проїхали с Звиняч і вона побачила хлопців, які йшли по лівій стороні дороги назустріч автомобілю, яким керував її чоловік. Десь за 80 метрів від зустрічного автомобіля, один з хлопців раптово почав перебігати дорогу. Чому один з них почав перебігати дорогу, їй не відомо. Сигналу іншого автомобіля вона не чула, не бачила, чи водій зустрічного автомобіля зменшував швидкість, чи ні, перед наїздом. За дорогою постійно не спостерігала, а тому стверджувати не може. Шофер збив хлопця на тій частині дороги, по якій він їхав, правій, потім викликав швидку. Дорога ніби була нормальна, в деяких місцях трохи нездала. Аналогічні покази дав і свідок ОСОБА_13 . При цьому суд оцінює покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 частково критично.
Крім того, в судовому засіданні судом безпосередньо дослідженні докази, які були наданні стороною обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи щодо обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України та не суперечать іншим зібраним у справі доказам, а тому судом в розумінні положень ст.ст.84-86 КПК України визнаються належними і допустимими доказами, а саме:
висновок експерта № 933 від 14 липня 2015 року 20 липня 2015 року судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_3 , відібраної 12 липня 2015 року о 18.00 годині метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;
висновок експерта № 932 від 14 липня 2015 року 20 липня 2015 року судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_5 , відібраної 12 липня 2015 року о 16 годині 40 хвилин, метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;
висновок експерта № 295 від 16 вересня 2015 року судово - медичної експертизи за медичними документами на ім`я ОСОБА_5 , 1999 року народження, з якого вбачається, що враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань у ОСОБА_5 за час перебування в лікарнях, виявлено слідуючі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозгова травма із забоєм головного мозку та переломом склепіння та основи черепа; закритий перелом правої малогомілкової кістки, садна на шиї, лівій руці та обох ногах. Спричинений ОСОБА_5 комплекс ушкоджень (закрита черепно-мозгова травма із забоєм головного мозку та переломом склепіння та основи черепа; закритий перелом правої малогомілкової кістки, садна на шиї, лівій руці та обох ногах), за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, відноситься до категорії тяжких. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид та властивості, утворились від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах, викладених в постанові;
протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2015 року з схемою та фото таблицею до протоколу слідчого експерименту, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 , в присутності понятих добровільно розповів про обставини ДТП;
протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2015 року з схемою та фото таблицею до протоколу слідчого експерименту, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_3 , в присутності понятих, добровільно розповів про обставини ДТП.
При цьому, суд зазначає, що стороною захисту не було в повній мірі використано ст. 22 КПК України, згідно якої передбачене самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Захисник обмежився лише неодноразовою подачею пояснень на висновки експерта, однак клопотань з цього приводу щодо збирання та подання суду інших доказів, чи проведення повторних чи додаткових експертиз з іншими вихідними даними, які б підтверджувались належними та допустимими доказами, суду не заявляв.
Суд, же при цьому, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови обвинуваченому та потерпілому для реалізації його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_15 , у відповідності до зазначених науково-методичних рекомендацій, настає в момент, коли пішохід вибігає на проїзну частину дороги (ліву її смугу відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ), але не пізніше входу пішохода в небезпечну зону.
У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних та обставинах, встановлених в процесі проведення досліджень, водій ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху); 11.3, 12.3, 12.4 ПДР України, зміст яких наведений у п.2.4 цього висновку.
Показання водія ОСОБА_3 про обставини ДТП не є спроможними з технічної точки зору. Показання пішохода ОСОБА_5 про механізм розвитку ДТП, слід вважати спроможними, з технічної точки зору.
Причиною настання досліджуваної ДТП, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху); 11.3, 12.3, 12.4 ПДР України, зміст яких наведений у п. 1 дослідницької частини цього висновку.
Вказані висновки експерт повністю підтвердив, будучи допитаним в судовому засіданні після дослідження висновку додаткової судової авто технічної експертизи № 804/17-22 від 25.10.2017 року.
Згідно витрат на проведене лікування від 25.09.2015 року, виданої Комунальною установою Тернопільської обласної ради «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» вбачається, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі КУТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» з 12.07.2015 року по 21.07.2015 року становить в загальній сумі 2609, 55 гривень.
Згідно акту № 468 здачі приймання висновку експерта № 468/15-22 від 154 вересня 2015 року вбачається, що вартість проведеної експертизи становить 1305, 60 гривень.
Згідно акту № 368 здачі приймання висновку експерта від 20 липня 2015 року вбачається, що вартість проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи становить 1996, 80 гривень.
Згідно акту № 366 здачі приймання висновку експерта № 366/15-22 від 20 липня 2015 року вбачається, що вартість проведеної судової авто технічної експертизи становить 1414, 50 гривень.
Згідно акту № 631 здачі приймання висновку експерта № 631/15-22 від 07 грудня 2015 року вбачається, що вартість проведеної судової автотехнічної експертизи становить 1920, 00 гривень.
Згідно акту № 804 здачі приймання висновку експерта № 804/17-22 від 25 жовтня 2017 року вбачається, що вартість проведеної додаткової судової авто технічної експертизи становить 3590,20 гривень.
Дії ОСОБА_3 суд вважає вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України (в редакції від 24.09.2008 року) за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю як показами обвинуваченого, який хоч і вину не визнає, однак на початку судового розгляду визнавав вину частково, так і показами потерпілого, свідків, експерта та дослідженими письмовими доказами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину не визнає, не розкаюється у вчиненому, призначає йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Беручи до уваги позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_16 , той факт, що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, повністю відшкодував спричинену матеріальну шкоду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 Кримінального кодексу України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України вважає покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд зазначає, що вдповідно до ч.2, ч.4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального право порушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд вважає, що прокурором доведено поза усяким сумнівом подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, вид і розмір шкоди, завданої злочином та процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України суд вважає, повне відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, та той факт, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та позитивно характеризується за місцем проживання.
Відповідно до вимог ст. 1206 Цивільного Кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
На підставі викладеного суд вважає, що цивільні позови прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Фінансового управління Чортківської районної державної адміністрації та в інтересах Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 415 гривень 89 копійок та 2609 гривень 55 копійок підлягають до задоволення в повному обсязі.
Питання судових витрат по справі суд вважає, вирішити у відповідності до ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України вважає покласти на ОСОБА_17 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення, а для засудженого, що утримується під вартою в той же строк з часу отримання ним копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя/підпис/
Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/2452/15-к
Вирок набрав законної сили " " __________________ року.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано " " __________________ року.

Секретар: