В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

за участі обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області; що працював на посаді прибиральника рухомого складу ПП «Шипшина»; не одруженого; з середньою освітою; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 03.04.2016 року, приблизно о 21 годину 30 хвилин діючи з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку 17 по вул. Ицхака Рабіна в м. Одесі намагався відкрито, шляхом ривка, заволодіти майном ОСОБА_6 , а саме: пляшкою горілки «Nemiroff - Деликатная», вартістю 55 гривень 90 копійок. Проте ОСОБА_5 вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та від пояснень відмовився. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду з дотриманням вимог ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів оголошенням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого та визначають долю речових доказів.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-речові докази передано на зберігання потерпілій (розписка);

-обвинувачений був затриманий 27.12.2017 року (протокол затримання);

-обвинувачений вважається таким, що не має судимості на підставі ст. 89 КК України (вимога від 04.04.2016 року, копія вироку від 05 лютого 2015 року, копії ухвал від 25 липня 2016 року та від 11 серпня 2016 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідки від 07.04.2016 та 07.04.2016 року); позитивно характеризується за місцем колишнього навчання, роботи та з місця мешкання (характеристика з Вознесенського професійного ліцею від 04.11.2010 року та подяка від 28 червня 2013 року; характеристики з місця мешкання від 16.01.2018 року та б/д); є сиротою та має хвору бабусю ОСОБА_7 (довідка про склад родини від 16.01.2018 року, довідка про стан здоров`я ОСОБА_7 від 12.01.2018 року; копія посвідчення № 21); має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України закінчений замах на грабіж (відкрите викрадення чужого майна).

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено інших обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він вважається раніше не судимим; його вік - 23 роки та соціальне положення працевлаштований та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а саме відсутність претензій з боку потерпілої, вартість об`єкту злочину, а також наявність обставини що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України з урахуванням вимог ст. 68 КК України у вигляді арешту.

Розглядаючи питання щодо призначення остаточного основного покарання, суд виходить з принципу диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України та не знаходить в даному випадку підстав для призначення іншого покарання, ніж те, про яке сторони висловилися під час судових дебатів.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне об`єкти злочину за провадженням вважати повернутим законній власниці.

Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 181-VIIІ, який набрав законної сили 07.09.2017 р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав та мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Вчинений ОСОБА_5 злочин ч.1 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості. Відомостей щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав у розпорядженні суду не має, при цьому встановлено, що обвинувачений має дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 дав згоду на застосування до нього амністії, вислухавши думки всіх учасників судового провадження з приводу застосування до обвинуваченого положень ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 181-VIIІ, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», і має бути звільненим від призначеного судом покарання за вчинення злочину, передбаченому ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України.

З урахуванням встановлених обставин та наявності підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання суд вважає за необхідне змінити запобіжний заход у відношенні ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а внесену заставу звернути на користь держави на підставі ч.8 ст. 182 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 337, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести місяців арешту.

На підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 181-VIIІ, звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

Змінити запобіжний заход у відношенні ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання чинності вироку суду, звільнивши його з-під варти негайно з зали суду, 08.02.2017 року.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки до набрання чинності вироку суду, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Кошти з депозитного рахунку територіального управління ДСА в Одеській області у розмірі 5 512 гривень, внесені згідно квитанції № N16N33989 від 07 квітня 2016 року звернути в дохід держави.

Об`єкти злочину - пляшку горілки «Nemiroff Деликатная», вважати повернутою законному володільцю.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1