Ухвала
іменем україни

10 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0001017 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року та ухвалу Апеляцінйого суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

За ухвалою місцевого суду, залишеною без змін апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження закрито.
Як встановлено в ухвалі місцевого суду, ОСОБА_6 24 листопада 2014 року у період з 15.00 до 15.20 год, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння біля торгового павільйону № НОМЕР_1 а девятого ряду на території ринку «Центральний 1» на вул. Комунальній, 17 у м. Виноградові, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих загальноприйнятних в суспільстві норм поведінки, безпричинно чіплявся до ОСОБА_7 , яка знаходилась всередині павільйону, і у присутності відвідувачів ринку висловлювався на її адресу нецензурними словами, хапав руками за верхній одяг та демонстративно принижуючи її гідність виштовхав за межі торгового павільйону. Після цього ОСОБА_6 зайшов в середину павільйону, де зірвав розміщені для продажу речі та кинув їх на землю за межі павільйону, в результаті чого речі втратили свою початкову вартість, чим потерплій було завдано матеріальної шкоди та зупинено роботу павільйону на 20 хв.
Крім того, ОСОБА_6 тогож дня в період з 15.30 до 16.00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння біля торгового контейнеру № 260 на території ринку ТзОВ «Урожай» на вул. Шевченка, 8а у тому ж місті, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до існуючих загальноприйнятних в суспільстві норм поведінки, безпричинно пристав до ОСОБА_8 , на адресу якого у присутності відвідувачів ринку висловлювався нецензурними словами та умисно вдарив два рази правим кулаком в обличчя, після чого повалив потерпілого на землю, чим заподіяв легких тілесних ушкоджень.
У касаційній скарзі (з урахуванням доповнень) прокурор просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, про що наводить відповідні доводи. Зокрема скаржник стверджує, що протиправними діями ОСОБА_6 завдана шкода не тільки потерпілим, але й суспільним відносинам, шкоду потерпілим не відшкодовано, своєї вини у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_6 не визнав. Крім того, скаржник зазначає, що судом не було перевірено, чи добровільно написані потерпілими заяви про примирення з ОСОБА_6 , чи відповідають вони дійсності, адже раніше потерпіли заявляли про тиск на них з боку обвинуваченого, вони згідно з даними технічного фіксування судового засідання були відсутні у ньому, хоча з журналу судового засідання убачається протилежне. Усе це, на думку скаржника, унеможливлювало звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 46 КК.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 46 КК особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Особливості застосування вищевказаної норми кримінального права визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12.

Зокрема, в абзацах 3, 4 п. 4 вказаної постанови зазначено про те, що примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Між тим, місцевий суд не перевірив чи добровільно написали заяви про примирення з ОСОБА_6 потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з відмовою від відшкодування завданих збитків за їх цивільними позовами до обвинуваченого, чи не було на них неправомірного впливу (тиску).

Разом з тим, підстави для такої перевірки були, адже потерпіла ОСОБА_7 неодноразово зверталась с письмовими заявами до суду про погрози їй з боку друзів ОСОБА_6 , які вимагали від неї відмовитись від показань проти обвинуваченого (а. п. 11), та з боку самого ОСОБА_6 (а. п. 91). Крім того, потерпілі звертались до суду з письмовими заявами, у яких просили суд постановити стосовно обвинуваченого обвинувальний вирок, яким задовольнити їх цивільні позови про відшкодування збитків, завданих їм ОСОБА_6 (а. п. 91, 92).

За таких обставин, на думку колегії суддів, місцевий суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального.

Зокрема, суд мав би допитати потерпілих з приводу добровільності (відсутності тиску та впливу) написання ними заяви про примирення з обвинуваченим з відмовою від цивільного позову, враховуючи вищезазначені обставини. При цьому, суд не був зобов`язаний погоджуватись з проханням потерпілих про розгляд провадження за їх відсутності.

Також місцевий суд всупереч вимогам ч. 2 ст. 288 КПК не з`ясувавав думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, адже у заявах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про примирення з ОСОБА_6 жодних суджень про це не наведено.

Апеляційний суд під час перевірки ухвали місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора на усе вищенаведене не зважив та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін, а тому ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

За таких обставин ухвали місцевого та апеляційного судів підлягають скасуванню на підставі ст. 438 КПК у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції.
Під час цього розгляду суду належить урахувати вказівки касаційного суду, ретельно перевірити на відповідність кримінальному закону підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і, дотримуючись вимог кримінально процесуального закону, ухвалити законне, обгрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З урахуванням викладеного касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII«Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3