АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/6/18 Справа № 698/320/13-к Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляціями прокурора Катеринопільського району Черкаської області ОСОБА_13 , захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_10 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тойкіно Больше-Соснівського району Пермської області Російська Федерація, росіянина, громадянина України, з середньо - технічною освітою, розлученого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.09.2010 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, вирок вирішено виконувати самостійно,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання - 11 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання вирішено обчислювати з 16 вересня 2010 року з часу його затримання та взяття під варту.

Стягнуто в дохід держави: судові витрати за проведення експертиз: 257,76 грн. + 154,80 грн. + 2 480,64 грн. + 588,48грн. + 7 959, 60 грн. =11 441, 28 грн. Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_10 засуджений за те, що він 15 вересня 2010 року в період часу з 02 год. 00 хв. до 02 год. 34 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання спиртних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_14 , знаходився на проїжджій частині дороги, напроти домоволодінь за АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 через глузування останнього з приводу подружньої невірності його колишньої дружини, ОСОБА_10 , обурившись та не бажаючи вислуховувати образи з боку ОСОБА_14 , умисно, з метою вбивства ОСОБА_14 дістав із поясної сумки, яку носив при собі, власний розкладний ніж. Після цього, розклавши лезо та утримуючи ніж у своїй правій руці, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_14 , який знаходився в положенні стоячи обличчям до нього, та клинком ножа наніс один удар в область грудної клітки ОСОБА_14 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя: а саме, проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням хрящової частини 6-го міжребір`я та крайове ушкодження грудини, як одне ціле, ушкодження серцевої сумки та серця, внаслідок якого настала смерть потерпілого. Після отриманого удару ОСОБА_14 упав обличчям та верхніми кінцівками на асфальтоване покриття проїзної частини, а ОСОБА_10 відразу зник з місця вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, прокурор Катеринопільського району Черкаської області ОСОБА_13 , захисник засудженого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 та сам засуджений ОСОБА_10 подали апеляції.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Катеринопільського районного суду від 17.02.2015 року та постановити новий, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_10 , прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Зазначає, що місцевим судом не враховано в повній мірі ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, який свою вину у скоєному злочині не визнав, з метою уникнути відповідальності за вчинене ним злочинне діяння під час судового розгляду вводив учасників судового процесу в оману, перекручуючи свої показання. Також судом не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_15 , який є раніше судимим.

Указує, що під час судового розгляду справи, не зважаючи на наявність прямих доказів вини, ОСОБА_10 не змінив свого ставлення до вчиненого, що свідчить про не усвідомлення ним всього ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним діяння та безповоротності наслідків злочину.

Крім того, зазначає прокурор, аналізуючи особу засудженого, який на час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, його поведінку під час судового розгляду кримінальної справи, ставлення до вчиненого та обставини вчинення злочину, зважаючи на значний резонанс злочину серед суспільства, призначене судом покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України не в повній мірі забезпечує виправлення останнього та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

В своїй апеляції з доповненнями захисник ОСОБА_11 просить скасувати вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.02.2015 року та закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду є незаконним та постановлений з грубим порушенням норм кримінального і кримінально-процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судове слідство проведено однобічно з порушенням принципу змагальності та вимог ст. 22 КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності документів, які б підтверджували законність тримання ОСОБА_10 під вартою у період часу приблизно з 15:00 год. 15.10.2010 року до 08:00 год. 16.10.10 року, та проігнорував, що 15.10.10 р. ОСОБА_10 зазнав тортур і погодився писати визнання, які також продовжувалися 16.10.10 року.

Крім того, ОСОБА_10 фактично не правильно вказав місце, де був знайдений ніж, що підтверджує його показання в частині непричетності до злочину, внаслідок чого він показував місце, де викинув ніж не вірно, навмання, оскільки, де дівся ніж, йому було невідомо. Так, відповідно до протоколу огляду ніж, начебто використаний ОСОБА_16 для вбивства, був знайдений працівниками міліції неподалік перехрестя вулиць Енгельса-Комсомольська у м. Звенигородка з тильної сторони готелю «Колос», однак ОСОБА_10 вказував, що викинув ніж на територію приватного домоволодіння, де він не був знайдений (т.1. а.с. 127).

Також суд першої інстанції не надав оцінку факту відсутності відбитків пальців і крові потерпілого на ножі. При цьому, стверджує апелянт, реально повністю знищити такі докази (кров і потовиділення) можливо лише за умови наполегливих і тривалих дій із застосуванням технічних знарядь, спеціальних миючих засобів тощо. Однак, таких обставин встановлено не було, а тому хибні висновки суду щодо належності ножа ОСОБА_10 ґрунтуються лише на припущені і жодним чином не підтверджуються доказами.

Зазначає, що висновок суду щодо показань свідків протирічить обставинам, які суд зазначає як достовірні, оскільки ОСОБА_10 дійсно, як показали свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , вийшов разом з потерпілим приблизно о 02:10 з кафе (адже їх ще не бачив свідок ОСОБА_18 , який проїжджав поруч в 20:10, і нікого не бачив на вулицях) й пішов додому, тому що о 02:20 він вже був вдома. Якщо б він у нетверезому стані разом із потерпілим пішов у напрямок райвідділу близько 02:15, у нього для вчинення злочину, ретельного витирання і викидання ножа та подолання відставні у 700 метрів залишалося б 5 - 10 хвилин, бо в 02:20 його вже почула вдома ОСОБА_19 (колишня дружина).

Крім того, вказує захисник, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (т. 2 а.с. 1-8), які вказували, що ОСОБА_10 визнавав, що він здійснив убивство ОСОБА_14 , показання яких долучено до справи на досудовому слідстві, на виклики до суду не з`явились, відповідно до адресної довідки за адресами, які вказано в протоколах ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не значаться. Відповідно до довідки Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області в період вересня 2010 року ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в ІТТ Звенигородського РВ ГУМВС України в Черкаській області не утримувались. В матеріалах справи відсутня постанова слідчого про застосування заходів безпеки відносно свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Тому, протоколи допиту цих свідків викривають штучне створення доказів вини засудженого. Разом з тим, місцевий суд не визнав ці протоколи доказами, що підтверджують показання ОСОБА_10 щодо застосування відносно нього незаконних методів слідства.

Також, не доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину показання свідка ОСОБА_22 щодо часу, в який він бачив ОСОБА_14 з ОСОБА_23 , які спростовуються показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Крім того, стверджує захисник, не можна вважати належним доказом у справі протокол огляду місця події від 24.09.2010 року.

Також залишається не з`ясованим факт появи тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_14 , оскільки не відповідають дійсності твердження, що ОСОБА_14 упав обличчям та верхніми кінцівками на асфальтоване покриття проїзної частини, та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_26 , який зазначав, що труп перебував у положенні лицем до верху. Ці показання також підтверджуються протоколом огляду місця події від 15.09.2010 року та протоколом відтворення обстановки та обставин події від 29.02.2012 року.

Поза увагою суду щодо явки з повинною ОСОБА_10 залишилися факти, на які посилався останнім, зокрема, пояснення свідка ОСОБА_27 , про те, що ОСОБА_10 був фактично затриманий і доставлений до райвідділу 15.09.10 року приблизно о 07:00; відсутність у журналі «Реєстрації виведення затриманих і взятих під варту осіб з камер» поміток про вивезення ОСОБА_10 навіть на слідчі дії, які відбувалися 16.09.10 року; наявність сумнівного рішення суду на підставі сфальсифікованих рапортів працівників міліції, з якого вбачається, що ОСОБА_10 був навмисно позбавлений свободи і знаходився без вини в приміщенні ІТТ; у вироку не згадується висновок судово-медичної експертизи № 94/8 (т. 1, а. с. 99), який досліджувався у суді, згідно з яким в ОСОБА_10 виявлено ряд тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості; відсутність будь-яких інших, крім заплямованої кров`ю куртки, речових доказів, які б беззаперечно підтверджували причетність ОСОБА_10 до вбивства.

Крім того, в ході судового слідства ОСОБА_10 неодноразово наголошував, що на його куртці не було слідів крові, а тому має місце штучне створення доказів його винуватості шляхом нанесення відбитків крові потерпілого на його куртку, у яку з 14 на 15 вересня 2010 р. він був одягнутий. При цьому, суд першої інстанції також в ході судового слідства не з`ясовував обставин появи на речах ОСОБА_10 , зокрема на білих кросівках та джинсових штанах, слідів, схожих на кров, після того, як їх було оглянуто слідчим та понятими.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_10 просить скасувати вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.02.2015 року та закрити кримінальну справу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду є незаконним та постановлений з грубим порушенням норм кримінального і кримінально-процесуального закону.

Указує, що місцевий суд, надаючи оцінку його показанням, зазначаючи у вироку, що вони послідовні і не містять суперечностей з іншими фактичними обставинами встановленими слідством, не надав оцінку факту недостовірності його показань в частині місцезнаходження ножа. Також суд не надав оцінки факту відсутності його відбитків пальців та крові потерпілого на ножі. Висновки суду щодо належності ножа засудженому ґрунтуються на припущеннях і жодним чином не підтверджуються доказами.

Крім того, зазначає апелянт, висновок суду про те, що він разом з потерпілим повернув на вулицю Енгельса у бік міліції, а потім вчинив злочин, після чого стер всі сліди з ножа та добіг додому, суперечить показанням свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Також суд першої інстанції не взяв до уваги його неодноразові заяви з приводу того, що всі слідчі дії (допити, відтворення обстановки і обставин вчинення злочину, відібрання явки з повинною) проводились із застосуванням тортур та нанесенням тілесних ушкоджень.

Крім цього, суд залишив поза увагою відсутність документів, які б підтверджували законність його тримання під вартою у період часу з 15.10.2010 року до 20.09.10 року.

Зазначає, що висновок місцевого суду щодо безпідставності твердження засудженого про те, що він оговорив себе внаслідок застосування до нього насильства з боку працівників міліції, зроблений судом на підставі постанови старшого помічника Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_29 від 23.09.2010 р. про відмову у відкритті кримінальної справи за заявою ОСОБА_10 про застосування відносно нього незаконних методів слідства, свідчить про порушення судом вимог Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у матеріалах кримінальної справи наявні протоколи медичного обстеження від 15.09.10 року та від 20.09.10 року, в яких зазначається, що 15.09.10 року він не мав на собі жодних пошкоджень, а вже 20.09.10 року такі пошкодження мали місце.

Водночас, вказує апелянт, одна із основних правових позицій ЄСПЛ полягає у тому, що коли особу взято під варту в поліції здоровою, але на час звільнення з-під варти ця особа має ушкодження, у держави виникає обов`язок забезпечити достовірне пояснення причин таких ушкоджень, а в разі неспроможності зробити це, виникає питання про порушення ст. 3 Конвенції (рішення у справі "Томазі проти Франції").

Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки його зізнавальним показанням, які були отримані внаслідок жорстокого поводження, на предмет їх законності та за відсутності ефективного розслідування скарг прокуратурою, що призвело до відсутності всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. При цьому, судом не враховано порушення принципу кримінально-процесуального законодавства, згідно з яким забороняється домагатись показань обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у справі, шляхом насильства, погроз та інших незаконних заходів відповідно ч. 3 ст. 22 КПК. Крім того, в порушення ст. 87 КПК України 1960 року повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, про що ним усно заявлялося клопотання під час відкриття судового засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляцію прокуратури та заперечила проти апеляції засудженого та його захисника.

Засуджений та його захисники підтримали апеляції, подані засудженим та захисником ОСОБА_11 , з мотивів, які в них наведені, та заперечили проти апеляції прокурора й просили її відхилити.

В ході апеляційного провадження за клопотанням як сторони обвинувачення, та згодою інших учасників судового провадження були повторно досліджені наступні документи, які містяться у матеріалах провадження.

Під час допиту в суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 заперечив свою винуватість і показав, що вечором 14 вересня 2010 року він зустрівся з ОСОБА_14 . Вони разом відпочивали, спілкувалися, вживали алкогольні напої, переходячи з бару в бар. В одному з барів вони стали свідками події, коли мати била свою доньку. ОСОБА_14 пропонував йому йти до поліції, щоб виступити свідками цієї події, однак від відмовився і пішов додому, а ОСОБА_14 пішов у напрямку до райвідділу поліції. Вранці до нього додому прийшли працівники поліції й забрали до райвідділу. Розпитували за вбивство ОСОБА_14 , про яке він нічого не знав. Потім його повели в суд, де суддя засудив його до 5 днів адміністративного арешту за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), а саме за те, що він вранці 15 вересня 2010 року біля бару голосно нецензурно лаявся.

Після цього його повернули в КПЗ, де наділи наручники, пакет на голову і повезли до лісу. Там його бли і катували за допомогою електроструму, вимагаючи зізнання. По поверненню в КПЗ його знову били, й це продовжилося і наступного дня. Після цього він, не витримавши тортур, надав визнавальні покази, підписав документи і надалі також давав такі покази, боячись катувань.

- дані протоколу огляду місця події від 15.09.2010 р. з таблицею зображень, де було оглянуто частину проїзної дороги розмірами 20x4 м., розташованої по АДРЕСА_3 в районі розташування домоволодіння АДРЕСА_2 по лівій та № 117 по правій стороні вулиці Енгельса, де виявлено труп ОСОБА_14 (т-1, а.с. 5-37);

- дані акту судово - медичного дослідження № 44 від 15.09.2010 р., де вказано, що причиною смерті ОСОБА_14 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею і привело до тампонади серця кров`ю, що потрапила в серцеву сумку. Виходячи з враженості трупних явищ, смерть ОСОБА_14 настала близько 8 10 годин до дослідження трупа в морзі (т. 1 а. с. 39-41);

- дані протоколу огляду трупа від 15.09.2010 р. з фототаблицею, де було проведено слідчим огляд трупа ОСОБА_14 (т. 1 а. с. 42-45);

- дані пояснень від 15.09.2010 р., де відібрано пояснення у свідка ОСОБА_30 (т. 1 а.с. 50-53);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_26 (т. 1 а.с. 68);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 89-91);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_31 (т. 1 а.с. 73);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 92-93);

- дані супровідного листа начальника Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_32 від 15.09.2010 р., де вказано, що направляється на медичний огляд для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 95);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_24 (т. 1 а.с. 70);

- дані протоколу допиту свідка від 15.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_33 (т. 1 а.с. 74);

- дані висновку експерта № 94/8 від 09.02.2011 р., де вказано, що в ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, на другому пальці правої кисті, на правій і лівій гомілках, які спричинені дією яких-небудь тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 99);

- дані протоколу огляду місця події від 15.09.2010 р., де було оглянуто будинковолодіння ОСОБА_19 , розташоване по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 102);

- дані протоколу допиту свідка від 16.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_34 (т. 1 а.с. 122);

- дані протоколу явки з повинною від 16.09.2010 р., де вказано, що ОСОБА_10 з`явився з повинною до Звенигородського РВ УМВС (т. 1 а.с. 125-126);

- дані пояснень від 16.09.2010 р., де було відібрано пояснення в ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 127-130);

- дані протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17.09.2010 р., де було проведено відтворення обстановки та обставин події - вбивства ОСОБА_14 за участю ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 160-165);

- дані висновку експерта № 44/21 від 02.02.2011 р., де вказано, що причиною смерті ОСОБА_14 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею і привело до тампонади серця кров`ю, що потрапила в серцеву сумку (т. 1 а. с. 169-170);

- дані протоколу огляду предметів від 22.09.2010 р., де вказано, що здійснено огляд чоловічої куртки, яка була вилучена 15.09.2010 р. під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку АДРЕСА_1 (т-1, а.с. 184-185);

- дані протоколу огляду місця події від 24.09.2010 р., де була оглянута вул. Енгельса на кутку з вул. Комсомольська в м. Звенигородка, з фототаблицею, на якій зафіксовано ніж, який знайдено під деревом на кутку зазначених вулиць (т-1, а.с. 213-219);

- дані висновку експерта № 1-832 від 07.10.2010 р., де вказано, що на поверхні ножа слідів рук не виявлено (т. 1 а. с. 233-234);

- дані протоколу допиту свідка від 28.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_20 (т.- 2 а.с. 1-4);

- дані протоколу допиту свідка від 28.09.2010 р., де проведено допит свідка ОСОБА_21 (т.- 2 а.с. 5-8);

- дані довідки т.в.о. начальника Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_35 № 3926 від 12.07.2011 р., де вказано, що в період вересня 2010 року ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в ІТТ Звенигородського РВ УМВС не утримувалися (т.- 2 а.с. 224);

- дані відповіді адресно-довідкового бюро УМВС України в Черкаській області від 09.07.2011 р., де вказано, що відомостей про прописку, виписку на ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не має (т.- 2 а.с. 226);

- дані висновку експерта № 196 від 25.11.2010 р. з ілюстрованою таблицею, де вказано, що на наданій на експертизу куртці виявлена кров людини, генетичні ознаки якої являються змішаними і містять як генетичні ознаки, встановлені в зразку крові ОСОБА_36 , так і генетичні ознаки невстановленої особи (т. 2 а. с. 22-25);

- дані протоколу додаткового огляду речових доказів від 24.12.2010 р., де вказано, що зроблено додатковий огляд речових доказів, а саме: ножа, куртки, зразків крові ОСОБА_10 , зразків крові ОСОБА_14 , зразків слини ОСОБА_10 , з метою окремого їх упакування для призначення судової медико-криміналістичної експертизи по ножу (т-2, а.с. 49);

- дані постанови про призначення судової медико-криміналістичної експертизи від 24.12.2010 р., де призначено по кримінальній справі № судову медико-криміналістичну експертизу щодо утворення тілесних ушкоджень, що виявленні на трупові ОСОБА_14 за рахунок їх спричинення ножем, що вилучений під час огляду місця події від 24.09.2010 р. (т-2, а.с. 50);

- дані висновку експерта № 12МК від 01.02.2011 р., де вказано, що можливість виникнення ушкоджень на шкіряному клапті та фрагменті грудини від трупа ОСОБА_14 від дії клинка ножа, наданого на експертизу, не виключається. Можливість заподіяння вказаних тілесних ушкоджень за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи, не виключається (т. 2 а. с. 53-54);

- дані постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.09.2010 р., якою відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо неправомірних дій працівників Звенигородського РВ ГУМВС України в Черкаській області відносно ОСОБА_10 під час тримання останнього в ІТТ Звенигородського РВ ГУМВС України в Черкаській області, в зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. ст. 364, 365 КК України (т-2, а.с. 76-77);

- дані протоколу додаткового допиту обвинуваченого від 01.02.2011 р., де проведено допит обвинуваченого ОСОБА_10 (т.- 2 а.с. 80-83);

- дані постанови про здачу речових доказів в камеру схову речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області від 02.02.2011 р., де вказано, що речові докази, а саме: дактилоплівку з мікронакладеннями з лівої руки трупа ОСОБА_14 , дактилоплівку з мікронакладеннями з правої руки трупа ОСОБА_14 , зрізи нігтів з лівої руки трупа ОСОБА_14 , зрізи нігтів з правої руки трупа ОСОБА_14 , зразки волосся з лобної, потиличної, тім`яної, лівої скроневої та правої скроневої частин голови трупа ОСОБА_14 , марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору з лівої руки трупа ОСОБА_14 , марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору з правої руки трупа ОСОБА_14 , марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору з об`єкту № 2, марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору з об`єкту № 7, дві пачки з-під цигарок, пара кросівок білого кольору, джинсові штани оливкового кольору, футболка, зразки волосся з лобної, потиличної, тім`яної, лівої скроневої та правої скроневої частин голови ОСОБА_10 , піджак, футболка, джинсові штани, ремінь, пара туфель, шкарпетки, плавки, куртка бежевого кольору ОСОБА_10 , марлевий тампон зі зразком слини ОСОБА_10 , марлевий тампон зі зразком крові ОСОБА_10 , марлевий тампон зі зразком крові ОСОБА_14 здано на зберігання в камеру схову речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області (т-2, а.с. 87);

- дані квитанції про приймання речових доказів від 02.02.2011 р., де вказано, що речові докази прийнятті до камери зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області (т.- 2 а.с. 88);

- дані постанови про уточнення часу вчинення злочину від 18.02.2011 р., якою постановлено вважати вірним час вчинення злочину, а саме, час вчинення ОСОБА_10 умисного вбивства ОСОБА_14 15 вересня 2010 року в період часу з 02.00 по 02.39 годин (т-2, а.с. 118-119);

- дані акту судово-медичного обстеження № 94 від 20.09.2010 р., де вказано, що в ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, на другому пальці правої кисті, на правій і лівій гомілках. Описані тілесні ушкодження спричинені дією яких-небудь тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Всі вище описані тілесні ушкодження знаходяться в межах досягаємості власної руки оглянутого. Яких-небудь судово-медичних даних, які могли б свідчити про дію електричного струму на тіло оглянутого, не виявлено (т. 2 а. с. 205);

- дані ксерокопії журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння, де вказано, що під порядковим номером 356 15.09. о 10 год. 30 хв. вчинено запис про огляд ОСОБА_10 й в графах «Результат лабораторного обстеження» та «Результат огляду» зазначено «Алконт 0,7 %» та «Інт-я внасл. вжив. алкоголю» відповідно (т-3, а.с. 4-6);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено допит свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_38 під час судового слідства (т.- 3 а.с. 19);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено допит свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_39 під час судового слідства (т.- 3 а.с. 20);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено допит свідка ОСОБА_40 під час судового слідства (т.- 3 а.с. 21);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено допит свідка слідчого ОСОБА_41 під час судового слідства (т.- 3 а.с. 22);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено допит свідків ОСОБА_42 та ОСОБА_43 під час судового слідства (т.- 3 а.с. 23);

- дані протоколу судового засідання від 18.04.2011 р., де проведено огляд оригіналу журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння (т.- 3 а.с. 24);

- дані протоколу додаткового допиту свідка від 29.02.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_26 (т.- 4 а.с. 19-21);

- дані протоколу відтворення обстановки та обставин події від 29.02.2012 р. з таблицею зображень, де було проведено відтворення обстановки та обставин події, що відбулась 15.09.2010 р. на вул. Енгельса в м. Звенигородка за участю свідка ОСОБА_26 (т. 4 а.с. 22-24);

- дані протоколу допиту свідка від 29.02.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_44 (т.- 4 а.с. 25);

- дані висновку експерта № 1/317 від 21.03.2012 р. з таблицею зображень, де вказано, що в першопочатковий зміст рукописного тексту в графі № 356 було внесено зміни шляхом нанесення непрозорої речовини білого кольору на цифру «9» з подальшим виконанням поверх цієї речовини цифри «0» та дописки цифри «1» попереду цифри «0». Першопочатковим текстом в графі № 356 був текст «15.09» та «0930», який було змінено на текст «15.09» та «1030», шляхом виправлення та дописки (т.- 4 а.с. 73-79);

- дані висновку експерта № 20-156 від 28.03.2012 р. з ілюстративною таблицею, де вказано, що на представленій на дослідження куртці ОСОБА_10 виявлена кров людини. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_45 , слідів крові на куртці ОСОБА_10 (об`єкт № 4). Генетичні ознаки слідів крові на куртці ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_46 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, виявлених у зразку крові ОСОБА_14 та об`єкті № 4, складає 2,97 х 10-26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 33 септильйонів осіб. Походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_10 та ОСОБА_45 виключається. Генетичні ознаки слідів крові на куртці ОСОБА_10 (об`єкт № 5) не встановлені. В ході перевірки ДНК-профілю ОСОБА_45 за обліком генетичних ознак людини встановлено наступне: генетичні ознаки слідів крові в об`єкті № 3 (висновок НДЕКЦ при ГУ МВС України в Запорізькій області № 196 від 25.11.2010) є змішаними і містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_14 та ОСОБА_45 (т.- 4 а.с. 86-91);

- дані протоколу допиту свідка від 06.03.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_47 (т.- 4 а.с. 93-94);

- дані протоколу допиту свідка від 06.03.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_27 (т.- 4 а.с. 95-98);

- дані протоколу допиту свідка від 06.03.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_42 (т.- 4 а.с. 100-101);

- дані протоколу судового засідання від 26.04.2012 р., де надавав пояснення ОСОБА_10 та проведено допит свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_44 та ОСОБА_48 під час судового слідства (т.- 4 а.с. 203);

- дані протоколу судового засідання від 26.04.2012 р., де проведено допит свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 під час судового слідства (т.- 4 а.с. 204);

- дані протоколу судового засідання від 08.05.2012 р., де проведено допит свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_39 під час судового слідства (т.- 4 а.с. 207);

- дані протоколу судового засідання від 08.05.2012 р., де проведено допит свідків ОСОБА_37 та проведено судом огляд речових доказів під час судового слідства (т.- 4 а.с. 208);

- дані протоколу огляду предметів від 22.09.2010 р., де вказано, що здійснено огляд предметів, вилучених під час огляду місця події за адресою м. Звенигородка, вул. Енгельса, Черкаської області, предметів, вилучених протоколом огляду трупа ОСОБА_14 , предметів, вилучених протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , предметів, вилучених протоколом відібрання зразків для експертного дослідження в ОСОБА_10 (т-1, а.с. 192-195);

- дані постанови про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи від 05.03.2012 р., відповідно до якої було призначено по кримінальній справі № повторну судову молекулярно-генетичну експертизу (т.- 4 а.с. 82-84);

- дані протоколу судового засідання від 10.05.2012 р., де проведено допит експерта ОСОБА_50 під час судового слідства (т.- 4 а.с. 209);

- дані протоколу судового засідання від 05.11.2013 р., де проведено допит свідка ОСОБА_47 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 112);

- дані протоколу судового засідання від 05.11.2013 р., де проведено допит свідка ОСОБА_49 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 113);

- дані протоколу судового засідання від 05.11.2013 р., де проведено допит свідка ОСОБА_27 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 114-116);

- дані протоколу судового засідання від 05.11.2013 р., де проведено допит свідка ОСОБА_19 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 116);

- дані протоколу судового засідання від 21.03.2014 р., де проведено допит свідка ОСОБА_26 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 120);

- дані протоколу судового засідання від 15.04.2014 р., де проведено допит експерта ОСОБА_50 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 122);

- дані протоколу судового засідання від 19.08.2014 р., де проведено допит свідка ОСОБА_22 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 125);

- дані протоколу судового засідання від 19.08.2014 р., де проведено допит свідка ОСОБА_45 під час судового слідства (т.- 5 а.с. 126);

- дані диску з відеозаписом відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_10 (т.- 2 обкладинка), в ході якого ОСОБА_10 дає визнавальні покази;

- дані протоколу допиту підозрюваного від 16.09.2010 р., де проведено допит підозрюваного ОСОБА_10 (т.- 1 а.с. 143-151);

- дані постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.09.2010 р., відповідно до якої було відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно працівників Звенигородського РВ ГУМВС України в Черкаській області, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. ст. 364, 365 КК України (т.- 2 а.с. 76-77);

- дані протоколу допиту свідка від 23.03.2012 р., де проведено допит свідка ОСОБА_51 (т.- 4 а.с. 120-122);

- дані, які характеризують ОСОБА_10 . Так, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тойкіно Больше-Соснівського району Пермської області Російська Федерація, росіянин, громадянин України, розлучений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), раніше судимий 27.09.2010 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, вирок вирішено виконувати самостійно. У лікарів психіатра чи нарколога на обліку не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо (т.- 2 а.с. 148-155);

- дані постанови від 15 вересня 2010 року про накладення на ОСОБА_10 стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 днів (Т-6, а.с. 59).

Колегія суддів також витребувала і дослідила за клопотанням сторони захисту речові докази, а саме куртку, штани та взуття ОСОБА_10 , які були на ньому під час затримання. Зокрема, на білих кросівках на шнурках є невеликі плями бурого кольору. На штанинах внизу також є краплі бурого кольору. На куртці плям не виявили, однак на ній є вирізи тканини.

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи, наведені в апеляціях, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду має бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст. 365 КПК 1960 року, вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції. Якщо розгляд апеляції дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, щодо яких апеляції не надійшли, апеляційний суд зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 87 КПК України 1960 року на вимогу хоча б одного учасника судового розгляду справи або за ініціативою суду у суді першої чи апеляційної інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 КПК України 1960 року, у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині першій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд: 1) виносить ухвалу про залишення вироку чи постанови без зміни, а апеляції - без задоволення; скасування вироку чи постанови і повернення справи прокуророві на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд в суд першої інстанції; скасування вироку чи постанови і закриття справи; зміну вироку чи постанови; 2) постановляє свій вирок, скасовуючи повністю чи частково вирок суду першої інстанції; 3) постановляє свою постанову, скасовуючи повністю чи частково постанову суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 367 КПК України 1960 року, підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього Кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є: 1) однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; 2) невідповідність висновків суду, викладених у вироку (постанові), фактичним обставинам справи; 3) істотне порушення кримінально-процесуального закону; 4) неправильне застосування кримінального закону; 5) невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Відповідно до ст. 369 КПК України 1960 року, вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи: 1) коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; 2) коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку (постанові) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) коли висновки суду, викладені у вироку (постанові), містять істотні суперечності.

Вказані вище вимоги закону судом першої інстанції в повному обсязі не виконані. Колегія суддів вважає, що висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, без усунення яких вирок неможливо вважати законним і обґрунтованим.

Серед значної кількості доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_10 , чільне місце посідають докази, джерелом яких є його власні покази, свідчення, пояснення в ході допитів, явки з повинною, покази під час відтворення обстановки і обставин події тощо.

Зокрема, серед таких доказів в оскаржуваному вироку указуються:

- визнавальні покази ОСОБА_10 , надані ним на досудовому слідстві під час допиту у якості підозрюваного 16 вересня 2010 року (Т-1, а.с. 143-151);

- дані протоколу явки з повинною ОСОБА_10 від 16 вересня 2010 року (Т-1, а.с. 125-126);

- дані протоколу відтворення обстановки і обставин події від 17 вересня 2010 року, де ОСОБА_10 дає визнавальні покази щодо вбивства (Т-1, а.с. 160-165);

Вказані вище дані суд оцінив в сукупності з іншими наявними у справі доказами, на ґрунті чого зробив висновок про винуватість ОСОБА_10 . Разом з тим, позиція суду першої інстанції щодо можливості ґрунтування висновків на основі указаних вище доказів щодо визнання обвинуваченим своєї вини в ході досудового слідства викликає обґрунтований сумнів.

В ході апеляційного перегляду вироку було встановлено, що постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2010 року (Т-6, а.с. 59) ОСОБА_10 за дрібне хуліганство був підданий адміністративному стягненню у виді арешту строком на 5 днів. Тобто у період з 15 вересня 2010 року (день убивства) по 19 вересня 2010 року включно він перебував під юрисдикцією держави як особа, яка арештована. При цьому всі указані у вироку визнавальні покази ОСОБА_10 були отримані відповідно до дат окремих слідчих дій саме в цей період.

Крім цього, згідно з актом судово-медичного обстеження № 94 від 20 вересня 2010 року (наступний день після закінчення адміністративного арешту), у ОСОБА_10 були констатовані тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, другому пальці правої кисті, на правій і лівій гомілках. Тілесні ушкодження були спричинені за 4-6 днів до моменту освідування (Т-2, а.с. 205).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_10 неодноразово вказував на те, що під час відбування ним адміністративного арешту до нього застосовувалися незаконні методи досудового слідства, зокрема його били, катували електрострумом, чим змусили надати визнавальні покази стосовно себе за обвинуваченням у вбивстві .

З приводу цього Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях (Нечипорук і Йонкало проти України, Шабельник проти України, Томазі проти Франції, інші) неодноразово вказував на недопустимість випадків нелюдського поводження з особами в принципі і стосовно тох, які перебувають під юрисдикцією держави, особливо в контексті проявів їх катування з метою отримання зізнання.

Суд неодноразово вказував, що такі випадки мають ретельно перевірятися, й така перевірка має бути ефективною. Тобто для такої перевірки недостатньо того, що відповідним органом не було знайдено підтвердження наявності в діях певних осіб складу злочину щодо указаних обставин. Результатами перевірки має бути надана однозначна відповідь на питання щодо походження у особи виявлених тілесних ушкоджень, якщо є підстави вважати, що вони виникли у той час, коли така особа перебувала під юрисдикцією держави, будучи затриманою, взятою під варту, арештованою тощо. За відсутності ясної відповіді на це питання позитивне зобов`язання держави щодо належної перевірки цих обставин неможливо вважати належно виконаним.

Натомість з цього питання у матеріалах справи є лише постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за фактами, які указував обвинувачений у своїй заяві про застосування до нього недозволених методів слідства (Т-2, а.с. 76-77). Відповіді на питання щодо походження у ОСОБА_10 наявних у нього описаних вище тілесних ушкоджень вказана постанова не містить. В контексті цього відсутні висновки суду про можливість визнання цих доказів допустимими.

У зв`язку з цим, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції однобічно оцінив зазначені вище докази стосовно визнавальних показів обвинуваченого, не надавши їм всебічного аналізу. Враховуючи, що висновок суду про винуватість особи ґрунтується на сукупності доказів, до складу якої входять й зазначені вище докази, колегія суддів вбачає, що висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, що є підставою для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

В ході нового судового розгляду суд першої інстанції має ретельно проаналізувати кожний наявний доказ на предмет його допустимості, й, у випадку належного підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні поставленого йому у вину злочину, має призначити покарання відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України.

В контексті указаного вище, оцінювати доводи апеляційної скарги прокурора, а також окремі інші доводи з апеляцій обвинуваченого і захисника, колегія суддів не вбачає доцільним з метою уникнення будь-якого впливу на позицію суду першої інстанції в ході повторного розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 323, 365, 366, 367, 370, 374 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляції прокурора Катеринопільського району Черкаської області ОСОБА_13 , захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_10 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :